Доповідач: Гапончук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 вересня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

судді - Гапончука В.В.,

з участю особи, яка притягається до адміністративної

відповідальності, ОСОБА_1 ,

потерпілого ОСОБА_2 ,

захисника Повха О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07 серпня 2025 року стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, працюючого помічником машиніста АТ «Укрзалізниця»,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КпАП України (за протоколом серії ВАД № 429221), та накладено адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту на строк 10 діб.

Провадження в справі про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КпАП України (за протоколом серії ВАД № 429222) закрито за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Визначено стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок судового збору.

ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він близько 13:30 годин, ОСОБА_1 , перебуваючи за місцем проживання свого батька, ОСОБА_2 , в АДРЕСА_2 , вчинив відносно останнього домашнє насильство психологічного характеру, а саме словесно ображав, погрожував, нецензурно виражався.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій вказує на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Звертає увагу, що суд першої інстанції неповно та невсебічно з`ясував обставини справи. Зазначає, що будь-якого насильства чи образ стосовно батька він не вчиняв, пояснення написані зі слів його сина та не відповідають дійсності, а суд першої інстанції вказані обставини до уваги не взяв та розглянув справу формально.

З огляду на наведене, ОСОБА_1 просить скасувати оскаржену постанову, а провадження у справі стосовно нього закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КпАП України.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та матеріалів справи про адміністративне правопорушення, доходжу такого висновку.

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 КпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень ст.ст. 245, 280 КпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, висновок суду про закриття провадження у справі стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КпАП України (за протоколом серії ВАД № 429222), в апеляційній скарзі не оспорюється, у зв`язку з чим апеляційним судом не переглядається.

Висновки суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КпАП України (за протоколом серії ВАД № 429221) за обставин, викладених у постанові суду, в апеляційній скарзі заперечувалися, однак на момент апеляційного розгляду останній вину визнав і примирився з потерпілим, та фактично конфлікт вичерпано.

Визначаючи вид та міру адміністративного стягнення, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу ОСОБА_1 , ступінь його вини, майновий стан, суд першої інстанції дійшов висновку, що накладення на нього стягнення у виді адміністративного арешту на строк в межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 173-2 КпАП України, є необхідним та достатнім.

Проте з таким висновком суду першої інстанції апеляційний суд не може погодитися в повній мірі з огляду на таке.

Відповідно до ст. 33 КпАП України стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Санкція ч. 1 ст. 173-2 КпАП України передбачає адміністративне стягнення у виді штрафу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або адміністративний арешт на строк до десяти діб.

Апеляційний суд враховує встановлені судом обставини скоєного правопорушення, відповідно до яких ОСОБА_1 вчинив стосовно свого батька ОСОБА_2 домашнє насильство психологічного характеру.При цьому вину у вчиненні даного правопорушення ОСОБА_1 визнав, щиро розкаявся, потерпілий в суді апеляційної інстанції просив призначити йому більш м`яке стягнення.

Суд апеляційної інстанції зважає також і на особу ОСОБА_1 , який має постійне місце роботи працює помічником машиніста АТ «Укрзалізниця», до адміністративної відповідальності раніше не притягався, має міцні соціальні зв`язки.

Даних, які б вказували, що лише адміністративний арешт стосовно ОСОБА_1 зможе досягти мети адміністративного стягнення у матеріалах провадження не міститься.

Таким чином з огляду на вищевикладене апеляційний суд дійшов висновку, що визначене ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту є надто суворим та не співмірним вчиненому правопорушенню.

Тому відповідно до ст. 33 КпАП України при накладенні стягнення на ОСОБА_1 , враховуючи характер вчиненого правопорушення, його особу, визнання ним повністю своєї вини, позицію потерпілого, на переконання апеляційного суду, адміністративне стягнення у виді штрафу в межах санкції, встановленої ч. 1 ст. 173-2 КпАП України, є необхідним та достатнім для досягнення виховної мети стягнення та попередження вчинення ним нових адміністративних правопорушень.

Відповідно до п. 4 ч. ч. 8, 9 ст. 294 КпАП України за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право змінити постанову. У разі зміни постанови в частині накладення стягнення, в межах, передбачених санкцією статті цього Кодексу, воно не може бути посилено.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, постанову суду першої інстанції слід змінити в частині накладення стягнення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КпАП України,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 задовольнити частково, а постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07 серпня 2025 року стосовно ОСОБА_1 в частині накладення стягнення змінити.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КпАП України у вигляді штрафу в розмірі 30 (тридцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень.

В іншій частині постанову залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського

апеляційного суду В. В. Гапончук