Справа № 598/1680/19
провадження № 3-в/598/3/2025
ПОСТАНОВА

іменем України

"09" вересня 2025 р. Суддя Збаразького районного суду Тернопільської області Щербата Г.Р., за участю секретаря судового засідання Казмірук Н.Г., розглянувши подання Тернопільського районного сектору №2 філії Державної установи «Центр пробації» в Тернопільській області для вирішення питання про давність виконання судового рішення відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого,

встановила:

Начальник Тернопільського районного сектору №2 філії Державної установи «Центр пробації» в Тернопільській області звернулася до суду з поданням про звільнення ОСОБА_1 від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт, накладеного постановою Збаразького районного суду Тернопільської області від 18.12.2019 року, у зв`язку із закінченням строку давності виконання судового рішення. Посилається на те, що ОСОБА_1 не з`явився в сектор з питань пробації та не ознайомився з умовами та порядком відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт. Тернопільським районним сектором №2 проведено ряд додаткових розшукових заходів щодо встановлення місця перебування (проживання) порушника, в ході яких встановлено, що ОСОБА_1 перебуває за межами України, що унеможливлює виконання постанови суду.

Від начальника Тернопільського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» в Тернопільській області надійшла заява про розгляд подання без її участі, подання підтримує повністю.

Порушник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, хоча про день, час та місце розгляду подання був повідомлений належним чином.

Вивчивши матеріали подання, суд дійшов наступного висновку:

Згідно із ст.7 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Згідно із ст.298 КУпАП постанова про накладення адміністративного стягнення є обов`язковою для виконання державними і громадськими органами, підприємствами, установами, організаціями, посадовими особами і громадянами.

Відповідно до ст.304 КУпАП, питання, пов`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Згідно із ст.325-1 КУпАП, постанова районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду (судді) про накладення адміністративного стягнення у вигляді суспільно корисних робіт надсилається на виконання органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань, не пізніше дня, наступного за днем набрання постановою законної сили. Виконання стягнення у вигляді суспільно корисних робіт здійснюється шляхом залучення порушників до суспільно корисної праці, вид якої визначається відповідним органом місцевого самоврядування.

Відповідно до ст.325-4 КУпАП, у разі ухилення особи від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт вона підлягає притягненню до адміністративної відповідальності. У разі злісного ухилення особи від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт вона підлягає притягненню до кримінальної відповідальності в порядку, встановленому законом.

Постановою Збаразького районного суду Тернопільської області від 18.12.2019 року ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.183-1 КУпроАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді 120 годин суспільно корисних робіт, яка 02.01.2020 року звернена до виконання Збаразького районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» в Тернопільській області.

12.03.2020 року органом пробації направлено подання до Збаразького районного суду про звільнення ОСОБА_1 від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт на підставі ст.304 КУпАП, тобто через наявні причини що унеможливлюють виконання постанови суду.

02.06.2020 року постановою Збаразького районного суду в задоволенні подання про звільнення ОСОБА_1 від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт відмовлено.

20.12.2021 року Тернопільським районним сектором №2 Центру пробації направлено подання до Збаразького районного суду Тернопільської області для вирішення питання про звільнення ОСОБА_2 від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт.

Постановою Збаразького районного суду Тернопільської області від 16.02.2022 року в задоволенні подання відмовлено.

17.02.2023 року Тернопільським районним сектором №2 Центру пробації направлено подання до Збаразького районного суду Тернопільської області для вирішення питання про звільнення ОСОБА_2 від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт.

Постановою Збаразького районного суду Тернопільської області від 10.03.2023 року в задоволенні подання відмовлено.

12.08.2024 року Тернопільським районним сектором №2 Центру пробації направлено подання до Збаразького районного суду Тернопільської області для вирішення питання про звільнення ОСОБА_2 від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт.

Постановою Збаразького районного суду Тернопільської області від 11.10.2024 року в задоволенні подання відмовлено.

Під час перевірки по обліках УІАП ГУНП в Тернопільській області на предмет притягнення до кримінальної відповідальності відомості відсутні.

Згідно повідомлення Збаразької міської ради від 22.04.2024 порушник ОСОБА_1 перебуває за межами України.

Відповідно до інформації Головного центру обробки спеціальної державної прикордонної служби України гр. ОСОБА_1 24.10.2019 року виїхав за межі України.

02.05.2025 року з ВП №4 (м.Збараж) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області надійшли матеріали перевірки по місцю проживання порушника. Зі слів рідного брата, порушник протягом тривалого часу перебуває за межами України та контакту із ним не має. Відповідно до системи ІТС ІПНП на предмет можливого місця перебування ОСОБА_1 встановити інформацію неможливо, оскільки така інформація відсутня.

Крім цього до відділення поліції (м.Збараж) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області направлялась інформація про підстави та причини невиконання порушником ОСОБА_1 постанови Збаразького районного суду Тернопільської області. Згідно відповіді ВП підстав для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та початку розслідування не має, оскільки в даній події відсутні ознаки кримінального провадження.

Відповідно до п.13.13 Порядку виконання адміністративних стягнень у вигляді громадських робіт, виправних робіт та суспільно корисних робіт, затвердженого наказом Мінюсту №474/5 від 19 березня 2013 року(далі - Порядок), якщо після перевірки за місцем проживання порушника встановлено, що він за цим місцем не проживає, місцеперебування його невідоме або наявні підстави, що унеможливлюють виконання постанови суду, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду, який виніс постанову, подання щодо вирішення питань, пов`язаних з виконанням постанови.

Водночас, суд враховує, що КУпАП не містить регулювання певної частини питань, пов`язаних з примусовим виконанням постанов про накладання адміністративного стягнення, зокрема строків давності виконання судового рішення.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративне правопорушення складається з Кодексу та інших законів України.

Згідно із положеннями ст. 9 Конституції України, ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України» та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» усталена судова практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) є частиною національного законодавства та обов`язкова для застосування судами як джерело права.

Європейський суд з прав людини, надаючи автономного значення поняттям, які застосовуються в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, часто розцінює справи про адміністративні правопорушення саме як «кримінальні» у розумінні норм Конвенції.

Так, ЄСПЛ у своєму рішенні у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У п. 3.4 і 3.6. свого рішення від 11 жовтня 2011 року (справа №10-рп/2011) Конституційний Суд України, аналізуючи положення міжнародних актів, наголосив, що «не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення», а відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним». У цьому рішенні суд поширив певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Як вже зазначалось, законодавцем залишено поза сферою правового регулювання питання щодо строків виконання постанов про накладання адміністративного стягнення, створивши тим самим ситуацію безстрокового виконання такого рішення суду.

Фактична «безстроковість» виконання таких постанов суперечить принципу правової визначеності, що є складовою принципу верховенства права і широко застосовується ЄСПЛ при оцінці порушень державами-членами Конвенції, а «необмежений строк виконання» своєчасно надісланої постанови суперечить принципу 4 Рекомендації №R(91) 1 Комітету міністрів Ради Європи державам-членам стосовно адміністративних санкцій, згідно якого, якщо адміністративний орган влади розпочав адміністративне провадження із застосування санкції, він зобов`язаний діяти залежно від обставин справи з розумною швидкістю.

Особа, на яку накладено певний вид стягнення, не може перебувати в потенційному очікуванні виконання фактично покарання невизначений проміжок часу, у зв`язку із чим законодавчо встановлюються імперативні строки, сплив яких припиняє наявні між державою і правопорушником відповідні правовідносини, а отже, унеможливлює виконання судового рішення про накладення стягнення.

Положення КУпАП не містить поняття строків давності виконання постанови суду про накладення адміністративного стягнення, тобто законодавцем залишено поза сферою свого регулювання питання щодо строків виконання таких постанов, створивши при цьому ситуацію безстрокового виконання такого рішення суду, однак,гарантії Кримінального кодексу поширюються на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності, про що зазначено в рішенні Конституційний суд України від 11.10.2011 (справа № 10-рп/2011), а тому в даному випадку можливо застосувати аналогію закону.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано протягом двох років у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі. Згідно ч.3 зазначеної статті, перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються.

Відповідно до принципу верховенства права, давність виконання постанови про накладення стягнення у вигляді суспільно корисних робіт, згідно норм КУпАП не може тривати довше, ніж давність виконання обвинувального вироку у кримінальному праві, у якому особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вирок його не було виконано протягом 2 років у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі. Отже, строк давності виконання постанови про накладення стягнення у виді суспільно корисних робіт не повинен перевищувати двох років.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 від відбування суспільно корисних робіт, призначених постановою суду не ухилявся, призначене покарання не відбув з об`єктивних причин, оскільки тривалий час проживав за межами України, заборгованість по аліментах сплатив до притягнення до адміністративної відповідальності.

Враховуючи вищезазначене, умисного ухилення від відбування призначеного покарання в його діях не вбачається.

При цьому, суд враховує і той факт, що згідно з наявною в справі інформацією ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ухилення від відбування суспільно корисних робіт чи до кримінальної відповідальності за злісне ухилення від відбування суспільно корисних робіт не притягувався, інших правопорушень не вчинив, тобто факт його ухилення від відбування суспільно корисних робіт судом у визначений законом спосіб (ст. 62 Конституції України) не встановлений. Заборгованість по сплаті аліментів станом на 23.10.2019 погашена в повному обсязі.

Враховуючи вищевказане, суд вважає необхідним в даній справі застосувати аналогію закону, а саме норми п.1 ч.1 ст.80 КК України, відповідно до якої особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки, зокрема, два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

На підставі вищевикладеного, беручи до уваги, що постанова про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді 120 годин суспільно корисних робіт не виконана протягом більше 2-х років з моменту набрання законної сили з об`єктивних причин, суд вважає необхідним звільнити ОСОБА_1 від відбування цього адміністративного стягнення у зв`язку із закінченням строків давності виконання постанови суду, а відтак подання органу пробації слід задовольнити.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 298, 304 КУпАП України, ст.80 КК України, суд,

постановила:

Подання Тернопільського районного сектору №2 філії Державної установи «Центр пробації» в Тернопільській області про звільнення від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт, у зв`язку із закінчення строку давності виконання постанови суду стосовно ОСОБА_1 - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт, накладеного постановою Збаразького районного суду Тернопільської області від 18.12.2019 року, у зв`язку із закінченням строків давності виконання постанови суду.

На дану постанову може бути подана апеляційна скарга до Тернопільського апеляційного суду через Збаразький районний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Галина ЩЕРБАТА