ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2091/25 Справа № 185/4358/25 Суддя у 1-й інстанції - Щербина О. О. Суддя у 2-й інстанції - Корчиста О. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2025 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Корчиста О.І., розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 травня 2025 року щодо:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працевлаштованого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, -

за участю в режимі відеоконференції:

адвоката Голіцина О.М.

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк шість місяців.

При обставинах, зазначених в оскаржуваній постанові, 17 квітня 2025 року о 14 годині 20 хвилин по вул. Миру в с. Богуслав, 106 Дніпропетровської області водій ОСОБА_1 , керував Дельта без н.з. та на вимогу працівника поліції про зупинку транспортного засобу, завчасно поданого за допомогою звукового та світлового сигналу, не зупинився, чим порушив п. 2.4 Правил дорожнього руху України.

Вказані дії ОСОБА_1 судом кваліфіковані за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову скасувати та постановити нову, якою провадження у адміністративній справі щодо нього закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційних вимог вказує, що постанова суду першої інстанції є незаконною, необґрунтованою та прийнятою без з`ясування усіх обставин справи. Вважає, що долучений відеозапис не є допустимим доказом по справі, оскільки співробітниками поліції не вказано технічний носій та прилад за допомогою якого було здійснено відеофіксацію, крім того відеозапис не є безперервним та не відображає усіх подій.

Зазначає, що в матеріалах справі відсутні належні докази в підтвердження факту керування мопедом саме ОСОБА_1 та доказів його зупинки.

Вказує також, на порушення права на захист, що виразилось у не роз`ясненні прав та обов`язків, відсутність підпису у протоколі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Звертає увагу, що суд, призначаючи максимальне покарання передбачене, санкцією статті ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, не врахував дані про особу ОСОБА_1 , який є військовослужбовцем, в/ч НОМЕР_1 на посаді оператора.

Про час, дату та місце судового засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності повідомлений належним чином, в судове засідання апеляційного суду не з`явився, при цьому захисник Голіцин О.М. вважав за можливе проводити розгляд без участі ОСОБА_1 , що відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП, не є перешкодою для розгляду справи.

Вислухавши адвоката Голіцина О.М., який підтримав доводи апеляційної скарги та наполягав на її задоволенні з викладених в ній підстав, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на таке.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

При винесенні оскаржуваної постанови судом першої інстанції вказані вимоги закону дотримані, а висновок про наявність в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Так, вина ОСОБА_1 підтверджується дослідженими місцевим судом протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№303379 від 17 квітня 2025 року, складеним уповноваженою особою, з дотриманням вимог статей 254 - 256 КУпАП, в якому зафіксовано, що ОСОБА_1 о 14 годині 20 хвилин по вул. Миру в с. Богуслав, 106 Дніпропетровської області, керував Дельта без номерного знаку та на вимогу працівника поліції про зупинку транспортного засобу, завчасно поданого за допомогою звукового та світлового сигналу, не зупинився, чим порушив п. 2.4 Правил дорожнього руху України; рапортом співробітника поліції від 17 квітня 2025 щодо невиконання водієм ОСОБА_1 вимоги співробітника поліції про зупинку транспортного засобу.

Крім того, на відеозаписі долученому до матеріалів чітко зафіксовано рух мопеду за кермом якого перебуває ОСОБА_1 , також слідує, що співробітниками поліції було гучно подано сигнал про зупинку водію мопеду, який рухався у попутному напрямку, яку ОСОБА_2 не виконав та продовжував рух наввипередки.

Ствердження захисника щодо розбіжностей зовнішніх та у одязі, особи яка зафіксована під час руху мопеду та після його зупинки є неприйнятними, оскільки дійсно події відбулись через проміжок часу за який ОСОБА_1 мав об`єктивну змогу перевдягатись.

Крім того, за зовнішніми ознаками та рисами обличчя особа, яка керувала мопедом та була зупинена, зі сторони як об`єктивного спостерігача свідчить про те, що це є саме ОСОБА_1 , у чому також можна впевнитесь співставивши дані фотокартки паспорта громадянина України на ім`я ОСОБА_1 , який долучений до матеріалів справи.

Зазначені вище докази, є належними та допустимими в розумінні ст. 251 КУпАП, а з огляду на їх узгодженість, і достатніми для встановлення необхідних фактичних обставин справи та належного її розгляду.

Наведені вище докази, у своїй сукупності свідчать саме про те, що ОСОБА_1 дійсно в день події керував транспортним засобом, - мопедом Дельта.

Дані обставини також були предметом ретельної перевірки судді, та дістали належну оцінку, а доводи захисту щодо відсутності належних доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 зводяться до власної оцінки доказів, при цьому захистом не вказано на істотні процесуальні порушення допущені під час складання протоколу так і докази щодо перебування ОСОБА_1 в іншому місці саме у день події.

Звертається увага, що факт відмови від підписання протоколу про адміністративне правопорушення засвідчений уповноваженою особою, при цьому відсутність підпису ОСОБА_1 не спростовує доведеності його вину дослідженими судом першої інстанції доказами.

Ствердження щодо порушення права на захист також не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, оскільки ОСОБА_1 добровільно відмовився від підпису у протоколі, при цьому останній був належним чином повідомлений про місце, дату та час судового розгляду в місцевому суді та скориставшись правничими послугами захисника, він звернувся до суду апеляційної інстанції, інтереси якого представляв адвокат.

З огляду на викладене, приходжу до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги адвоката без задоволення, а постанови судді, без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , - залишити без задоволення.

Постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 травня 2025 року щодо ОСОБА_1 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.І. Корчиста