ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №: 643 / 5976 /25 Головуючий 1 інстанції: Замікула Б.С.
Провадження №: 33/818/1248/25 Головуючий апеляційної інстанції: Курило О.М.
Категорія: ч.1 ст.172-6 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2025 року Харківський апеляційний суд у складі: судді судової палати з розгляду кримінальних справ Курила О.М., при секретареві Болотові О.О., з участю особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , з участю його захисника Колєснікової О.М., з участю прокурора Кубаха М.А., за умови, що всі учасники належним чином повідомлені про розгляд даної справи і ні від кого з них не надійшло заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи з поважних причин, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою захисника правопорушника на постанову Салтівського районного суду м. Харкова від 19 червня 2025 року, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Вказаною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн (вісімсот п`ятдесят гривень 00 копійок), а також стягнуто судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно з протоколом про адміністративне правопорушення № 153/25 від 15.04.2025, ОСОБА_1 , який 17.01.2025 звільнений з посади інспектора - чергового чергової частини сектора моніторингу відділу поліції № 2 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області (далі - ГУНП в області), будучи відповідно до п. п. «з» п. 1 ч. 1 ст. З Закону України «Про запобігання корупції» (далі Закон № 1700-VII) суб?єктом, на якого поширюється дія цього Закону, усупереч вимогам абз. 1 ч. 2 ст. 45 вказаного Закону несвоєчасно, а саме: 19.03.2025 о 13 год. 18 хв., подав без поважних причин декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, а саме: з 01.01.2025 по 17.01.2025, (при звільненні) (далі - декларація при звільненні), чим вчинив правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУПАП.

Обставини вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, на думку суду першої інстанції, підтверджується, зокрема, такими доказами:

- роздруківка декларації від 19.03.2025 особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування «при звільненні» (за період з 01.01.2025 - 17.01.2025, який не був охоплений раніше поданими деклараціями);

-копія присяги поліцейського від 07.11.2015;

-копія паспорта громадянина України, виданого на ім`я ОСОБА_1 ;

-копія послужного списку з відомостями про проходження служби в органах внутрішніх справ/поліції;

-довідка про присвоєння ОСОБА_1 спеціального звання «капітан поліції»;

-витяг з наказу начальника ГУНП в Харківській області від 01.02.2021 № 62 о/с, яким ОСОБА_1 переміщено на посаду інспектора - чергового чергової частини сектора моніторингу відділу поліції № 2 Харківського районного управління поліції № 1 ГУНП в області;

-копія наказу начальника ГУНП в Харківській області від 25.12.2023 № 2359 про проведення службового розслідування відносно ОСОБА_1 ;

-копія наказу начальника ГУНП в Харківській області від 09.01.2024 № 17 про застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції;

-копія наказу начальника ГУНП в Харківській області від 15.01.2024 № 15 о/с про звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції;

-копія наказу начальника ГУНП в Харківській області від 25.09.2024 № 446 о/с про поновлення ОСОБА_1 на посаді інспектора - чергового чергової частини сектора моніторингу відділу поліції № 2 Харківського районного управління поліції № 1 ГУНП в області;

-рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.09.2024 у справі № 520/5207/24 (витяг з ЄДРСР);

-витяг з наказу начальника ГУНП в області від 02.10.2024 № 467 о/с, яким ОСОБА_1 переміщено на посаду інспектора сектора реагування патрульної поліції відділу поліції № 1 Чугуївського районного управління поліції ГУНІ в області;

-витяг з наказу начальника ГУНП в області від 17.01.2025 № 22 о/с, яким скасовано пункт наказу ГУНП в області від 02.10.2024 № 467 о/с в частині переміщення, згідно з пунктом 2 (на рівнозначну посаду, для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби) ч. 1, 8 ст. 65 Закону України «Про Національну поліцію», капітана поліції ОСОБА_1 /0086651/ на посаду інспектора сектора реагування патрульної поліції відділу № 1 Чугуївського районного управління поліції ГУНП в області;

-витяг з наказу начальника ГУНП в області від 17.01.2025 № 22 о/с, яким капітана поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції (на підставі постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 13.01.2025 № 520/5207/24, наказів начальника ГУНП в області від 15.01.2024 № 15 о/с, від 08.01.2024 № 17).

-рішення Другого апеляційного адміністративного суду від 13.01.2025 у справі № 520/5207/24 (витяг з ЄДРСР);

-копія розписки та пам`ятки на підтвердження ознайомлення ОСОБА_1 із вимогами законодавства про запобігання корупції, зокрема, щодо порядку подання декларацій особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування;

-пояснення ОСОБА_1 від 15.04.2025.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, захисник особи, що притягується до адміністративної відповідальності, подала апеляційну скаргу, яка містить прохання змінити постанову суду першої інстанції та звільнити правопорушника від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП на підставі ст. 22 КУпАП за малозначністю вчиненого діяння.

Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги, апелянт зазначає, що правопорушник подав декларацію особи, яка припинила виконувати діяльність, передбачену п.п. «з» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», із запізненням через певні обставини, не маючи на меті приховати жодну інформацію, що підлягає декларуванню, або іншим чином уникнути виконання обов`язків, покладених на нього як на суб`єкта, на якого поширюється дія вказаного нормативно-правового акта.

Разом з тим, усе майно, що підлягає декларуванню правопорушник задекларував без жодних помилок чи неточностей, чим виконав обов`язок з декларування вказаного майна.

Зазначає, що був звільнений 17.01.2025 на підставі рішення Другого апеляційного адміністративного суду від 13.01.2025 року у справі №520/5207/24, яким було скасовано рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.09.2024 у вказаній справі, на підставі якого ОСОБА_1 був поновлений на посаді в органах Національної поліції після попереднього звільнення в ході застосування до Кандзюби дисциплінарного стягнення.

Кандзюба негайно оскаржив рішення Другого апеляційного адміністративного суду від 13.01.2025 року у справі №520/5207/24 у касаційному порядку.

А декларацію після вказаного звільнення подав 19.03.2025, оскільки забув, що згідно з ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» був обмежений 30-денним терміном подання такої декларації.

Просить врахувати, що забув подати декларацію при звільненні вчасно не навмисно, а у зв`язку з проблемами, зокрема з залученістю у вказані судові справи, а також зі смертю його матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Звертає увагу на те, що КУпАП не містить обмежень для застосування ст. 22 КУпАП при розгляді справ про адміністративні правопорушення за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Позиції учасників апеляційного провадження.

В судове засідання прибули особа, що притягується до адміністративної відповідальності, захисник та прокурор.

Захисник та правопорушник підтримували доводи апеляційної скарги у повному обсязі, просили застосувати ст. 22 КУпАП.

ОСОБА_1 вину визнав у повному обсязі, розкаївся та просив звільнити його від адміністративної відповідальності. Стверджував, що усвідомлює всю серйозність та небезпеку правопорушень, пов`язаних з корупцією, однак просив звільнити його від відповідальності за малозначністю, з огляду на те, що його діяння не мало на меті жодної корупційної спрямованості, а несвоєчасне подання декларації було неумисним і обумовлювалося описаними в апеляційній скарзі обставинами. Натомість нічого ніколи не приховував, і задекларував усе майно, що підлягає декларуванню.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції прокурор заперечував проти доводів захисника про можливість застосування у даному випадку ст. 22 КУпАП, посилаючись на лист ВССУ від 22.05.2017 №223-943/0/4-17, в якому щодо притягнення осіб до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП зазначається, зокрема, наступне: «Конструктивною ознакою цього правопорушення є також несвоєчасне подання декларації без поважних на те причин. Тобто за наявності останніх відповідальність за аналізованою частиною статті виключається. Під поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв`язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою тощо». Таким чином, на думку прокурора, в діянні правопорушника не вбачається поважних причин пропуску встановленого законодавцем терміну для подання декларації.

В судових дебатах правопорушник та його захисник підтримували доводи апеляційної скарги у повному обсязі та просили змінити рішення суду першої інстанції і застосувати ст. 22 КУпАП. Прокурор заперечував проти задоволення апеляційних вимог захисника, вважав рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників судового засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає зміненню, апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд першої інстанції, відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, повинен належним чином з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи по суті. Постанова судді, згідно зі ст. 283 КУпАП, має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Положення ч.ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Слід також звернути увагу, що відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам судочинства, а саме: верховенству права, законності, рівності перед законом і судом, повазі до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і в доведеності перед судом їх переконливості.

Ст. 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Оцінка доказів, у відповідності до ст. 252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Згідно із ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Відповідальність за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП настає у разі несвоєчасного подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Згідно з абз. 1 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а", "в"-"ґ" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, протягом 30 календарних днів з дня припинення відповідної діяльності подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Суд вважає, що протокол про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, №153/25 від 15.04.2025 відносно особи, що притягується до адміністративної відповідальності, складений уповноваженою особою, з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції з метою перевірки матеріалів справи та доводів апеляційної скарги надав сторонам провадження всі можливості для представлення доказів по справі для підтримання їхньої правової позиції.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що згідно з вказаним протоколом ОСОБА_1 , який 17.01.2025 звільнений з посади інспектора - чергового чергової частини сектора моніторингу відділу поліції № 2 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області (далі - ГУНП в області), будучи відповідно до п. п. «з» п. 1 ч. 1 ст. З Закону України «Про запобігання корупції» (далі Закон № 1700-VII) суб?єктом, на якого поширюється дія цього Закону, усупереч вимогам абз. 1 ч. 2 ст. 45 вказаного Закону несвоєчасно, а саме: 19.03.2025 о 13 год. 18 хв., подав без поважних причин декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, а саме: з 01.01.2025 по 17.01.2025, (при звільненні) (далі - декларація при звільненні), чим вчинив правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУПАП.

Відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Правопорушник вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, визнав у повному обсязі, а встановлені судом фактичні обставини справи сторонами провадження не оспорюються.

Разом з тим, що стосується доводів сторін щодо вимог апеляційної скарги звільнити правопорушника від адміністративної відповідальності за малозначністю діяння, суд апеляційної інстанції доходить наступних висновків.

Склад адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП є формальним, тобто таким, який не передбачає настання суспільно-небезпечних наслідків як обов`язкового елементу об`єктивної сторони, в той час як обов`язковим елементом об`єктивної сторони формального складу завжди є діяння.

Разом з тим, суд бере до уваги доводи апелянта, зокрема, про незначний проміжок часу, за який була подана декларація при звільненні, про те, що правопорушник умисно не ухиляється від виконання обов`язків, покладених на нього як на суб`єкта, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», про те, що в його діях не вбачається ніякої спеціальної мети корупційної спрямованості, про те, що правопорушник нічого не приховує та відкрито задекларував усе майно та доходи, що вимагають норми вказаного закону, про незначний час пропущення строку подання декларації та про причини того, чому він забув подати декларацію вчасно, зокрема через важкі сімейні обставини.

Суд апеляційної інстанції погоджується з доводами прокурора щодо особливостей кваліфікації діяння за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, викладених в тому числі і в листі ВССУ від 22.05.2017 №223-943/0/4-17. Дійсно причини пропуску строку, заявлені правопорушником не є тими поважними причинами, зміст яких розкривається ВССУ у вказаному листі. Однак у випадку наявності таких поважних причин пропущення строку подання декларації, перелічених прокурором, як-от: хвороби, перебування особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребування відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебування (триманням) під вартою тощо, відповідальність за вказаною статтею КУпАП, а також склад даного адміністративного правопорушення виключалися б узагалі відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Натомість в даному випадку склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП не виключається, в діях ОСОБА_1 він наявний та судом доведений, а сам правопорушник визнав свою вину у повному обсязі.

Разом з тим, на думку суду апеляційної інстанції, суд може враховувати інші причини, що зумовили вчинення особою вказаного діяння, і в разі визнання їх неспівмірно більш вагомими, ніж суть вчиненого діяння, а також в разі виявлення ознак малозначності самого діяння, суд може застосувати ст. 22 КУпАП та, визнавши особу винною у вчиненні малозначного правопорушення, звільнити її від адміністративної відповідальності.

З урахуванням викладеного, суд обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Згідно зі ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції вважає за можливе на підставі ст. 22 КУпАП звільнити правопорушника ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, враховуючи малозначність вчиненого адміністративного правопорушення, та обмежитись усним зауваженням, оголосивши його в судовому засіданні.

Враховуючи усе вищевикладене, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції підлягає зміні в частині накладення адміністративного стягнення.

Керуючись ст.ст. 1,7,22,25,33,38,294,295 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ :

Постанову Салтівськогорайонного суду м. Харкова від 19 червня 2025 року по справі щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП в частині накладення адміністративного стягнення, - змінити.

Апеляційну скаргу захисника правопорушника, - задовольнити.

На підставі ст. 22 КУпАП, враховуючи малозначність вчиненого адміністративного правопорушення, звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП і обмежитись усним зауваженням, яке оголосити йому в даному судовому засіданні.

В іншій частині постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Оскарження даної постанови в касаційному порядку відповідно до ст. 294 КУпАП не передбачено.

Суддя Харківського

апеляційного суду О.М. Курило