Справа № 367/8881/25
Провадження №3/367/2620/2025
ПОСТАНОВА

Іменем України

02 вересня 2025 року м. Ірпінь

Суддя Ірпінського міського суду Київської області Одарюк М.П., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, матеріали якої надійшли від ВП № 2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, заміжню, має на утриманні малолітню дитину, проживаючу за адресою: АДРЕСА_1

за статтею 124 КУпАП,

правопорушник з вимогами статті 268 КУпАП ознайомлена,

УСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серія ААД № 793770 від 29 липня 2025 року водійка ОСОБА_1 порушила правила дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, чим скоїв правопорушення, передбачене статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У судовому засіданні ОСОБА_1 пояснила, що рухалась на зелене світло світлофора, а дитини переходила дорогу у невстановленому для того місці і вона її побачила, лише після того як дитина ударилася о ліве крило її автомобіля. Швидкість руху автомобіля не перевищувала 30 км/г. Дитина впала на проїжджу частину прямо по центру на розмітку. пішохідний перехід був за пару десятків метрів спереду та по заду даної події. Вона вибігла з машини, дитина була при свідомості, вона викликала швидку.

Мати потерпілої ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в судовому засіданні підтвердила факт того, що донька перебігала проїжджу частину у невстановленому для того місці. Претензій до ОСОБА_1 не мають.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вислухавши пояснення ОСОБА_1 , ОСОБА_4 суддею встановлено наступне.

18 грудня 2024 року о 17 годині 30 хвилин на а/д М-07 Київ Ковель, 29 км+700 метрів, воді29 липня 2025 року о 16 год. 50 хв. в м. Ірпінь по вул. І.Драча,21/2, водій керував автомобілем Honda Accord, державний номерний знак НОМЕР_1 , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не зреагував на її зміну та здійснив зіткнення з пішоходом, який перебігав проїзну часитину. Внаслідок ДТП пішохід отримав тілесні ушкодження, своїми діями порушила вимоги п.2.3 (б) Правил дорожнього руху України.

Згідно з ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Об`єктивна сторона правопорушення за ст. 124 КУпАП виражається у порушенні учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Умовами настання адміністративної відповідальності є наявність причинного зв`язку між порушенням правил дорожнього руху та настанням наслідків у вигляді майнової шкоди.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності.

У відповідності до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

В протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №793770 від 29.07.2025 року зазначено, що ОСОБА_1 порушила п. 2.3 (б) ПДР України та здійснила зіткнення з пішоходом, який перебігав дорогу.

В судовому засіданні мати потерпілої дівчини ОСОБА_2 , підтвердила факт того, що її донька перебігала проїзну частину в неустановленому для цього місці, претензій до ОСОБА_1 не мають.

Статтею 256 КУпАП визначено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються суть адміністративного правопорушення та нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України № 23-рп/2010 від 22.12.2010р. адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може гуртуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Частиною 1 ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини визначено, що українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі Бочаров проти України (остаточне рішення від 17.06.2011р.) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення поза розумним сумнівом. Проте, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумцій щодо фактів.

У своєму рішенні від 10.02.1995р., у справі Алене де Рібермон проти Франції Європейський Суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

У справах Малофєєва проти Росії (Malofeyevav.Russia, рішення від 30.05.2013р.) та Карелін проти Росії (Karelinv.Russia, рішення від 20.09.2016р.) Європейський суд з прав людини, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

З аналізу зазначених норм права та обставин пригоди, яка мала місце 29.07.20225 року, суд прийшов до висновку, про відсутність вини ОСОБА_1 у ДТП з дитиною, яка перебігла дорогу в неналежному місці, оскільки для наявності складу правопорушення потрібна винність водія, а в даному випадку винуватцем є пішохід. Адміністративне правопорушення передбачає вину особи, яка його вчинила. Дитина перебігала дорогу в невстановленому місці, це означає, що саме вона порушила правила дорожнього руху, а не водій, вказане є підставою для закриття провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП у зв`язку із відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 245, 247, 251, 252, 280, 283, 284 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає чинності після закінчення строку на її оскарження.

Суддя М.П. Одарюк