Справа № 562/2217/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.09.2025 року суддя Здолбунівського районного суду Рівненської області Чорний І.А., розглянувши матеріали, які надійшли з відділення поліції № 6 (м. Здолбунів) Рівненського районного управління поліції ГУ Національної поліції в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

07.07.2025 року о 11:23 год. в м. Здолбунів по вул. Шевченка, 137 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки Volkswagen Passat державний номерний знак НОМЕР_3 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, не природна блідість обличчя, сповільненість мови. Від проходження медичного огляду у медичному закладі з метою встановлення наркотичного сп`яніння відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП).

У судове засідання призначене на 16.07.2025 ОСОБА_1 не з`явився. Надіслав до суду письмове клопотання від 25.07.2025 про зупинення провадження по справі у зв`язку із його перебуванням у лавах ЗСУ. Суд прийшов до висновку, що воно не підлягає задоволенню огляду на наступне.

Так, нормами КУпАП не врегульовано порядок зупинення провадження у справі, за виключенням справ про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією.

Згідно з ч. 1 ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Частиною 2 цієї статті не передбачена обов`язкова присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності при розгляді справи за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Також слід зазначити, що наведені вище положення ст. 268 КУпАП не містять заборони щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Також, суд звертає увагу, що ОСОБА_1 не позбавлений можливості подавати свої письмові пояснення щодо обставин справи, а також має захисника, який уповноважений представляти його інтереси під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, а тому він не позбавлений можливості забезпечити належним чином свій судовий захист. Таким чином, у задоволенні клопотання про зупинення провадження у даній справі необхідно відмовити.

У судові засідання призначені на 30.07.2025, 13.08.2025 ОСОБА_1 не з`явився. Надіслав суду письмові пояснення від 13 серпня 2025 року, згідно яких вину у скоєному не визнає. Зазначив, що працівники поліції не повідомили йому, що проходження огляду на стан сп`яніння є його обов`язком і що відмова тягне за собою адміністративну відповідальність. Вважає, що через психологічний тиск і введення його в оману з боку працівників поліції була вчинена провокація з метою вчинення ним адміністративного правопорушення. Повідомив, що не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння та був готовий пройти його у встановленому законом порядку, адже наркотичних засобів не вживав.

У судове засідання 02.09.2025 ОСОБА_1 повторно не з`явилася, захисник ОСОБА_1 адвокат Фортельна Ю.Ю. у судовому засіданні не заперечувала щодо подальшого розгляду справи за відсутності останнього та зіславшись на обставини поданих нею письмових клопотань від 02.09.2025, просила суд визнати наявні у справі відеозаписи через їх неповноту недопустимим та неналежним доказом та наголосила, що огляд на стан сп`яніння військовослужбовця ОСОБА_1 проведений не уповноваженою особою та з порушенням вимог ст. 266-1 КУпАП, а отже вважається недійсним. Вважає, що провадження у справі за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю за відсутності в його діях події та складу адміністративного правопорушення. Крім цього просила суд у разі визнання ОСОБА_1 винним в інкримінованому йому діянні, застосувати за аналогією закону ст. 69 КК України і не призначати йому додаткове покарання у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом на один рік.

З урахуванням позиції захисника та приймаючи до уваги вимоги ст. 268 КУпАП, суддя вважає за можливе розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 .

Також адвокатом Фортельною Ю.Ю. було подано клопотання про виклик поліцейського для надання роз`яснень, яке судом задоволене.

Працівник поліції Гальцов О.В. у судовому засіданні 02.09.2025 підтвердив обставини викладені у протоколі про адміністративне правопорушення. Наголосив, що після зупинки транспортного засобу, під час спілкування з водієм ОСОБА_1 , в останнього були помічені ознаки наркотичного сп`яніння (звужені зіниці очей, які не реагують на світло, не природна блідість обличчя, сповільненість мови), тобто він вказав підстави у зв`язку із якими вважав, що останній перебуває у стані наркотичного сп`яніння, та останньому було запропоновано пройти огляд у медичному закладі з метою встановлення наркотичного сп`яніння, на що ОСОБА_1 спочатку не заперечував, проте пізніше від проходження медичного огляду відмовився зіславшись на відсутність часу, оскільки їхав купатися із дітьми. Також ОСОБА_2 пояснив, що розбіжності в часі складення направлення на огляд водія 07.07.2025 о 11:29 год. з часом зазначеним на відеозаписі 07.07.2025 о 11:31 год. у дві хвилини є нічим іншим як технічна помилка, що сталася через неможливість синхронізації пристроїв, якими здійснювалася відеофіксація. Крім цього наголосив, що жодного психологічного чи фізичного тиску з сторони поліцейських на водія не чинилося.

Заслухавши в судовому засіданні пояснення захисника та працівника поліції, вивчивши матеріали справи та дослідивши докази, суд дійшов до наступного висновку.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до статті 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно із статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за дії, пов`язані з керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил норм і стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні даного правопорушення доведена матеріалами справи, дослідженими та проаналізованими в судовому засіданні, які відповідно до ст. 251 КУпАП є доказами у справі про адміністративне правопорушення, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №383988 від 07.07.2025 року, складеним із дотриманням вимог ст. 256 КУпАП та сумнівів у його достовірності не виникає, в якому викладені обставини вчинення правопорушення; диском із відеозаписом, з якого вбачається, що на пропозицію працівника поліції, водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку в медичному закладі; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння в медичний заклад від 07.07.2025, з якого вбачається, що у ОСОБА_1 було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, не природна блідість обличчя, сповільненість мови, від проходження огляду в медичному закладі ОСОБА_1 відмовився, яке вів сам підписав й власноруч зазначив "Від проходження медичного огляду в медичному закладі відмовляюсь", тому сумнівів не викликає; письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 07.07.2025 року, які підписані ним власноруч, у яких останній підтвердив, що напередодні вживав наркотичні речовини, від проходження огляду в медичному закладі відмовляється; постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 5163288 від 07.07.2025; довідкою відділення поліції № 6 (м. Здолбунів) Рівненського районного управління поліції ГУ Національної поліції в Рівненській області від 07.07.2025 про те, що ОСОБА_1 отримував посвідчення водія, а також іншими матеріалами справи.

Зазначені вище докази є узгодженими між собою, містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування.

Інших доказів та доводів, які б спростовували вищевказані дані та обставини про вчинені адміністративні правопорушення, при розгляді справи не встановлено.

Твердження сторони захисту про те, що відеозапис є неналежним та недопустимим доказом по справі, позаяк не вівся безперервно, є необґрунтованими, виходячи із такого.

Зміст відеозапису не викликає сумнівів щодо події адміністративного правопорушення, та перебігу обставин щодо відмови від проходження огляду на стан наркотичногосп`яніння ОСОБА_1 . Порушень з боку поліцейських, які б тягли за собою визнання доказів недопустимими, суд не вбачає.

Вказаний відеозапис надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, оскільки ним зафіксовані реальні дані, які не носять суб`єктивного характеру та дозволяють відновити послідовність подій, що дійсно відбувались, не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду вказаної справи.

Відеозапис суд оцінює в сукупності з іншими дослідженими судом та наведеними в даній постанові доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім цього, слід зазначити, що пункт 1.3 ПДР, зобов`язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

У разі невиконання вимог п. 2.5 ПДР, передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП. При цьому, згідно диспозиції даної частини статті, для настання адміністративної відповідальності, не має значення причина відмови особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Доводи сторони захисту про порушення працівниками поліції порядку проведення огляд на стан сп`яніння, з тих мотивів, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, то вони є непереконливі і необґрунтовані.

Характер поведінки ОСОБА_1 та манера його спілкування з працівниками поліції, що зафіксовано відеозаписом з нагрудних камер поліцейських, спростовує доводи останнього щодо наміру пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, а навпаки - підтверджує відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я.

Твердження ОСОБА_1 про тиск із боку поліцейських є голослівними та не підтверджені жодним доказом. Зі змісту відеозаписів убачається, що працівники поліції чітко дотримувалися процедури, не примушували водія до жодних дій, а, навпаки, надали йому можливість пройти огляд у встановленому порядку, від чого він добровільно відмовився.

Щодо доводів адвоката Фортельної Ю.Ю. про те, що огляд ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння мав проводитися за спеціальним порядком, передбаченим ст.266-1 КУпАП, то суд зазначає наступне.

Статтею 266-1 КУпАП визначений порядок огляду військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Зазначений порядок поширюється на осіб, які безпосередньо виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин, перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях.

Вказана норма застосовується лише в разі вчинення військовослужбовцем військових адміністративних правопорушень, передбачених главою 13-Б КУпАП, та не стосується спеціального суб`єкта - водія транспортного засобу.

Таким чином, працівники поліції правомірно проводили огляд водія ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння за правилами, визначеними ст.266 КУпАП.

Інші доводи ОСОБА_1 та його захисника, які перевірені судом, не спростовують правильності встановлення фактичних обставин справи і зроблених судом висновків про кваліфікацію дій ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому ці доводи не є підставою для закриття провадження за відсутністю події та складу правопорушення, як про це просить захист.

Окрім того, суд звертає увагу, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

За даних обставин, суд вважає, що в діяннях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, а тому, його слід притягнути до адміністративної відповідальності та накласти на нього адміністративне стягнення.

Що стосується доводів захисника про застосування положень ст. 69 КК України при обранні виду та міри покарання, суд виходить з наступного.

За вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Даний вид стягнення, що визначений законодавцем, як основний, так й додатковий є безальтернативними.

У цьому разі, загальні засади призначення адміністративного стягнення (ст. 33 КУпАП) не наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. Тобто у цій справі ця функція за своєю правовою природою не є дискреційною, оскільки не потребує врахування та оцінки характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Законодавство про адміністративні правопорушення, на відміну від закону України про кримінальну відповідальність, не передбачає накладення адміністративного стягнення більш м`якого, ніж передбачено законом.

У цій справі апеляційний суд не вбачає підстав для застосування аналогії закону та не накладення додаткового стягнення на ОСОБА_1 як то позбавлення права керування транспортним засобом на підставі ст. 69 КК України.

Згідно ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

При накладенні стягнення, суд, враховує санкцію статті, характер вчиненого правопорушення, який має суспільну небезпеку для суспільства, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, а тому, суд дійшов висновку, що до порушника слід застосувати стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, передбаченого санкцією статті, за якою він притягується до відповідальності, оскільки саме таке стягнення буде відповідати рівню суспільної небезпеки вчиненого правопорушення, а також, буде достатнім для запобігання вчиненню ним нових правопорушень в майбутньому і необхідним для досягнення мети адміністративного стягнення.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Сума прожиткового мінімуму на 2025 рік встановлена ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» від 19.11.2024 № 4059-IX, і становить для працездатних осіб 3028,00 грн.

Отже, слід стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Керуючись статтями 9, 23, 33, 34, 36, 40-1, ч. 1 ст. 130, 245, 251, 252, 280, 283, 284, 287, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн. (сімнадцять тисяч гривень 00 копійок), який стягнути в дохід держави, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Реквізити для сплати штрафу: одержувач: ГУК у Рівнен.обл./Рівнен.обл. 21081300, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача IBAN: UA0017001, код класифікації доходів бюджету: 21081300.

Стягнути з ОСОБА_1 у дохід держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп. на рахунок (IBAN): UA0026001, отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП) (код класифікації доходів бюджету : 22030106).

На підставі ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом (ч. 1 ст. 308 КУпАП).

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України (ч. 2 ст. 308 КУпАП).

Постанова суду може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Здолбунівський районний суд Рівненської області протягом 10 (десяти) днів з дня її винесення.

Суддя І.А.Чорний