П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 серпня 2025 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Дегтяренко К.С., розглянувши матеріали Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, тимчасово не працює, місце проживання та місце реєстрації АДРЕСА_1

за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, -

встановив:

З протоколу серія ВАД №695265 від 23 червня 2025 року, вбачається, що 23 червня 2025 року близько 10 год. 00 хв. за адресою АДРЕСА_2 ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно співмешканки ОСОБА_2 , а саме залякував та принижував через ревнощі у зв`язку з чим останній була завдана чи могла бути завдана шкода психологічному здоров`ю.

Своїми діями вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.

На підтвердження вини ОСОБА_1 надані: протокол про адміністративне правопорушення серія ВАД №695265 від 23 червня 2025 року, рапортом працівника поліції, копією висновку щодо результатів медичного огляду №624 від 23.06.2025, поясненнями потерпілої та особи, що притягається до адміністративної відповідальності.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про дату час та місце розгляду справи був повідомленй належним чином, про причини неявки не повідомив.

Частиною 3статті 268 цього ж Кодексупередбачений виключний перелік статей при розгляді справ, за якими присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, є обов`язковою. Категорія справ за ст. 173-2 КУпАПдо вказаного переліку не входить, а тому присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за даною статтею у судовому засіданні не є обов`язковою.

Дослідивши матеріали справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності, заслухавши особу, суд прийшов до наступного висновку.

Вимогами ст. 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з положеннями ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.251КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 статті 173-2 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки можливість настання чи настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була завдана потерпілому.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Згідно з вимогами ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

На підтвердження вини ОСОБА_1 надані: протокол про адміністративне правопорушення серія ВАД №695265 від 23 червня 2025 року, рапортом працівника поліції, копією висновку щодо результатів медичного огляду №624 від 23.06.2025, поясненнями потерпілої та особи, що притягається до адміністративної відповідальності.

Судом встановлено, що в протоколі про адміністративне правопорушення об`єктивною стороною правопорушення зазначено насильство психологічного характеру, що згідно з диспозицією ч.1 ст.173-2 КУпАП не становить складу адміністративного правопорушення.

У справі «Малофєєва проти росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) ЄСПЛ зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Згідно зі ст.62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, суд приходить до переконання, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, тому, провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП - за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.33, 36, 40-1, 172-20, ст.ст.283-284, 287, 294 КУпАП,-

постановив:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення за ознаками ч.1 ст.173-2 КУпАП щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою,щодо якої її винесено, потерпілим, прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 цього Кодексу, протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку на її апеляційне оскарження.

Суддя Дегтяренко К.С.