ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 522/15456/25

3/522/5332/25

03 вересня 2025 року суддя Приморського районного суду м. Одеси Осіік Д.В., за участі секретаря судового засідання Шухтіна М.В., особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з ВП№1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, (далі КУпАП),-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , 15.05.2025р., знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру по відношенню до свого малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме в присутності дитини вчинив фізичну агресію відносно його матері ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у зв`язку з чим порушив чинне законодавство.

Крім того, ОСОБА_1 , 15.05.2025р., знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру по відношенню до свого малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме в присутності дитини вчинив фізичну агресію відносно його матері ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у зв`язку з чим порушив чинне законодавство.

У судовому засіданні ОСОБА_1 , свою вину у вчиненні домашнього насильства психологічного характеру відносно свого малолітнього сина ОСОБА_2 не визнав, оскільки фізичну агресію в його присутності до колишньої дружини він не виявляв, а навпаки агресивно в їх присутності вела себе ОСОБА_3 , яка постійно скандалить та навіть б`є їх. У свою чергу він намагається себе вести стримано та не провокувати конфлікт. Також він не погодився з обставинами, викладеними у протоколах про адміністративні правопорушення, складених відносно нього, оскільки таких дій він не вчиняв.

Свідок ОСОБА_4 , в судовому засіданні пояснив, що з ОСОБА_5 перебуває у дружніх стосунках. Свідком подій, які стались 15.05.2025 року він не був, однак йому відомо, що колишня дружина ОСОБА_1 постійно його принижує та проявляє агресію по відношенню до нього, у зв`язку з чим між ними склалися погані стосунки. Крім того, свідок зазначає, що ОСОБА_3 веде себе агресивно і у присутності дітей, які негативно реагують на це. ОСОБА_1 на агресивну поведінку колишньої дружин, у свою чергу, намагається вести себе стримано та не провокувати ОСОБА_6 на конфлікт.

Свідки ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , надали у суді аналогічні пояснення надані свідком ОСОБА_4 .

Свідок ОСОБА_3 у судовому засіданні пояснила, що 15.05.2025 року на адресу її проживання були викликані працівники поліції, оскільки ОСОБА_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння у присутності дітей бив її. Такі події відбуваються постійно та вона у свою чергу намагається тільки захищатись.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 ОСОБА_9 та ОСОБА_3 , дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази та надавши їм оцінку, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до диспозиції ч.1 ст.173-2 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи, передбачає відповідальність за ч.2 ст.173-2 КУпАП.

Відповідно до пункту 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Відповідно до п.14 ч.1 ст.1 цього ж Закону, психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи;

Відповідно до п.17 ч.1 ст.1 цього ж Закону фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Не зважаючи на невизнання своєї вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.173-2 КУпАП, його вина підтверджується даними протоколів про адміністративні правопорушення серії ВАД №462224 від 03.07.2025 року та серії ВАД №462222 від 03.07.2025р., поясненнями ОСОБА_3 , висновком спеціаліста за результатами психодіагностичного дослідження ОСОБА_2 , 10.12.2015 року з якого вбачається щодо з`ясування вчинення дій психологічного та фізичного насильства відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в ході опитування був виявлений комплекс ознак психологічного та фізичного насильства як з боку матері ОСОБА_3 року народження так і з боку батька, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 під час його суспільного проживання з батьками: фізичне покарання дитини батьками, вербальна агресія в бік дитини; вияснення стосунків між батьками з проявами фізичної агресії в присутності дитини; систематична вербальна агресія між батьками у присутності дитини, систематичний вплив на дитину з боку одного з батьків для формування негативного сприйняття другого з батьків. Згідно з Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству», дитина, яка є свідком домашнього насильства, вважається потерпілою від домашнього насильства. Закон розглядає дитину, яка спостерігає насильство, як потерпілу, яка потребує захисту. (https://ips.ligazakon.net/document/JH43200A) Наявні ознаки нанесенню дитині психологічної шкоди, яка в свою чергу лежить в основі психологічної травми та за своєю специфікою може бути не усвідомленою своєчасно, хоча для цього можуть існувати наявні ознаки: збуджена поведінка, «подьоргування» тілом, емоційна нестриманість; втрата відчуття безпеки через фізичну та вербальну агресію з боку обох батьків; відчуття зради на вислів матері: « ОСОБА_10 их себе, мне они не нужны», втрата довіри до дорослих та формування хибних переконань, які можуть негативно вплинути на побудову стосунків у дорослому житті.

Таким чином, суд доходить до висновку, що своїми неправомірними діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.173-2 КУпАП.

Суд критично ставиться до пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності про невизнання своєї вини у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, оскільки вони суперечать зібраними по справам доказам, дослідженим судом, у тому числі висновку спеціаліста за результатами психодіагностичного дослідження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а тому розцінює таку позицію, як спробу уникнути відповідальності за вчинені адміністративні правопорушення, оскільки будь-яких доказів на підтвердження своєї невинуватості суду надано не було.

Надаючи оцінку поясненням свідків: ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 суддя враховує поведінку ОСОБА_3 , під час подій, які відбувались 15.05.2025 року, однак, вказані пояснення не спростовують винуватість ОСОБА_1 , у вчиненні вказаних адміністративних правопорушень, який вчинив фізичну агресію відносно своєї дружини в приступності свого неповнолітнього сина. Вказані свідки в суді пояснили, що вони не були очевидцями подій, які відбувались 15.05.2025 року та надали пояснення фактично стосовнго характеризуючих даних особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 .

Згідно ч. 2 ст. 7 та ст. 245, ст. 280 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин кожної справи, правильного і справедливого її вирішення. Суддя зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, враховуючи, що по справі зібрано достатньо доказів, які не викликають сумнівів у своїй достовірності і допустимості, та які підтверджують вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.173-2 КУпАП, є всі підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності.

Постанова суду, згідно ст. 283 КУпАП, має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, на достатніх і незаперечних доказах.

Відповідно до ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення.

Відповідно до вимог ст.ст. 34, 35 КУпАП обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, судом не встановлені.

Враховуючи обставини справи, дані про особу правопорушника, вважаю необхідним визначити ОСОБА_1 , адміністративне стягнення у межах санкції ч.2 ст.173-2 КУпАП, яке за своїм видом і розміром буде справедливим, відповідатиме характеру вчиненого правопорушення, особі порушника та ступеню його вини, необхідним і достатнім для його виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так й іншими особами, а саме у виді штрафу із застосуванням норм ст.36 КУпАП.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, у зв`язку з винесення постанови про накладання адміністративного стягнення, на порушника покладається обов`язок сплати судовий збір, згідно з п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» - 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень, 80 коп. на користь держави.

Керуючись ст.ст. 1, 2, 9, 173-2, 245, 251, 252, 278, 280, 283-285 КУпАП, ст.4 ЗУ «Про судовий збір», суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП та накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 30 (тридцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 510 (п`ятсот лесять) грн. 00 коп.

На підставі п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» стягнути з ОСОБА_1 судові витрати на користь держави в сумі 605 грн. 60 коп.

Штраф має бути сплачений не пізніш як через 15 днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або опротестування такої постанови-не пізніш як через 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги або протесту прокурора без задоволення.

Відповідно до ст.308 КУпАП України у разі несплати штрафу у строк постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, а також витрати на облік вчиненого правопорушення.

Строк пред`явлення постанови до виконання 3 (три) місяці згідно Закону України «Про виконавче провадження».

Постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду.

Суддя: