Справа №204/8870/25
Провадження №3/204/2138/25
ПОСТАНОВА

іменем України

02 вересня 2025 року суддя Чечелівського районного суду міста Дніпра Книш А.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.173 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення 02 серпня 2025 року о 19 год. 00 хв. в АДРЕСА_2 , у під`їзді будинку гр. ОСОБА_1 умисно зіштовхнула гр. ОСОБА_2 , внаслідок чого остання впала, чим ОСОБА_1 порушила громадський порядок та спокій громадян, тобто вчинила правопорушення, передбачене ст.173 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнала, просила звільнити її від відповідальності за адміністративне правопорушення, оскільки події у протоколі є неправдивими. ОСОБА_1 повідомила, що ОСОБА_2 впала сама, оскільки вона йшла попереду ОСОБА_2 і не мала фізичної змоги штовхнути її. Крім того, ОСОБА_1 вказала, що вона не мала змоги штовхнути ОСОБА_2 і через свій вік та стан здоров`я, оскільки вона є людиною похилого віку та перенесла інсульт, про що надала суду медичні документи.

Потерпіла ОСОБА_2 до судового засідання не з`явилася, надала клопотання, у якому просила розглянути матеріали про адміністративне правопорушення та застосувати відносно ОСОБА_1 адміністративне стягнення відповідно до міри і ступеню правопорушення.

Дослідивши докази та оцінивши їх за внутрішнім переконанням в сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, з наступних підстав.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані працівниками патрульної поліції за ст.173 КУпАП, яка передбачає відповідальність за дрібне хуліганство, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Однак, матеріалами справи про адміністративне правопорушення не доведено, що ОСОБА_1 вчинила дрібне хуліганство, зазначене в протоколі про адміністративне правопорушення.

Положеннями ч. 1 ст. 11 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року та ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 01 листопада 1950 року, рішенням Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23 рп/2010 у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень ч. 1 ст. 14-1 КУпАП передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено у законному порядку при додержанні, зокрема, процедури притягнення до адміністративної відповідальності, яка повинна ґрунтуватись на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Згідно статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її провина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто, особа не повинна доказувати свою невинуватість і її поведінка вважається правомірною, доки не буде доведено зворотне.

При цьому, за вимогами ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього кодексу.

Так в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 порушила громадський порядок і спокій громадян, проте разом з цим в протоколі зазначено, що свідки відсутні; інших доказів того, що ОСОБА_1 умисно зіштовхнула гр. ОСОБА_2 , внаслідок чого остання впала, до протоколу не долучено.

Крім того, в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 зіштовхнула ОСОБА_2 , в той час як у письмових поясненнях ОСОБА_1 зазначено, що ОСОБА_2 йшла позаду неї.

Судом також враховується, що потерпіла ОСОБА_2 своїми процесуальними правами розпорядилася на власний розсуд та до судового засідання не з`явилася і доказів того, що ОСОБА_1 умисно зіштовхнула її, внаслідок чого остання впала, суду також не надала.

Таким чином, докази, які долучені до протоколу про адміністративне правопорушення, ґрунтуються лише на письмових поясненнях ОСОБА_2 про обставини вчинення ОСОБА_1 протиправних дій стосовно неї, які ОСОБА_1 заперечуються.

Судом враховується, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом у справі у розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, що б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, і не викликали сумніви суду.

Враховуючи, що доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення суду не надано, дії останньої не утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, і згідно вимог п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 247, 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП.

Скарга на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Чечелівського районного суду міста Дніпра протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя