Житомирський апеляційний суд
Справа №288/2196/23 Головуючий у 1-й інст. Зайченко Є. О.
Номер провадження №33/4805/587/25
Категорія ст.124 КУпАП Доповідач Григорусь Н. Й.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2025 року м.Житомир

Суддя Житомирського апеляційного суду Григорусь Н.Й., за участі: захисника-адвоката Розпутенка Р.А., адвоката Яковенка А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні суду в м. Житомирі апеляційну скаргу представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - адвоката Розпутенка Романа Андрійовича на постанову Попільнянського районного суду Житомирської області від 07 квітня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого за ст.124 КУпАП (провадження у справі закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП),

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Попільнянського районного суду Житомирської області від 07 квітня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито, на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Згідно постанови місцевого суду, ОСОБА_1 02 серпня 2023 року об 11 годині 15 хвилин на а/д Житомир Сквира 70 км +600 м Житомирського району, керуючи ТЗ ВАЗ-21112, д.н.з. НОМЕР_1 , перед зміною напрямку не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, виїжджаючи на дорогу з прилеглої території, не надав дорогу на перехресті нерівнозначних доріг, що рухається по другорядній дорозі, не надав дороги ТЗ, який наближався до даного перехрестя проїзних частин, по головній дорозі незалежно від напрямку їх руху, здійснив зіткнення з ТЗ ВАЗ 21099, д.н.з. НОМЕР_2 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив п.п. 10.1, 10.2, 16.11 ПДР України, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, адвокат Розпутенко Р.А., який діє в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та закрити провадження відносно останнього на підставі п. 2 ч. 1 ст. 247 КУпАП. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що справа підлягає закриттю з інших підстав, а саме п. 2 ч. 1 ст. 247 КУпАП, оскільки в Єдиному реєстрі досудових проваджень мається зареєстроване кримінальне провадження № 0000055. Зокрема вказує, що внаслідок ДТП його учасники отримали середнього ступеня тяжкості тілесні ушкодження.

В судовому засіданні адвокат Розпутенко Р.А. доводи апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити.

В судовому засіданні адвокат Яковенко А.В. доводи апеляційної скарги вважав необґрунтованими та в її задоволення просив відмовити.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, доходжу висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Як слідує із протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №028058 від 05 серпня 2023 року, ОСОБА_1 02 серпня 2023 року об 11 годині 15 хвилин на а/д Житомир Сквира 70 км +600 м Житомирського району, керуючи ТЗ ВАЗ -21112, д.н.з. НОМЕР_1 , перед зміною напрямку не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, виїжджаючи на дорогу з прилеглої території, не надав дорогу на перехресті нерівнозначних доріг, що рухається по другорядній дорозі, не надав дороги ТЗ, який наближався до даного перехрестя проїзних частин, по головній дорозі незалежно від напрямку їх руху, здійснив зіткнення з ТЗ ВАЗ 21099, д.н.з. НОМЕР_2 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив п.п. 10.1, 10.2, 16.11 ПДР України, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП.

В матеріалах справи містяться: схема місця ДТП від 02 серпня 2023 року; протокол огляду місця дорожньо транспортної пригоди від 02 серпня 2023 року; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів відносно ОСОБА_1 , результат 0,00 проміле; роздруківка приладу «Драгер» ALCOTEST № 461 від 02 серпня 2023 року, результат тесту 0,00 проміле; поясненнями ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від 02 серпня 2023 року; фототаблиці з місця пригоди, надані учасниками справи; висновок експерта № 2457/2458/23-25 від 20.03.2025.

Згідно вказаного висновку експерта в даній дорожній обстановці, водій автомобіля ВАЗ-21099, р/н НОМЕР_2 , ОСОБА_2 , з технічної точки зору, повинен був діяти, відповідно до вимог п.п. 12.3. та 11.3. (при умові знаходження а/м ВАЗ-21112, р/н НОМЕР_1 , на смузі руху в напрямку до м. Житомир) Правил дорожнього руху (ПДР) України, а водій автомобіля а/м ВАЗ-21112, р/н НОМЕР_1 , ОСОБА_1 у відповідності з вимогами п.п. 10.1.та 16.11. цих Правил.

З урахуванням встановлених обставин зіткнення автомобілів, за умов, що маневр автомобіля а/м ВАЗ-21112, р/н НОМЕР_1 , являв небезпеку для руху водію автомобіля ВАЗ-21099, р/н НОМЕР_2 , тобто змушував водія ОСОБА_2 вдаватись до зміни режиму руху автомобіля ВАЗ-21099, р/н НОМЕР_2 , дії водія ОСОБА_1 , не відповідали вимогам п.п. 10.1 та 16.11. ПДР, і знаходились в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП.

Разом з цим, проведеним вище дослідженням встановлено, що водій ОСОБА_2 з метою запобігти зіткненню застосував маневрування керованого ним автомобіля, то в його діях з технічної точки зору можуть вбачатись невідповідності вимогам п. 12.3 ПДР в частині правильності застосованих ним прийомів керування, які також могли знаходитись в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП.

Проаналізувавши вищевказані докази, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, що виразилося у порушення ним пунктів 10.1, 16.11 ПДР України.

У відповідності до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення. У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.

При оцінці доказів суд реалізує стандарт більшої переконливості, при якому цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Покладений на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність передбачає, що висновки суду можуть будуватися на умовиводах про те, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Таким чином, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно належно з`ясувати: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вищевказані вимоги закону суддею місцевого суду було дотримано у достатньому обсязі і висновок суду про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за обставин, наведених у постанові, підтверджується зібраними по справі доказами. Висновки, які викладені в постанові суду, грунтуються на належних та допустимих доказах.

В той же час, згідно ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

В апеляційній скарзі заявник ставить питання про закриття вказаного адміністративного провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 247 КУпАП з посиланням на наявність зареєстрованого кримінальне провадження № 0000055 за вказаним ДТП.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: недосягнення особою на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку.

Зважаючи на доводи апеляційної скарги, посилання на п. 2 ч. 1 ст. 247 КУпАП є помилковим, оскільки доводи скарги стосуються закриття провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП (відсутність складу адміністративного правопорушення).

Таким чином, перед судом стоїть питання наявності підстав для закриття провадження у справі за наявності зареєстрованого кримінального провадження за цим само фактом ДТП.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

На підтвердження доводів апеляційної скарги до матеріалів справи долучено:

акт судово-медичного дослідження (обстеження) № 1971 від 15.11.2023, за висновком якого у ОСОБА_1 виявлено тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, утворення яких не виключається під час вказаної ДТП (а.с. 82-84);

витяг з єдиного реєстру досудових проваджень № 0000055 від 06.12.2023, згідно якого кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, зареєстровано в Єдиному реєстрі досудових проваджень за фактом ДТП 02.08.2023 на вул. Б.Хмельницького в смт. Попільня за участі а/м ВАЗ-21112, р/н НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля ВАЗ-21099, р/н НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , під час якого пасажир ОСОБА_3 та водій ОСОБА_1 отримали тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості (а.с. 94).

постанову Попільнянського районного суду від 25.06.2025 про скасування постанови слідчого СВ Відділення поліції №2 Житомирського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області від 31 серпня 2024 року про закриття кримінального провадження № 0000055, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, яке було закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, а матеріали справи направлено для подальшого розслідування.

Крім того, в матеріалах справи мається Акт судово-медичного дослідження медичних документів № 122 від 26.09.2023, згідно якого експерт досліджував медичну документацію потерпілої ОСОБА_3 , однак висновку щодо ступеня тяжкості тілесних ушкоджень не надав за відсутністю підтверджуючих діагноз відповідних досліджень.

Так, порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ст. 124 КУпАП.

Зазначена норма є бланкетною і при встановленні винуватості особи необхідно встановити пункт ПДР України, який порушено водієм і який, окрім того, перебуває у причинно-наслідковому зв`язку із останнім.

Характеризуючою ознакою дорожньо-транспортної пригоди є те, що при зіткненні двох або більше транспортних засобів, порушення ПДР України може бути допущено усіма його учасниками, але у причинно-наслідковому зв`язку із пригодою можуть бути порушення одного із водіїв.

Причинно-наслідковий зв`язок між пригодою та порушенням ПДР України встановлюється у кожному конкретному випадку на підставі повного і всебічного дослідження доказів зібраних працівниками поліції та наданих учасниками.

Тобто тільки ті порушення ПДР, які є причиною настання цих наслідків, а отже перебувають із ними у причинному зв`язку.

Свій висновок суд належним чином обґрунтував порушенням водієм ОСОБА_1 вимог пунктів 10.1, 16.11 ПДР України, що знаходиться у причинному зв`язку із створенням аварійної обстановки та стало причиною виникнення даної ДТП.

В той же час, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, утворює склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Верховний Суд у постанові від 8 грудня 2022 року у справі № 686/11795/17, досліджуючи питання порушення судом принципу non bis in idem «Не двічі за одне и те ж», вказав, що відповідно до ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі обвинуваченим або покараним за кримінальне правопорушення, за яким він був виправданий або засуджений на підставі вироку суду, що набрав законної сили.

Статтею 4 Протоколу № 7 до ЄКПЛ визначено, що нікого не може бути вдруге притягнено до суду або покарано в порядку кримінального провадження під юрисдикцією однієї і тієї самої держави за правопорушення, за яке його вже було остаточно виправдано або засуджено відповідно до закону та кримінальної процедури цієї держави.

Відповідно до висновку ВС у постанові від 02 жовтня 2018 року у справі № 369/2124/15-к при вирішенні питання чи є порушення принципу «non bis in idem», тобто, бути притягненим двічі до юридичної відповідальності, зокрема за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України слід мати на увазі, що кримінальне провадження стосується саме наслідків у виді спричинення середньої тяжкості тілесних ушкоджень, що не передбачає норма ст. 124 КУпАП, а тому відсутнє порушення ст. 4 Протоколу 7 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

В справі № 288/2196/23 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП за порушенням ПДР України, що потягло за собою пошкодження транспортних засобів, притягнуто ОСОБА_1 .

Матеріали адміністративної справи не містять доказів того, що інші особи, в т.ч. пасажир ОСОБА_3 , отримали внаслідок цього ДТП тілесні ушкодження середнього ступня тяжкості.

Зазначення у фабулі кримінального правопорушення витягу з єдиного реєстру досудових проваджень № 0000055 від 06.12.2023 про ніби то отримання ОСОБА_3 тілесного ушкодження середнього ступня тяжкості не є тим допустим і належним доказом, який може з достовірністю підтверджувати наявність та ступінь тяжкості тілесного ушкодження, його зв`язок із вищевказаною пригодою. Вказані обставини можуть доводитися лише висновком (дослідженням) судово-медичного експерта.

Враховуючи, що до адміністративної відповідальності за заподіяння шкоди майну внаслідок ДТП притягнуто ОСОБА_1 , який отримав середнього ступеня тяжкості тілесні ушкодження, а тому не може бути притягнутий до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України за фактом заподіяння собі тілесного ушкодження, подвійна відповідальність ОСОБА_1 виключається.

Зазначене вище не перешкоджає притягненню до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України іншого водія ОСОБА_2 , якщо буде встановлено в межах кримінального провадження порушення останнім вимог п.12.3 ПДР України, що спричинило ДТП із заподіянням ОСОБА_1 середнього ступеня тяжкості тілесного ушкодження, оскільки винні дії обох водіїв могли бути наслідком дорожньо-транспортної пригоди. В даному випадку матеріали справи також не містять відомостей щодо можливості закриття провадження у справі на підставі п. 8 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Отже, суд першої інстанції, на підставі досліджених доказів, дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини водія ОСОБА_1 у вчиненні ДТП, яке пов`язано із порушенням пунктів 10.1, 16.11 ПДР України, тобто причинно-наслідковому зв`язку із її діями та дорожньо-транспортною пригодою та заподіянням іншому учаснику ДТП матеріальної шкоди.

Додаткових об`єктивних доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції або свідчили б про порушення норм КУпАП при прийнятті рішення суддею, а також відповідних додаткових доказів в апеляційній скарзі не наведено і до апеляційного суду не надано. Досліджені судом докази є достатніми для висновку про відсутність підстав для закриття адміністративного провадження щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі п. 1, 2, 8 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

За таких обставин, підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається, як і підстав для скасування чи зміни постанови судді місцевого суду.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Розпутенка Романа Андрійовича, в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а постанову Попільнянського районного суду Житомирської області від 07 квітня 2025 року - без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Н.Й. Григорусь