Справа№ 718/1927/25
Провадження№ 3/718/506/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" вересня 2025 р. м. Кіцмань Чернівецька область Суддя Кіцманського районного суду Чернівецької області

Нагорний В.В., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідчення водія НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , за ст.188-28 КУпАП, -

встановив:

25 серпня 2025 року до Кіцманського районного суду Чернівецької області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 388404 від 11.07.2025 року, відповідно до якого 15.04.2025 року о 00:00 год. м.Чернівці, вул.Заводська, 22 майстер ТОВ БМБУД ОСОБА_1 не виконав вимогу припис поліції №111 від 15.04.2025 року та не встановив відсутні дорожні знаки на автодорозі 0-26118 км. 17 100 м, чим порушив п. 1.5 ПДР України.

ОСОБА_1 у судове засідання 03 вересня 2025 року не з`явився, хоча своєчасно та належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Яворський А.В. подав до суду заяву, в якій просив закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, оскільки протокол про адміністративне правопорушення складений на ОСОБА_1 як майстра ТОВ «БМБУД», який на час складення припису та винесення протоколу не перебував у трудових відносинах із зазначеною юридичною особою, оскільки був звільнений ще 14.03.2024 року.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративне правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушення, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Статтею 7 КУпАП встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини, надаючи автономного значення поняттям, які застосовуються в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі-Конвенція), часто розцінює справи про адміністративні правопорушення саме як «кримінальні» у розумінні норм Конвенції.

Так, ЄСПЛ у своєму рішенні у справі «Надточий проти України» від 15.05.2008 зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Крім того, Конституційний Суд України у п. 3.4 і 3.6 свого рішення від 11.10.2011 (справа № 10-рп/2011), аналізуючи положення міжнародних актів, наголосив, що «не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення», а відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним». У цьому рішенні Суд поширив певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 Закону України «Про дорожній рух» посадові особи, які відповідають за будівництво, реконструкцію, ремонт, експлуатацію та облаштування автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, мостів, шляхопроводів, інших споруд, зобов`язані: забезпечувати утримання їх у стані, що відповідає встановленим вимогам щодо забезпечення безпеки дорожнього руху; при виникненні умов, що створюють загрозу безпеці дорожнього руху, здійснювати заходи для своєчасної заборони або обмеження руху, а також відновлення безпечних умов для руху; впроваджувати у повному обсязі заходи щодо безпеки дорожнього руху при здійсненні будівництва, реконструкції та ремонту доріг, вулиць та залізничних переїздів; позначати місця виконання робіт, місця, де залишено на дорозі, вулиці, залізничному переїзді машини і механізми, будівельні матеріали тощо, відповідними дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами, а в темний час доби і при тумані - сигнальними вогнями, передбаченими діючими нормами; по закінченні робіт на дорозі, вулиці, залізничному переїзді негайно привести їх у стан, що забезпечує безперешкодний і безпечний рух транспортних засобів і пішоходів, та впорядкувати зони відчуження; у разі забруднення проїзної частини доріг, вулиць, залізничних переїздів невідкладно здійснювати заходи для їх очищення і своєчасного попередження учасників дорожнього руху про загрозу безпеці руху, що виникла; обладнувати їх технічними засобами регулювання дорожнього руху; виявляти аварійно-небезпечні ділянки та місця концентрації дорожньо-транспортних пригод та забезпечувати здійснення у таких місцях відповідних заходів щодо удосконалення умов та організації дорожнього руху для забезпечення його безпеки; своєчасно виявляти перешкоди дорожньому руху та забезпечувати їх усунення, а у разі неможливості - невідкладно позначати дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами; щомісяця проводити лінійний аналіз аварійності.

З диспозиції ст. 188-28 КУпАП вбачається, що відповідальність за вчинення вказаного правопорушення настає за невиконання законних вимог (приписів) посадових осіб уповноважених підрозділів Національної поліції щодо усунення порушень правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Європейський суд неодноразово наголошував, що судочинство у національних судах повинно здійснюватись «згідно із законом».

У п. 44 рішення по справі «Володимир Поліщук та Світлана Поліщук проти України» від 30 вересня 2010 року Суд наголосив, що суди повинні забезпечувати дотримання матеріальних та процесуальних норм.

Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Так, з матеріалів справи вбачається, що доказом вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 188-28 КУпАП, є, зокрема, протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 388404 від 11.07.2025.

Як вбачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , будучи майстром ТОВ «БМБУД», не виконав вимогу, припис поліції № 111 від 15.04.2025 та не встановив відсутні дорожні знаки на ад 0-26118 км. 17 100 м, чим порушив п. 1.5 ПДР України.

В якості доказів також до протоколу про адміністративне правопорушення посадовою особою, яка його склала, було долучено вимогу (припис) Управління патрульної поліції в Чернівецькій області Департаменту патрульної поліції від 15.04.2025 № 111, яку отримала особа на прізвище ОСОБА_2 15.04.2025; лист директора ДУ «Служба розвитку Буковини» від 15.04.2025 № 64 та CD-диск.

Надаючи оцінку протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 188-28 КУпАП, складеному стосовно ОСОБА_1 , суд звертає увагу на наступне.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є джерелом права в Україні, кожному гарантовано право на справедливий суд.

Суд не може самостійно перебирати на себе «функції обвинувачення» і відшукувати докази вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, винуватість особи має доводитися саме в суді, що вимагає «обережності дій суду» при вирішені питання про тягар доказування в такій категорії справ.

В такій ситуації протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом у даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніву у суду.

Суб`єктом вказаного правопорушення є особа, на яку безпосередньо покладено обов`язок щодо виконання припису поліції.

З матеріалів справи вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 складений 11.07.2025. Однак, згідно з наказом Товариства з обмеженою відповідальністю «БМБУД» від 14.03.2024 № 10К «Про звільнення ОСОБА_3 », звільнено ОСОБА_1 , водія автотранспортних засобів, 14 березня 2024 року за угодою сторін, пункт 1 статті 36 КЗпП України.

Доказів того, що ОСОБА_1 після свого звільнення з ТОВ «БМБУД», тобто після 14.03.2024 поновив трудові відносини з цим підприємством і на момент внесення припису поліції займав посаду майстра, на якого посадовою інструкцією, трудовим договором або законом покладено обов`язок встановити відсутні дорожні знаки, матеріали справи не містять, а оскільки суд позбавлений права самостійно відшукувати докази вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, суд вважає вказану обставину не доведеною.

Отже, оскільки матеріалами справи не доведено, що на момент складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 займав посаду майстра ТОВ «БМБУД» і до його обов`язків належало встановлення відсутніх дорожніх знаків, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 не може бути суб`єктом вказаного адміністративного правопорушення.

З огляду на наведене вище, суд вважає, що у справі відсутні належні, допустимі та достатні докази на підтвердження поза розумним сумнівом факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 188-28 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, провадження в справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, 251, 252, 279, 280, 283, 284 КУпАП, суд -

п о с т а н о в и в:

Заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Яворського А.В. про закриття провадження в справі - задоволити.

Закрити провадження в справі про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.188-28 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду через Кіцманський районний суд Чернівецької області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови.

Суддя В.В. Нагорний