Житомирський апеляційний суд
Справа №294/76/25 Головуючий у 1-й інст. БІЛЕРА І. В.
Номер провадження №33/4805/822/25
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач Галацевич О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2025 року м.Житомир

Суддя судової палати з розгляду цивільних справ Житомирського апеляційного суду Галацевич О.М., розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в м.Житомирі апеляційну скаргу адвоката Склярського Павла Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на постанову судді Чуднівського районного суду Житомирської області від 28 травня 2025 року, якою останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

встановив:

Постановою судді Чуднівського районного суду Житомирської області від 28 травня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Згідно з постановою судді місцевого суду, 11.01.2025 о 00:05 водій ОСОБА_1 в с.Дубище по вул.Миру, 35, керував транспортним засобом «ВАЗ 2107», номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з ротової порожнини. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, що зафіксовано на нагрудну камеру 854524, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху. Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч.1 ст.130 КУпАП, про що складено протокол серії ЕПР1 №217882 від 11.01.2025.

Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, адвокат Склярський П.М., в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову змінити в частині накладення адміністративного стягнення, виключивши з резолютивної частини постанови суду вказівку про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік. Зокрема, звернув увагу те, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, обіймає посаду водія-електрика радіовідділення взводу зв`язку 3 загону спеціального призначення та виконує завдання в зоні бойових дій (евакуація поранених, доставка необхідного забезпечення на передову). Вважає, що позбавлення права керування транспортними засобами на визначений строк фактично унеможливлюють виконання ОСОБА_1 службових обов`язків, що прямо впливає на ефективність роботи всього підрозділу, а також таке стягнення є надмірним і непропорційним. Окрім того, зазначив, що його підзахисний щиро розкаявся у скоєному правопорушенні, яке не потягло за собою будь-яких шкідливих наслідків. Просив врахувати принцип індивідуалізації відповідальності при призначенні адміністративного стягнення, практику національних судів та Європейського суду з прав людини.

Одночасно апеляційна скарга містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови. Як на поважну причину пропуску строку на апеляційне оскарження захисник посилається на те, що постанову суду першої інстанції ОСОБА_1 не отримував, про її наявність дізнався 10.06.2025, а тому строк пропущений з поважних причин, який підлягає поновленню..

Розглянувши клопотання про поновлення строку, з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, суд вважає за необхідне поновити апелянту строк на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин.

Належним чином повідомлені про місце і час судового засідання ОСОБА_1 та його захисник Склярський П.М. до суду апеляційної інстанції не з`явились, будь-яких клопотань на адресу суду не направляли.

За таких обставин, з метою недопущення затягування розгляду справи, зважаючи на положення статті 268 КУпАП, які не містять імперативної заборони щодо розгляду справи за відсутності особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення та у відповідності до положень ч.6 ст.294 КУпАП, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності осіб, які беруть участь в апеляційному провадженні справи.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши апеляційну скаргу в межах її доводів, приходжу до наступного висновку.

За змістом п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

За правилами частин 2-5 ст.266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних засобів поліцейським із застосуванням технічних засобів відеозапису або у закладах охорони здоров`я.

Згідно вимог ч.1 ст.130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно зі ст.245 КУпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, про що наголошується в ст.251 КУпАП.

Як зазначено в ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у відмові в проходженні огляду на стан сп`яніння, з правовою кваліфікацією таких дій за ч.1 ст.130 КУпАП за обставин, установлених у постанові судді місцевого суду, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами та не оскаржується апелянтом.

Доводи апеляційної скарги зводяться до прохання захисника, з огляду на принцип індивідуалізації відповідальності, змінити застосоване судом адміністративне стягнення та не позбавляти ОСОБА_1 права керування транспортними засобами.

Проте, зазначені апелянтом обставини не можуть бути підставою для задоволення апеляційною скарги.

Так, у відповідності до ст.23 КУпАП, метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

За змістом ч.2 ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

При розгляді справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та накладенні на нього стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами вимоги закону судом першої інстанції були дотримані у повній мірі.

Накладене стягнення відповідає санкції ч.1 ст.130 КУпАП та є необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст.23 КУпАП мети виховного впливу та запобігання вчиненню ОСОБА_1 нових правопорушень.

Санкція ст.130 КУпАП за своєю правовою природою є безальтернативною і передбачає накладення адміністративного стягнення у виді штрафу з обов`язковим позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Закон в даному випадку не допускає процесуальної можливості призначити будь-яке інше адміністративне стягнення незалежно від особи правопорушника.

Апеляційний суд звертає увагу, що адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП України, відноситься до тих правопорушень, яке за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та є небезпечним як для самого правопорушника так і для інших учасників дорожнього руху.

Під час апеляційного розгляду суд враховує рішення по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, в якому Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Також, слід зазначити, що судові рішення, на які у апеляційній скарзі посилається захисник преюдиційного значення для вирішення даної справи, з огляду на встановлені у ній обставини, не мають.

Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права. Підстави для скасування або зміни постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_1 відсутні.

Керуючись ст.294 КУпАП, суд

постановив:

Клопотання адвоката Склярського Павла Миколайовича про поновлення строку задовольнити. Поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Чуднівського районного суду Житомирської області від 28 травня 2025 року.

Апеляційну скаргу адвоката Склярського Павла Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а постанову судді Чуднівського районного суду Житомирської області від 28 травня 2025 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Галацевич