Справа №950/2220/24 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Чхайло О. В.
Номер провадження 33/816/388/25 Суддя-доповідач Філонова Ю. О.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2025 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,з участю секретаря судового засідання Кислої Ю.М., захисника особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Стеценка В.М., розглянувши у залі суду в місті Суми, у режимі відеоконференції, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Стеценка В.М. на постанову судді Лебединського районного суду Сумської області від 25 листопада 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , не працюючого,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605 грн. 60 коп.

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Лебединського районного суду Сумської області від 25 листопада 2024 року ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік за те, що 14 липня 2024 року о 22 год. 50 хв. по вул. Кобижча в м. Лебедин, Сумської області керував транспортним засобом ВАЗ 2101, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився у встановленому законом порядку, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Не погодившись з таким судовим рішенням захисник особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокат Стеценко В.М., звернулась до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить постанову судді Лебединського районного суду Сумської області від 25 листопада 2024 року, скасувати, а провадження у справі закрити, за відсутністю у діях його підзахисного складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування своїх вимог, захисник посилається на те, що при прийнятті оскаржуваної постанови, суддею не були враховані його та ОСОБА_1 пояснення з приводу того, що у зазначений у протоколі день останній транспортним засобом не керував. Коли працівники поліції під`їхали до автомобіля, який перебував у нерухомому стані, за його кермом сидів ОСОБА_1 і у зв`язку з цим, саме йому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу Драгер. Однак, він відповів відмовою та став пояснювати, що не керував автомобілем, а водієм, фактично, був ОСОБА_2 , який попрохав його ( ОСОБА_1 ) переміститись з пасажирського сидіння та водійське, оскільки не мав при собі посвідчення водія. Вказані обставини підтвердив і сам ОСОБА_2 у судовому засіданні, проте, такі його пояснення суддя суду першої інстанції поставив під сумнів.

Крім того, як зазначає апелянт, відеозаписом з портативного відеореєстратора поліцейського та відеореєстратора не підтверджено, що автомобілем керував ОСОБА_1 і ним, як захисником останнього, заявлялось клопотання про визнання як цього доказу, так і протоколу про адміністративне правопорушення недопустимими, однак суддя залишив це поза своєю увагою, у зв`язку з чим, вважати оскаржувану постанову законною та обґрунтованою підстави відсутні.

Доповівши зміст оскаржуваного судового рішення та доводи апеляційної скарги, заслухавши захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Стеценка В.М. на підтримку апеляційних доводів та вимог, перевіривши матеріали даної справи, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Так, у відповідності до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Перевіряючи законність оскаржуваного судового рішення в межах поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що розглядаючи вказану справу, суддя суду першої інстанції дотримався вимог вищезазначеного закону та дійшов вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Так, зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що у судовому засіданні ОСОБА_1 пояснював, що 14 липня 2024 року о 22 год. 50 хв. по вул. Кобижча в м. Лебедин, Сумської області, він не керував транспортним засобом ВАЗ 2101, д.н.з. НОМЕР_1 . Коли підійшли працівники поліції, він перебував за кермом автомобіля, який не рухався, однак, його звинуватили у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та запропонували пройти огляд на визначення такого стану за допомогою спеціального технічного засобу DRAGER ARNA-6820, на місці зупинки, від чого він відмовився та вказував на те, що просто перебуває за кермом, а водієм є ОСОБА_2 , який попрохав його переміститися на місце водія після зупинки транспортного засобу, оскільки не мав при собі не посвідчення водія.

Захисник Стеценко В.М. зазначав у суді, що була порушена процедура огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння, та що протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 781036 від 14 липня 2024 року та відеозапис з боді камери поліцейського є недопустимими доказами.

Крім того, в судовому засіданні в якості свідка був допитаний ОСОБА_2 , який пояснював, що після того, як працівники поліції підійшли до транспортного засобу, ОСОБА_1 , перебував за кермом нерухомого автомобіля і його звинуватили у керуванні ним у стані алкогольного сп`яніння та запропонували пройти огляд на стан сп`яніння на що, останній відмовився. Крім того, свідок вказував, що ОСОБА_1 він попрохав переміститися на місце водія, оскільки саме він вживав алкогольні напої, а також у нього не було посвідчення водія.

Проте, незважаючи на такі пояснення свідка, позицію захисника Стеценка В.М. та ОСОБА_1 , факт вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суддею суду першої інстанції було встановлено з врахуванням зібраних по справі доказів, а саме, протоколу серії ААД № 781036 від 14 липня 2024 року та відеозапису, який було долучено працівниками поліції до складеного адміністративного матеріалу.

Вказані докази зібрані у передбаченому законом порядку і обставин, за яких можливо було б дійти висновку про їх неналежність чи недопустимість, апеляційним судом не встановлено.

При цьому, відеозапис, який було враховано суддею суду першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови, було проглянуто і апеляційним судом.

Саме його даними підтверджується те, що за транспортним засобом ВАЗ 2101 д.н.з. НОМЕР_1 рухаються працівники поліції на службовому автомобілі. Вказаний транспортний засіб було зупинено шляхом подання сигналу проблискових маячків, поліцейський підійшов до нього та спитав у особи, яка вийшла з-за керма, чи не вживав він спиртні напої, на що водій відповів, що не вживав. Поліцейський попросив надати посвідчення водія, згідно якого, як було встановлено, керував транспортним засобом ОСОБА_1 , під час спілкування з яким у поліцейських виникла підозра, що він перебуває у стані сп`яніння. Зазначене стало підставною для пропозиції пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі. ОСОБА_1 відмовився пройти огляд на місці зупинки, а погодився їхати до лікарні, однак, коли поліцейській запропонували йому сісти до службового автомобіля, останній їхати у лікарню для проходження огляду відмовився та намагався вирішити питання «іншим шляхом».

У зв`язку з такою відмовою від проходження огляду на стан сп`яніння, поліцейськими відносно ОСОБА_1 було складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При цьому, на спростування апеляційних доводів, апеляційний суд зауважує, що одразу після зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 не повідомляв, що за кермом був не він, а інша особа і не заперечував факт керування вказаним автомобілем саме ним.

Крім того, на спростування доводів захисника, під час перегляду даного відеозапису, апеляційним судом не було встановлено обставин, за яких можливо було б дійти висновку, що при спілкуванні з ОСОБА_1 працівниками поліції було допущено порушення Закону України «Про Національну поліцію», чи недотримано вимог Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07 листопада 2015 №1395 та Порядку виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09 листопада 2015 № 1452/735, що б вказувало на те, що протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП був складений відносно нього незаконно чи безпідставно.

Також, апеляційний суд зауважує, що посилаючись на те, що протокол про адміністративне правопорушення та відеозапис з боді камери поліцейських є недопустимими доказами, апелянт взагалі не обґрунтовує, що саме на це вказує.

При цьому, складений відносно ОСОБА_1 протокол в повному обсязі відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, а відеозапис - Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС від 07 листопада 2015 року №1395 та Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», затвердженої Наказом №1026 МВС України від 18 грудня 2018 року.

Інших доводів, за яких можливо було б дійти висновку про безпідставність складання відносно ОСОБА_1 протоколу та незаконність притягнення останнього до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, апелянтом не наведено і під час апеляційного перегляду даної справи таких обставин встановлено не було.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП було встановлено суддею суду першої інстанції за результатом повного, всебічно та об`єктивно розгляду справи, з врахуванням належних та допустимих доказів, з наданням їм правової оцінки, і обставин, за яких справа підлягала б закриттю за відсутністю в діях останнього складу вказаного адміністративного правопорушення, не встановлено.

За таких обставин, всупереч доводів апелянта, апеляційний суд вважає оскаржуване рішення законним, обґрунтованим та вмотивованим, не вбачає підстав для його скасування, а тому, постанову судді суду першої інстанції слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 295 КУпАП України,

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Лебединського районного суду Сумської області від 25 листопада 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП - залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника Стеценка В.М. на цю постанову - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуФілонова Ю. О.