Номер провадження: 33/813/1685/25
Головуючий у першій інстанції Коваленко В. М.
Доповідач Назарова М. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.09.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Назарової М.В.,

за участю секретаря Соболєвої Р.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань

апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,

на постанову Приморського районного суду міста Одеси від 24 липня 2025 року у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що прожиє за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Постановою Приморського районного суду міста Одеси від 24 липня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, та призначено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 40 800 гривень на користь держави з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 5 років без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 605,60 грн.

ОСОБА_1 постановою суду визнано винним у тому, що 07.05.2025 о 21.05 годині в м. Одесі, по вул. Разумовська, 60, керував транспортним засобом BMW 535І д/з НОМЕР_1 , не маючи при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Дане правопорушення вчинене повторно протягом року згідно постанови ЕНА 2771627 від 06.08.2024, чим порушив п. 2.1. ПДР.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить постанову суду скасувати та закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Доводами апеляційної скарги є те, що:

- уповноваженою особою на складання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення було відмовлено без будь-яких підстав у задоволенні клопотання позивача про бажання скористатись послугами адвоката або фахівця у галузі права;

- не було належним чином ознайомлено про права та обов`язки особи, яку притягають до адміністративної відповідальності, чим був позбавлений права на захист як на місці складання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, так й в ході розгляду даної справи в суді першої інстанції;

- ОСОБА_1 не було ознайомлено з місцем розгляду справи ні в усному, ні в письмовому порядку;

- в протоколі про адміністративне правопорушення вбачається інша дата та час розгляду справи, аніж та, яка фактична зазначена у відповідних судових довідках про надіслання повідомлень про виклик до суду;

- номер 18 не належить ОСОБА_1 , дійсним номером є 17, який останній озвучував співробітникам поліції;

- дана справа не була підсудна Приморському районному суду м. Одеси у зв?язку з тим, що місце фактичної зупинки співробітниками правоохоронного органу та складання протоколу про притягнення особи до адміністративної відповідальності було здійснено за іншою адресою: вул. Розумовська 61, м. Одеса, яка фактично за адміністративно-територіальним поділом м. Одеси відноситься до Хаджибейського району, проте правоохоронцями було цілеспрямовано вказано адресу: вул. Розумовська, 60, м. Одеса, з метою спрямування даної прави до Приморського районного суду м. Одеси;

-співробітники поліції в порушення вимог ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» зупинили т/з за відсутності належних підстав.

В судовому засіданні 27 серпня 2025 року ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги, згодом, після оголошеної у справі перерви, до судового засідання не з`явився, належно повідомлений про дату, час та місце розгляду справи: розпискою та SMS-повідомленням про повідомлення про час та місце слухання справи на 03.09.2025 о 13:50 год (а.с. 25-26), що відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП не перешкоджає розгляду справи.

З огляду на наведене та зважаючи на положення ст. 268 КУпАП, які не містять імперативної заборони щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

Заслухавши доповідь судді, осіб, що брали участь у розгляд справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення при обов`язковому з`ясуванні вини даної особи у вчиненні адміністративного правопорушення та того чи підлягає вона адміністративній відповідальності, суддя зобов`язаний з`ясувати також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частина 5 ст. 126 КУпАП передбачає відповідальність за повторне протягом року керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, чи керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, або керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Згідно з п. 2.1.а Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції виходив з того, що вина ОСОБА_1 підтверджується дослідженими доказами та матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 323292 від 07.05.2025 року; довідкою УПП в Одеській області про наявність повторності вчинення адміністративного правопорушення, відповідно до якої ОСОБА_1 протягом року притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, постанова від 06.08.2024 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 2771627, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 гривень; довідкою УПП в Одеській області про отримання (неотримання) особою посвідчення водія, відповідно до якої ОСОБА_1 не отримував посвідчення водія; постановою про накладення адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 126 КУпАП від 06.08.2024; відеозаписом з нагрудної камери поліцейського.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим, а вищезазначені вимоги закону судом першої інстанції виконані в повному обсязі.

Так, судом першої інстанції встановлені обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, на підставі яких суд зробив висновок про доведеність вчинення останнім інкримінованого йому адміністративного правопорушення, з яким погоджується апеляційний суд, оскільки такий висновок суду об`єктивно підтверджується належним чином дослідженими судом доказами в їх сукупності, що містяться в матеріалах справи, зокрема:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 323292 від 07.05.2025, яким зафіксовано, що 07.05.2025 о 21.05 годині в м. Одесі, по вул. Разумовська, 60, ОСОБА_1 керував транспортним засобом BMW 535І д/з НОМЕР_1 , не маючи при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Дане правопорушення вчинене повторно протягом року згідно постанови ЕНА 2771627 від 06.08.2024, чим порушив п. 2.1 ПДР. В графі «пояснення, особи, що притягається до адміністративної відповідальності по суті порушення» пояснив, що терміново потрібно було поміняти долари на гривні, щоб купити бабусі ОСОБА_2 ліки (Флукап), так як вона сама вдома і у неї сильний грип. Вказаний протокол ОСОБА_1 підписав без зауважень. (а.с. 1);

- довідкою про отримання (неотримання) особою посвідчення водія, згідно якої станом на 07.05.2025 громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не отримував посвідчення водія (а.с 3);

- довідкою про наявність повторності вчинення адміністративного правопорушення, згідно якої гр. ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 протягом року піддавався адміністративному стягненню за ч. 2 ст. 126 КУпАП (постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 2771627 від 06.08.2024) (а.с. 4);

- постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 2771627 від 06.08.2024, відповідно до якої ОСОБА_1 , керував транспортним засобом BMW 535І д/з НОМЕР_1 , в м. Одеса, по вул. Толбухіна 14, не маючи право керування транспортним засобом, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у розмірі 3400 грн. (а.с. 5);

- відеозаписом, згідно якого працівниками поліції встановлено, що у ОСОБА_1 відсутні водійські права, останньому роз`яснюють права особи, що притягається до адміністративної відповідальності, в тому числі, і право користуватися послугами адвоката (21:05:06-21:10:03 хв). Згодом роз`яснюють, що буде складено протокол за ч. 5 ст. 126 КУпАП та що буде винесена постанова за перетин подвійної суцільної лінії (21:11:51 хв). ОСОБА_1 ознайомлюють з протоколом та останній підписує (21:23:47-21:24:34 хв).

Спростовується посилання заявника, що уповноваженою особою на складання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення було відмовлено без будь-яких підстав у задоволенні клопотання позивача про бажання скористатись послугами адвоката або фахівця у галузі права, так як з відеозапису не вбачається, що ОСОБА_1 виявляв таке бажання. Крім того, участь захисника під час складання протоколу про адміністративне правопорушення не внормована законодавчо.

Спростовуються також матеріалами справи доводи скарги, що ОСОБА_1 не було належним чином ознайомлено про права та обов`язки особи, яку притягають до адміністративної відповідальності, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 323292 від 07.05.2025, в графі щодо роз`яснення прав та обов`язків, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, де наявний підпис ОСОБА_1 та відеозаписом - 21:10:03 хв.

Щодо посилання заявника про позбавлення права на захист як на місці складання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, так й в ході розгляду даної справи в суді першої інстанції, апеляційний суд зазначає, що поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу роз`яснено ОСОБА_1 право користуватися послугами адвоката (21:10:03 хв).

Також його права наразі відновлені шляхом надання ОСОБА_1 можливості бути вислуханим апеляційним судом під час апеляційного перегляду постанови суду та отримати відповіді на свої аргументи щодо незгоди із судовим рішенням.

Посилання скарги, що ОСОБА_1 не було ознайомлено з місцем розгляду справи ні в усному, ні в письмовому порядку, спростовується відеозаписом (21:21:58) та протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 323292 від 07.05.2025, де міститься підпис ОСОБА_1 в графі № 12 «дата, час, місце розгляду адміністративної справи».

Безпідставним є посилання заявника, що в протоколі про адміністративне правопорушення вбачається інша дата та час розгляду справи, аніж та, яка фактична зазначена у відповідних судових довідках про надіслання повідомлень про виклик до суду, оскільки для повідомлення особи про розгляд справи суд керується ч. 1 ст. 277-2 КУпАП, яка визначає, що повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Тобто визначальною датою, часом розгляду справи, є та дата, коли вирішено справу по суті.

Як вбачається з матеріалів справи про судове засідання, призначеного на 24.07.2025, ОСОБА_1 був сповіщений шляхом отримання SMS-повідомлення, яке доставлено 01.07.2025 о 13:56:25 годині, що свідчить про своєчасне сповіщення (а.с. 10).

Апеляційний суд відхиляє доводи заявника, що номер 18 не належить ОСОБА_1 , дійсним номером є 17, який останній озвучував співробітникам поліції, з огляду на таке.

З досліджуваного відеозапису чітко прослуховується як на прохання поліцейського надати особистий номер телефону, ОСОБА_1 диктує - НОМЕР_2 . (21:14:51 хв)

В протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 323292 від 07.05.2025 в графі № 4 «особа щодо якої складено протокол» зазначені відомості стосовно ОСОБА_1 , в тому числі, і номер телефону ( НОМЕР_2 ).

В графі № 18 «Підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності (зі змістом протоколу ознайомлений (а), копію протоколу отримав (ла), внесені про мене дані правильні» наявний підпис ОСОБА_1 , без зазначення будь-яких зауважень щодо змісту протоколу чи внесених відомостей.

В судовому засіданні 27.08.2025 ОСОБА_1 пояснив, що розгубився, тому вказав неправильний номер.

Проте, апеляційним судом встановлено, що номер, який вказує заявник 17, взагалі не є дійсним, що спростовує доводи скарги, а ОСОБА_1 повідомлено працівникам поліції свій номер оператора мобільного зв`язку.

Щодо доводу скарги, що дана справа не була підсудна Приморському районному суду м. Одеси у зв`язку з тим, що місце фактичної зупинки співробітниками правоохоронного органу та складання протоколу про притягнення особи до адміністративної відповідальності було здійснено за іншою адресою: вул. Розумовська 61, м. Одеса, яка фактично за адміністративно-територіальним поділом м. Одеси відноситься до Хаджибейського району, проте правоохоронцями було цілеспрямовано вказано адресу: вул. Розумовська, 60, м. Одеса, з метою спрямування даної прави до Приморського районного суду м. Одеси, апеляційний суд зазначає таке.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80, 81, 121 - 126, 127-1 - 129 і статтею 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.

Згідно протоколу про адміністративне серії ЕПР1 № 323292 від 07.05.2025 місцем зупинки т/з є вул. Розумовська, 60, м. Одеса, яка відноситься до Приморського районну м. Одеси.

ОСОБА_1 зазначає, що місцем фактичної зупинки та складання протоколу є адреса: вул. Розумовська 61, м. Одеса, яка за адміністративно-територіальним поділом м. Одеси відноситься до Хаджибейського району, проте заявником на підтвердження вказаного не надано належних та допустимих доказів, а також ним не спростовано, що ОСОБА_1 був зупинений за адресою, яка зазначена в протоколі, а тому вважати адресу невірною у апеляційного суду не має підстав.

Отже, по справі не спростовано, що справу розглянуто належним судом у розумінні вимог ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Безпідставним є доводи скарги, що співробітники п оліції в порушення вимог ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» зупинили т/з за відсутності належних підстав, оскільки як вбачається з відеозапису відносно ОСОБА_1 винесено постанову за перетин подвійної суцільної лінії (21:28:04).

Крім того, з огляду на правовий аналіз норм Правил дорожнього руху, незгода водія із причинами зупинки або його необізнаність про це не позбавляє його обов`язку дотримуватися вимог п. 2.1 ПДР.

Неправомірна зупинка працівниками поліції транспортного засобу, за певних обставин, може бути підставою притягнення таких працівників до відповідальності.

Аналізуючи досліджені докази, оцінюючи їх у сукупності, апеляційний суд доходить до переконання, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, повністю доведена, є встановленою згідно з критерієм її доведеності «поза розумним сумнівом».

Так, стандарт доказування «поза розумним сумнівом» активно використовується Європейським судом з прав людини. У справі «Ушаков проти України» (рішення від 18 червня 2015 року, заява № 10705/12) ЄСПЛ визначає: «Суд, при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою». Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» не виключає будь-який сумнів взагалі, оскільки завжди можна припустити можливість існування навіть дуже маловірогідних обставин чи їх збігів. Проте, цей стандарт доказування означає, що особу необхідно виправдати не при наявності будь-якої «тіні» сумнівів, а при наявності лише «розумного сумніву». При цьому розумним є сумнів, який має під собою причину та здоровий глузд і випливає зі справедливого та розумного розгляду всіх доказів у справі або з відсутності доказів у справі. Цей сумнів не є ні смутним, ні гіпотетичним чи уявним або надуманим. А саме таким, який ґрунтується на конкретних обставинах або інших вагомих причинах, які б змусили розумну людину вагатися вдатися до певних дій у питаннях, що мають значення для неї.

Таким чином, порушень норм матеріального та процесуального права, які б були підставою для скасування постанови суду при її перегляді, апеляційним судом не встановлено.

Суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, яке підтверджується доказами дослідженими в їх сукупності та з точки зору їх достатності під час розгляду матеріалів адміністративної справи.

Доводи, наведені в апеляційній скарзі, висновку суду першої інстанції не спростовують, оскільки є необґрунтованими, спростовуються матеріалами справи та оцінюються судом як такий спосіб захисту, що має на меті безпідставне уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

Інших доводів апеляційна скарга не містить.

З огляду на вищенаведене, підстав для скасування постанови суду і закриття провадження по справі з наведених в апеляції мотивів апеляційний суд не вбачає, а тому вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 285, 294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Приморського районного суду міста Одеси від 24 липня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду М.В. Назарова