ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2145/25 Справа № 211/6520/25 Суддя у 1-й інстанції - Сарат Н. О. Суддя у 2-й інстанції - Залізняк Р. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2025 року Кривий Ріг

28.08.2025р. суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Залізняк Р.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривий Ріг апеляційну скаргу захисника Плахтій О.В. в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23.07.2025р., якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає в АДРЕСА_1

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000,00грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

в с т а н о в и л а :

Оскаржуваною постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000,00грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

В апеляційній скарзі захисник Плахтій О.В.:

- вважає, що оскаржувана постанова є помилковою, оскільки протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний доказом у справі у розумінні ст. 251 КУпАП, що узгоджується із практикою ЄСПЛ справі «Карелін проти російської федерації» рапорт працівника поліції також не є доказом;

- вказує, що рукописний текст в протоколі в графі пояснення особи «Випив горілки 1 пляшку» суперечить відеозапису, на якому ОСОБА_1 заперечив вживання алкоголю у будь-якій кількості, на відеозапису відсутнє дане зізнання, та дії, які б фіксували написання такого тексту;

- зазначає, що номери протоколу та напису на чеку газоаналізатора, до якого саме протоколу він призначений, є відмінними, а саме № 347622 у проколі, та № 346722 у чеку газоаналізатора;

- вказує, що показник газоаналізатора не відповідає стану ОСОБА_1 , який не мав зовнішніх ознак сп`яніння;

- наголошує, що встановивши стан алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 працівники поліції не передали керування автомобілем іншій особі;

- вказує, що на відеозапису відсутній факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом і не є доказом вчинення ним адміністративного правопорушення;

- прохає оскаржувану постанову скасувати провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Про дату час та місце судового розгляду ОСОБА_1 та його захисник повідомлені належним чином, до судового засідання не прибули, від захисника надійшла заява про розгляд апеляційної скарги за їх відсутності.

Суд апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення за таких підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він 30.05.2025р. о 23 год. 15 хв., в м. Дружківка, вул. Дружби, 1 керував транспортним засобом «РЕНО ДАСТЕР», н/з НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, огляд проходив на місці зупинки ТЗ зі згоди водія, з допомогою приладу газоаналізатор ДРАГЕР 6810. Результат тесту 1,75‰, від проходження огляду в медичному закладі відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а ПДР України. Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення суд першої інстанції поклав: протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 346722 від 30.05.2025року, результат тесту Драгер 1,75‰,, рапорт, відеозапис та інші матеріали.

Також суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення по суті дослідив заперечення сторони захисту щодо відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення та закриття провадження у справі, не встановив підстав для їх задоволення.

Суд першої інстанції після дослідження та оцінки сукупності наведених вище доказів не встановив підстав ставити під сумнів викладені в протоколі обставини,та вважав належними та допустимими докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП

Суд апеляційної інстанції повно та всебічно дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , погоджується із висновками суду про визнання його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд першої інстанції відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252 КУпАП всебічно, повно і об`єктивно з`ясував обставини справи, вирішив їх в точній відповідності із законом, повно та всебічно дослідив та оцінив наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності.

Суд апеляційної інстанції вважає висновки суду першої інстанції правильними, а наведені в оскаржуваній постанові мотиви, які покладені в обґрунтування прийнятого рішення щодо визнання винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП такими, що відповідають вимогам ст.ст. 245, 251, 280 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції встановив, що матеріалами справи, та наявними у ній доказами беззаперечно підтверджено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, продуття на вимогу працівника поліції газоаналізатора на місці зупинки транспортного засобу, за результатом якого встановлено стан алкогольного сп`яніння із показником 1,75‰, ОСОБА_1 результат показника газоаналізатора не заперечив, на пропозицію огляду у закладі охорони здоров`я відповів відмовою. Таким чином суд апеляційної інстанції встановив, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідивши матеріали справи встановив в діях ОСОБА_1 склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме керування особою транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи викладене вище, суд апеляційної інстанції не встановив підстав, які б ставили під сумнів законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції.

Таким чином суд апеляційної інстанції вважає безпідставними доводи апеляційної скарги захисника, що оскаржувана постанова є помилковою, оскільки протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний доказом у справі у розумінні ст. 251 КУпАП, що узгоджується із практикою ЄСПЛ справі «Карелін проти російської федерації» рапорт працівника поліції також не є доказом.

Так, відповідно до вимог ст. 251 КУпАП протокол є джерелом доказів у справі., проте не завжди самостійним і беззаперечним, а лише одним з них, особливо в справах про адміністративні правопорушення де обставини, викладені в ньому, потребують додаткового підтвердження іншими доказами.

Обов`язок зі збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. (правова позиція ВП ВС від 22.01.2025 № 335/6977/22 (14-87цс24)

При цьому рапорт працівника поліції також складає сукупність доказів, який досліджений та оцінений судом першої інстанції у сукупності з іншими доказами та узгоджується з ними.

Доводи апеляційної скарги захисника, що рукописний текст в протоколі в графі пояснення особи «Випив горілки 1 пляшку» суперечить відеозапису, на якому ОСОБА_1 заперечив вживання алкоголю у будь-якій кількості, на відеозапису відсутнє дане зізнання, та дії, які б фіксували написання такого тексту, є неспроможними, оскільки по-перше, відповідно до вимог ст. 266 КУпАП на відеозапис не покладено обов`язку фіксування пояснень особи, які викладаються у протоколі про адміністративне правопорушення. По-друге, відмова ОСОБА_1 від огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я після продуття газоаналізатора, показник якого склав 1,75‰, є реалізацією особи свого права на оскарження показника газоаналізатора, яким ОСОБА_1 не скористався.

Доводи апеляційної скарги захисника, що номери протоколу та напису на чеку газоаналізатора до якого саме протоколу він призначений є відмінними, а саме № 347622 у протоколі, та № 346722 у чеку газоаналізатора суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, оскільки не вважає наведене істотним порушенням, яке б перешкодило правильно встановити фактичні обставини справи.

Показник газоаналізатора узгоджується із матеріалами відеозапису, результат правильно вказаний в протоколі про адміністративне правопорушення, та помилка у зазначенні номерів розцінюється судом апеляційної інстанції як описка.

Суд першої інстанції наведену обставину також дослідив, та не встановив істотного порушення вимог діючого законодавства, яке б перешкодило прийняти відповідне рішення.

Доводи апеляційної скарги захисника, що показник газоаналізатора не відповідає стану ОСОБА_1 , який не мав зовнішніх ознак сп`яніння є безпідставними, ґрунтуються на припущеннях захисника, оскільки результат показника газоаналізатора ОСОБА_1 у закладі охорони здоров`я не оскаржено шляхом проходження відповідного медичного огляду.

Доводи апеляційної скарги захисника, що встановивши стан алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 працівники поліції не передали керування автомобілем іншій особі, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, оскільки вказана обставина не є складом адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка підлягає доказуванню.

Доводи апеляційної скарги захисника, що на відеозапису відсутній факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом і не є доказом вчинення ним адміністративного правопорушення, також не мають під собою підґрунтя, оскільки відповідально од вимог ст. 266 КУпАП, на поліцейських не покладається обов`язку фіксування факту керування транспортним засобом певною особою. Слід звернути увагу, що чинний КУпАП за час свого існування не передбачив законодавчого порядку підтвердження факту керування транспортного засобу особою, яка перебуває вночі, під час комендантської години, посеред дороги, та при цьому інші особи на місці події відсутні.

Таким чином доводи апеляційної скарги про скасування оскаржуваної постанови із закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Враховуючи наведене вище постанова суду першої інстанції є законним, обґрунтованим, вмотивованим та справедливим судовим рішенням.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника Плахтій Олени Володимирівни в інтерсах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23.07.2025р., якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стяннення у виді штрафу в розмірі 17000,00грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік - залишити без задоволення.

Постанову Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23.07.2025р., якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000,00грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно після її прийняття, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя