№ 3/756/4038/25
П О С Т А Н О В А

іменем України

21 серпня 2025 року суддя Оболонського районного суду м. Києва Дев`ятко В.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

06 липня 2025 року, близько 02 год. 28 хв., ОСОБА_1 , керував автомобілем марки «Nissan», моделі «Teana», номерний знак НОМЕР_2 , по вул. Богатирській, 25, що у м. Києві, з ознаками алкогольного сп`яніння. Від огляду на стан алкогольного сп`яніння, у встановленому Законом порядку, відмовився, що було зафіксовано технічним засобом відеозапису (нагрудні камери патрульних поліцейських ).

У судове засідання з`явився ОСОБА_1 та його представник - адвокат Федоров Д.С., який просив закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КпАП України, оскільки відсутня подія та склад адміністративного правопорушення. ОСОБА_1 наголошував, на тому, що підстав для проведення огляду не було та його дії були вчинені в стані крайньої необхідності, так як він рухався до укриття під час повітряної тривоги.

Заслухавши позицію ОСОБА_1 та адвоката Федорова Д.С., вивчивши та дослідивши докази, які містяться в матеріалах справи, суд дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст. 9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Положеннями ст. 251 КпАП України передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами та іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З матеріалів справи вбачається, що вина ОСОБА_1 підтверджується:

- даними, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 382760, в якому зафіксовано факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 був ознайомлений із його змістом, однак від підписання відмовився, що було зафіксовано у протоколі та відеозаписом з нагрудної камери патрульного поліцейського;

- відеозаписом з нагрудної камери патрульного поліцейського, з якого вбачається, що ОСОБА_1 , після встановлення ознак алкогольного сп`яніння, відмовився пройти в установленому Законом порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Окрім того, розглядаючи протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 382760, суд зважає на таке.

У відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовуюсь при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Враховуючи положення ст. 6 Конвенції про захист людини і основоположних свобод, а також беручи до уваги висновки Європейського суду з прав людини у справах «Малофаєва проти Росії», рішення від 30.05.2013р., та «Карелін проти Росії», рішення від 20.09.2016 р., ЄСПЛ серед іншого зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготовитися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Ураховуючи викладене, вивчивши та дослідивши докази, які містяться в матеріалах справи, беручи до уваги фабулу, яка викладена у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 382760, суд дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України.

Таким чином, наявні достатні підстави вважати, що ОСОБА_1 порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КпАП України.

Щодо посилань адвоката Федорова Д.С., суд зважає на наступне.

Із відеозапису з нагрудної камери патрульного поліцейського убачається, що після зупинки ОСОБА_1 , працівник поліції працівник поліції виявив у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння та запропонував пройти огляд у встановленому Законом порядку, однак останній після неодноразових пропозицій пройти огляд на стан сп`яніння - відмовився.

Крім того, у ході дослідження відеозапису, судом не становлено будь-яких порушень поліцейськими Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та вимог ст. 266 КпАП України.

Щодо посилань ОСОБА_1 щодо наявності в його діях ознак крайньої необхідності, суд зважає на наступне.

Так, відповідно до приписів ст. 18 КпАП України не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

З урахуванням викладеного, проаналізувавши обставини справи через призму положень ст. 18 КпАП України, суд не вбачає в діях ОСОБА_1 крайньої необхідності, оскільки прямування до укриття під час повітряної тривоги не звільняє його від обов`язку, передбаченого пунктом 2.5 ПДР, пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

На підставі викладеного, суд вважає необґрунтованими вищевказані посилання.

Відповідно до ст. 33 КпАП України суд при накладенні стягнення за адміністративне правопорушення, враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини.

Обставин, що обтяжують відповідальність правопорушника, судом не встановлено.

Обставин, що пом`якшують відповідальність правопорушника, судом не встановлено.

Враховуючи викладене, з метою запобігання вчинення у подальшому нових правопорушень, суд вважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу в межах санкції інкримінованої статті КпАП України з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Керуючись статтями 33, 40-1, ч. 1 ст. 130 КпАП України, ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суд

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України, та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави за винесення постанови про накладення адміністративного стягнення в сумі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 грн. 60 коп.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Строк пред`явлення постанови до виконання - три місяці.

Суддя В.В. Дев`ятко