ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №336/1410/25 Головуючий в 1 інст. Звєздова Н.С.
Провадження №33/807/640/25 Доповідач в 2 інст.Дадашева С.В.
Категорія ч.1 ст.130, ч.5 ст.126 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2025 року місто Запоріжжя

Суд апеляційної інстанції у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Дадашевої С.В., за участі особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника-адвоката Ларченко Ю.О., розглянув в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , за апеляційною скаргою захисника останнього адвоката Ларченко Ю.О. на постанову Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 14 квітня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст.126, ч.1 ст.130 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 40800 грн 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 (п`ять) років, без оплатного вилучення транспортного засобу,

стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Згідно з постановою суду, 30 січня 2025 року о 00.07 годині, в м.Запоріжжі по вул.Авраменка 6, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом Daewoo Lanos, реєстраційний номер НОМЕР_1 , не маючи права керування транспортними засобами відповідної категорії. Правопорушення вчинене повторно протягом року, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП на підставі постанови ЕНА 3534666 від 23 листопада 2024 року. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.1 «а» ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.5 ст.126 КУпАП.

Крім того, 30 січня 2025 року о 00.07 годині, в м.Запоріжжі по вул.Авраменка 6, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Daewoo Lanos, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини роту, порушення мови та координації рухів). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі у лікаря-нарколога відмовився. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат Ларченко Ю.О. просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Окрім того, просить викликати та допитати в якості свідка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що ОСОБА_1 не керував у день та час, зазначений у протоколі, транспортним засобом, а перебував в автомобілі в якості пасажира.

Зауважує, що на другому відеозаписі події убачається, що за кермом транспортного засобу перебував тверезий водій, дані якого були встановлені та перевірено його на стан сп`яніння, проте його пояснення до протоколу не внесені, що є порушення процедури оформлення адміністративних матеріалів.

Також, захисник вказує, що в протоколі не зазначено свідка події, хоча такий свідок був, що підтверджується відеозаписом події.

Заслухавши аргументи особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника-адвоката Ларченко Ю.О., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, перевіривши матеріали справи та доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд доходить таких висновків.

Згідно з вимогами ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Цих вимог закону суд першої інстанції в цілому дотримався при розгляді справи.

Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ч.5 ст.126 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 судом виконані вимоги ст.ст.280, 283 КУпАП та повно, всебічно з`ясовані обставини справи, дотримані вимоги закону щодо змісту постанови про адміністративне правопорушення.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в повному обсязі підтверджена відомостями, що містяться:

- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 233817 від 30 січня 2025 року, згідно з яким, 30 січня 2025 року о 00.07 годині, в м.Запоріжжі по вул.Авраменка 6, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом Daewoo Lanos, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини роту, порушення мови та координації рухів). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі у лікаря-нарколога відмовився. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП;

- у акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, з якого убачається, що працівниками поліції у водія ОСОБА_1 були виявлені ознаки сп`яніння, а саме: запах з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Огляд за допомогою спеціального технічного приладу Alcotest Drager не проводився у зв`язку з відмовою водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, як на місці зупинки транспортного засобу, так і в медичному закладі;

- у направленні на огляд водія транспортного засобу до закладу охорони здоров`я з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 30 січня 2025 року;

- у письмових поясненнях ОСОБА_1 від 30 січня 2025 року;

- відеозаписом події, який узгоджується із обставинами, вказаними в протоколі та долучених до нього матеріалах.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, в повному обсязі підтверджена відомостями, що містяться:

- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №233826 від 30 січня 2025 року, згідно з яким, 30 січня 2025 року о 00.07 годині, в м.Запоріжжі по вул.Авраменка 6, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом Daewoo Lanos, реєстраційний номер НОМЕР_1 , не маючи права керування транспортними засобами відповідної категорії. Правопорушення вчинене повторно протягом року, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП на підставі постанови ЕНА 3534666 від 23 листопада 2024 року. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.1 «а» ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.5 ст.126 КУпАП;

- у постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №3534666 від 23 листопада 2024року щодо ОСОБА_1 за ч.2 ст.126 КУпАП;

- у довідці, виданій старшим інспектором з од відділу адміністративної практики УПП в Запорізькій області ДПП майором поліції Решетник Н., згідно з якою, ОСОБА_1 має повторність за ст.126 КУпАП (23 листопада 2024 року притягувався до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП). ОСОБА_1 згідно з базою даних ІПНП посвідчення водія не отримував;

- відеозаписом події, який узгоджується із обставинами, вказаними в протоколі та долучених до нього матеріалах.

Вищевказані докази узгоджуються з відомостями, викладеними в рапорті інспектора взводу №2 роти №2 батальйону №3 УПП в Запорізькій області ДПП лейтенанта поліції Майсак Д., згідно з яким, остання доповідає, що під час несення служби 30 січня 2025 року о 00:07 год. за адресою: вул.Авраменко, 6, було зупинено транспортний засіб Daewoo Lanos, реєстраційний номер НОМЕР_1 під керування ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 . Під час спілкування з водієм ОСОБА_1 , у останнього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів тіла. Водію ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку за допомогою спеціального технічного приладу Alcotest Drager, на що водій відмовився. Також, водію ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд в медичному закладі у лікаря-нарколога, на що ОСОБА_1 також відмовився. Окрім цього, в ході перевірки документів за базою даних ІПНП було встановлено, що водій ОСОБА_1 керує транспортним засобом, не маючи права керування даним транспортним засобом, та вчинив правопорушення повторно протягом року, за що притягався до відповідальності постановою ЕНА №3534666 від 23 листопада 2024 року за ч.2 ст.126 КУпАП. Стосовно ОСОБА_1 було складено протоколи про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130, ч.5 ст.126 КУпАП. Від керування транспортними засобами ОСОБА_1 відсторонений. Подію зафіксовано на бодікамеру.

Дослідивши всі наявні докази у їх сукупності, суд дійшов до правильного висновку про те, що ці докази підтверджують вчинення ОСОБА_1 правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ч.5 ст.126 КУпАП, при викладених в постанові суду обставинах.

Висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими та повністю відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на досліджених доказах, які є належними та допустимими.

Згідно з оскаржуваною постановою, в суді першої інстанції ОСОБА_1 участі не брав.

При апеляційному розгляді справи ОСОБА_1 підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, та додатково зазначив, що у день, зазначений у протоколі, його командир направив для виконання певної задачі. Оскільки, він раніше вже був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та ч.2 ст.126 КУпАП, він взяв із собою тверезого побратима, який сів за кермо транспортного засобу. Він дійсно вживав алкогольні напої, проте на час зупинки транспортного засобу працівниками поліції він знаходився на задньому пасажирському сидінні (за водієм), а за кермом був чоловік на ім`я ОСОБА_3 . Твердження поліцейських про те, що він з побратимом помінялись місцями в автомобілі, є неспроможним. За кермом автомобіля був його побратим. Поліцейські побачили, що він був п`яний, раніше притягався до адміністративної відповідальності, та почали давити на нього, вказуючи, що водієм був саме він.

Захисник-адвокат Ларченко Ю.О. при апеляційному розгляді справи підтримала доводи, викладені в апеляційній скарзі, та додатково зазначила, що ОСОБА_1 не був водієм транспортного засобу. 30 січня 2025 року стосовно ОСОБА_1 , окрім протоколів за ч.1 ст.130, ч.5 ст.126 КУпАП, було складено ще протокол про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.172-20 КУпАП. За наслідками розгляду цієї справи ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП. В справі за ч.3 ст.172-20 КУпАП міститься висновок лікаря, згідно з яким, ОСОБА_1 проходив медичний огляд на стан сп`яніння, тобто ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння.

Під час апеляційного розгляду справи за клопотанням сторони захисту в якості свідка було заслухано ОСОБА_2 , який пояснив, що ОСОБА_1 є його побратимом по службі, вони мають службові стосунки. На той час коли їх транспортний засіб зупинили, поліцейські витягли їх з автомобіля, почали казати, що ОСОБА_4 ( ОСОБА_1 ) був за кермом, а він був позаду, проте все було навпаки. Коли він підійшов до поліцейських та запитав: «В чому справа? Що будемо далі робити? Показувати документи чи ні?!», поліцейські відмовились брати його документи, перевірили по базам його на предмет ухилення чи СЗЧ, сказали, що все з ним добре, ніяких проблем немає, далі пробили по базі ОСОБА_4 та сказали йому, що він «вже попадав». ОСОБА_4 пояснював, що він був пасажиром в автомобілі, за кермом була інша людина. Він також підходив до поліцейських та казав їм про це, проте вони відмовились з ним спілкуватись, пояснюючи це тим, що до нього немає ніяких претензій, тому весь час поліцейські спілкувались з ОСОБА_4 . Далі, поліцейські викликали другий екіпаж, яким складався протокол. Поліцейські з другого екіпажу поліції до нього підійшли, попросили пред`явити документи, він показав, поліцейські сказали, що до нього ніяких питань не мають, проте їх не відпустили, вони знаходились на місці. Далі викликали ВСП, яка їх вже забрала. Перший екіпаж поліції навіть не перевіряв його документи, а відразу поліцейські почали наполягати на тому, що ОСОБА_4 був за кермом, проте він заперечував цей факт, вказував на те, що це неможливо, вони не могли помінятись місцями в автомобілі. Він був за кермом на момент зупинки транспортного засобу працівниками поліції. Він постійно їздить за кермом автомобіля ОСОБА_4 , бо останній не мав права керування транспортними засобами. ОСОБА_4 одразу пояснював працівникам поліції про те, що він не керував автомобілем, а був позаду водія на пасажирському сидінні. Потім приїхало ВСП, забрали ОСОБА_4 , а його попросили покинути місто та поїхати до найближчого блокпосту, переночувати там, бо вже була комендантська година, та о 05:00 годині повернутись забрати ОСОБА_4 . На місці зупинки транспортного засобу він пояснював першому екіпажу поліції про те, що саме він керував транспортним засобом, проте з ним ніхто спілкуватись не хотів.

На думку апеляційного суду, доводи, викладені в апеляційній скарзі захисника-адвоката Ларченко Ю.О., та заявлені стороною захисту в т.ч. самим ОСОБА_1 при апеляційному розгляді, правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.

Що стосується доводів сторони захисту, викладених в апеляційній скарзі, про те, що ОСОБА_1 не керував у день та час, зазначені у протоколах, транспортним засобом, а перебував в автомобілі в якості пасажира, то суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Вказані доводи сторони захисту були предметом перевірки в ході розгляду справи в суді першої інстанції та на них судом надана обґрунтована та вмотивована відповідь, з якою погоджується і суд апеляційної інстанції.

Зокрема, суд першої інстанції в оскаржуваній постанові суду дійшов правильного висновку про те, що з відеозапису події убачається, що працівник поліції зазначив, що водій ( ОСОБА_1 ) пересів на пасажирське сидіння транспортного засобу, а пасажир, який перебував разом з ОСОБА_1 , не заперечував факту керування транспортним засобом саме водієм ОСОБА_1 .

Переконливих доказів на спростування висновків суду першої інстанції стороною захисту в т.ч. самим ОСОБА_1 не надано.

Дійсно, з відеозапису події, долученого до протоколу про адміністративне правопорушення, убачається, що з розмови працівників поліції цілком зрозуміло, що після зупинки транспортного засобу, останні помітили, як в автомобілі водій з пасажиром міняються місцями.

В подальшому, в ході спілкування з працівниками поліції, водій ОСОБА_1 не заперечував факту керування транспортним засобом Daewoo Lanos, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та на запитання працівників поліції: «Куди прямуєте?», ОСОБА_1 відповів: «їду додому з відрядження, є інший водій». Після чого, працівники поліції пояснили водію ОСОБА_1 , що коли він їхав, то задів бордюр, на що останній не заперечував цього факту та просив працівників поліції його відпустити, оскільки він «їхав додому та пообіцяв дружині придбати квіти». Далі, відеозаписом події зафіксовано, що поліцейські повідомили ОСОБА_1 про те, що він намагався вести в оману працівників поліції та пересів з водійського сидіння та заднє пасажирське сидіння, проте поліцейські встигли це побачити, на що ОСОБА_1 також не заперечував цього факту та вказав про те, що «сів за кермо, оскільки товариш не знає міста Запоріжжя».

В подальшому, відеозаписом події зафіксовано, що після того, як працівники поліції виявили у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння та запропонували останньому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку, ОСОБА_1 вже почав заперечувати факт керування транспортним засобом, вказуючи про те, що він був пасажиром цього автомобіля, а не водієм.

Проте до такої версії події суд апеляційної інстанції ставиться критично, оскільки ця версія спростовується наявними доказами, вказаними вище.

З цих самих підстав суд критично оцінює і показання свідка ОСОБА_2 .

Окрім того, з показань цього свідка убачається, що він є побратимом ОСОБА_1 по службі, та відповідно є особою, яка зацікавлена у сприятливому для останнього вирішенні справи.

Більше того, згідно з відеозаписом події, свідок ОСОБА_2 жодного разу не повідомляв працівників поліції про те, що водієм транспортного засобу Daewoo Lanos, реєстраційний номер НОМЕР_1 , був саме він, а навпаки не заперечував факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 , на що обґрунтовано звернув увагу суд першої інстанції.

Отже, сумнівів в тому, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом Daewoo Lanos, реєстраційний номер НОМЕР_1 , у суду апеляційної інстанції не виникає, оскільки вказані обставини в повній мірі доведено належними та допустимими доказами, які містяться в матеріалах справи.

Об`єктивних даних про те, що транспортним засобом керувала інша особа, в матеріалах справи немає.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ч.5 ст.126 КУпАП.

На думку апеляційного суду, працівниками поліції дотримано порядок оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, передбачений ст.266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України 09 листопада 2015 року за № 1452/735, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України 07 листопада 2015 року № 1395.

Протоколи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 складені з дотриманням вимог ст.ст.254-256 КУпАП та містять всі необхідні для розгляду справи відомості, якихось істотних недоліків при їх складанні, які б тягли за собою визнання цих протоколів недопустимими доказами, не вбачається. Достовірність відомостей, зазначених у протоколах, сумнівів не викликає, оскільки ці відомості узгоджуються з іншими доказами, доданими до протоколів.

Об`єктивних даних, які б давали обґрунтовані підстави вважати, що протоколи про адміністративне правопорушення та інші адміністративні матеріали складені не уповноваженими особами, в матеріалах справи немає.

Те, що в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено свідка події, який був присутній на місці зупинки транспортного засобу, та його пояснення не були внесені до протоколу, не є істотним недоліком, який тягне за собою визнання відомостей з протоколів недопустимими доказами та не свідчить про безпідставність складання самих протоколів.

Всі докази, наявні в справі, узгоджуються між собою та істотних суперечностей не мають.

Достовірність цих доказів стороною захисту в т.ч. самим ОСОБА_1 у встановленому законом порядку не спростовано.

Вина ОСОБА_1 підтверджується як відомостями з протоколів про адміністративне правопорушення, так і доданими до протоколів доказами, які дослідив суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Підсумовуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дотримався вимог закону при розгляді цієї справи, в повному обсязі з`ясував обставини справи, дослідив всі докази, які наявні в матеріалах справи, надав цим доказам правильну оцінку.

Оскаржувана постанова суду містить всі відомості, передбачені ст.283 КУпАП, та є належним чином вмотивованою.

Разом з тим, переглядаючи постанову суду в частині накладеного на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 5 (п`ять) років, то суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке.

Відповідно до п.28 Постанови ВСУ від 23 грудня 2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", суди не вправі застосовувати позбавлення права керувати транспортними засобами тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала.

Окрім того, статтею 30 КУпАП передбачено позбавлення спеціального права, наданого даному громадянинові, в т.ч. права керування транспортними засобами.

Зі змісту вказаної статті убачається, що позбавити права керування транспортними засобами можна особу, якій таке право надане.

Згідно з довідкою працівника УПП в Запорізькій області, яка міститься в матеріалах справи, ОСОБА_1 посвідчення водія не отримував

З огляду на викладене, постанова суду в частині накладеного стягнення підлягає зміні з виключенням з неї такого виду адміністративного стягнення як позбавлення права керування транспортними засобами.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

поновити захиснику-адвокату Ларченко Ю.О. строк на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 14 квітня 2025 року.

Апеляційну скаргу захисника-адвоката Ларченко Ю.О. задовольнити частково.

Постанову Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 14 квітня 2025 року стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130, ч.5 ст.126 КУпАП змінити в частині накладеного стягнення.

Виключити з постанови накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 5 (п`ять) років.

У решті постанову залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду С.В. Дадашева

Дата документу Справа № 336/1410/25