Справа № 194/1389/25
Номер провадження 3/194/484/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2025 року Суддя Тернівського міського суду Дніпропетровської області Корягін В.О., розглянувши матеріали, які надійшли з ВП №1 Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області, відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Добропілля Донецької області, громадянина України, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №862161 від 29.08.2025 року, складеного поліцейським СРПП ВП №1 Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області, Самофалов В.І., 29.08.2025 року о 12-00 год. в м. Тернівка по вул. Польова, 4, як водій таксі керував автомобілем Ford Mondeo д.н.з. НОМЕР_1 і здійснював господарську діяльність, а саме надавав послуги з перевезення таксі, без ліцензії на право займатись господарською діяльністю у сфері надання послуг перевезення таксі, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву в якій вину не визнає та просив закрити провадження у справі.

Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до такого висновку.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Згідно із п.5 ч.1 ст.1, п.24 ст.7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» від 02.03.2015 року № 222-VIII, перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів річковим, морським, автомобільним, залізничним та повітряним транспортом, міжнародні перевезення пасажирів та вантажів автомобільним транспортом потребують ліцензування. Ліцензія це право суб`єкта господарювання на провадження виду господарської діяльності або частини виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню.

Відповідно до ст.1, 9 Закону України «Про автомобільний транспорт» таксі - легковий автомобіль, обладнаний розпізнавальним ліхтарем оранжевого кольору, який встановлюється на даху автомобіля, діючим таксометром, сигнальним ліхтарем із зеленим та червоним світлом, розташованим у верхньому правому кутку лобового скла, і який має нанесені композиції з квадратів, розташованих у шаховому порядку на дверцятах автомобіля з лівого та правого боків, призначений для надання послуг з перевезення пасажирів та їхнього багажу в індивідуальному порядку.

Ліцензування на автомобільному транспорті спрямоване на визначення початкових і поточних умов надання послуг з перевезень пасажирів і небезпечних вантажів, а також найважливіших параметрів обслуговування споживачів.

Ліцензія видається на господарську діяльність з надання послуг з перевезення пасажирів і небезпечних вантажів, в тому числі на такий вид робіт як надання послуг з внутрішніх перевезень пасажирів на таксі або надання послуг з внутрішніх перевезень пасажирів легковими автомобілями на замовлення.

Стаття 39 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначає, що автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

Документи для фізичної особи, що здійснює перевезення пасажирів на таксі:

для автомобільного перевізника - ліцензія, інші документи, передбачені законодавством України; для водія таксі - посвідчення водія відповідної категорії, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, інші документи, передбачені законодавством України.

Документи для автомобільного самозайнятого перевізника:

ліцензія, посвідчення водія відповідної категорії, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, сервісна книжка, медична довідка.

Документи для фізичної особи, що здійснює перевезення пасажирів легковими автомобілями на замовлення: для автомобільного перевізника - ліцензія, договір із замовником послуги, інші документи, передбачені законодавством України;для водія легкового автомобіля - посвідчення водія відповідної категорії, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, копія договору із замовником послуги, інші документи, передбачені законодавством України.

Враховуючи вищенаведене, на такий вид господарської діяльності як надання послуг з перевезення пасажирів чинне законодавство передбачає надання цієї послуги: 1) суб`єктом господарювання та 2) обов`язкове ліцензування даної діяльності. При цьому на перевізника покладається обов`язок пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, зокрема, ліцензію, а у випадку, якщо водій таксі перебуває у трудових відносинах із перевізником - юридичною особою - посвідчення водія відповідної категорії, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, інші документи, передбачені законодавством України, у разі надання послуг з перевезення пасажирів самозайнятим перевізником: ліцензію, посвідчення водія відповідної категорії, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, сервісну книжку, медичну довідку.

Частиною 1 статті 164 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Об`єктом правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, є суспільні відносини у сфері регулювання господарської діяльності. Відповідно до ст. 3 Господарського кодексу України, під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями.

Стаття 42 Господарського кодексу України передбачає, що підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 25 квітня 2003 року "Про застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності" господарська діяльність це діяльність фізичних і юридичних осіб, пов`язана з виробництвом чи реалізацією продукції (товарів), виконанням робіт чи наданням послуг з метою одержання прибутку (комерційна господарська діяльність) або без такої мети (некомерційна господарська діяльність). Підприємницька діяльність є одним із видів господарської діяльності, обов`язкові ознаки якої безпосередність, систематичність її здійснення з метою отримання прибутку.

Таким чином, поняття "підприємницька діяльність" ("підприємництво") є складовою ширшого за обсягом поняття "господарська діяльність".

Крім того, пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 25 квітня 2003 року "Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності" передбачено, що під здійсненням особою, не зареєстрованою як суб`єкт підприємництва, будь-якого виду підприємницької діяльності з числа тих, що підлягають ліцензуванню, слід розуміти діяльність фізичної особи, пов`язану із виробництвом чи реалізацією продукції, виконанням робіт, наданням послуг з метою отримання прибутку, яка містить ознаки підприємницької, тобто провадиться зазначеною особою безпосередньо самостійно, систематично (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) і на власний ризик.

З метою визначення складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, необхідно встановити всі характеризуючи ознаки підприємницької діяльності, основними з яких є: самостійність, ініціативність та систематичність.

Крім того, відповідно до вищезазначених норм, для притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 164 КУпАП необхідно встановити, чи здійснювала особа господарську діяльність з надання послуг з внутрішніх перевезень пасажирів на таксі без державної реєстрації як суб`єкта господарювання та без відповідної ліцензії, а також чи отримувала від здійснення зазначеного виду діяльності дохід.

В провину ОСОБА_1 , згідно протоколу серії ВАД №862161 від 29.08.2025 року, поставлено здійснення господарської діяльності, а саме надання послуг з перевезення таксі, без ліцензії на право займатись господарською діяльністю у сфері надання послуг перевезення таксі.

В той же час протокол про адміністративне правопорушення містить лише формальне посилання, що ОСОБА_1 займався господарською діяльністю з надання послуг з перевезення таксі, та зазначено лише один випадок надання послуги без зазначення регулярності таких послуг.

Щодо письмових пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 суд зазначає, що згідно їх показань вони дійсно скористувались послугою таксі, та водій відвіз їх по вказаній адресі, проте у вказаних свідків була лише одна поїдка з ОСОБА_1 , у зв`язку з чим не можна стверджувати про систематичність дій ОСОБА_1 .

Суд звертає увагу, що необхідною ознакою господарської діяльності є її систематичність, виконання на професійній основі, а саме вчинення три і більше разів.

Протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 164 КУпАП, не містить відомостей про систематичність інкримінованих ОСОБА_1 дій.

Отже, будь-яких достатніх та допустимих доказів того, що ОСОБА_1 систематично здійснює господарську діяльність, що є однією з основних її ознак, як і будь-яких інших доказів на підтвердження вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, до протоколу про адміністративне правопорушення не додано.

А відтак, протокол не містить посилання на вчинення ОСОБА_1 будь-яких дій, які б могли бути підставою для притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Згідно ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП передбачено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо в діях особи відсутній склад адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, а також те, що суд не знаходить підтверджень наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, у зв`язку з чим провадження у справі відносно нього підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 7, 9, 164 ч. 1, 245, 247, 280, 283, 284 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП, відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Тернівський міський суд Дніпропетровської області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя В.О. Корягін