Справа № 489/4680/25
Провадження № 33/812/369/25
ПОСТАНОВА

Іменем України

03 вересня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Коломієць В.В.

із секретарем судового засідання Чистою В.В.,

за участю: особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

потерпілої ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Інгульського районного суду м. Миколаєва від 05 серпня 2025 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ст. 122-4 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколів про адміністративне правопорушення від 30 травня 2025 року серії ЕПР1 №349986, серії ЕПР1№350006 30 травня 2025 року о 10 год 55 хв. в м. Миколаєві водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Toyota Camry» номер НОМЕР_1 , був неуважним, не врахував дорожню обстановку, рухаючись заднім ходом не впевнився в безпеці свого руху та допустив наїзд на припаркований позаду автомобіль «Toyota Yaris» номер НОМЕР_2 , водій якого - ОСОБА_2 - знаходилась поза межами автомобіля. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, завдано матеріальних збитків. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.3 «б», п. 10.9 Правил дорожнього руху, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. Після цього ОСОБА_1 залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, учасником якої він був, чим порушив вимоги п. 2.10 «а» Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.122-4 КУпАП.

Постановою Інгульського районного суду м. Миколаєва від 05 серпня 2025 року справи про адміністративні правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ст.124, ст. 122-4 КУпАП об`єднано в одне провадження з присвоєнням реєстраційного №489/4680/25.

Постановою цього ж суду від 05 серпня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ст. 122-4 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік.

Не погодившись із вказаною постановою суду, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на незаконність постанови суду першої інстанції, просив її скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 вказував, що оскаржувана постанова не містить опису обставин, установлених під час розгляду справи, щодо всіх складових об`єктивного складу адміністративного правопорушення, а саме: факт порушень Правил дорожнього руху, наявність пошкоджень, спричинених внаслідок цього ДТП, а також найменування технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис. Також апелянт зазначав, що під час судового засідання не досліджено та в постанові суду не відображено схему, яку складено на місці ДТП, в якій повинно бути зазначено взаємне розташування транспортних засобів та механічні пошкодження, отримані внаслідок ДТП. Окрім того, під час судового засідання було переглянуто відеозапис з камер відеоспостереження, який не містить моменту контактування транспортних засобів «Toyota Camry» номер НОМЕР_1 та «Toyota Yaris» номер НОМЕР_2 , а тому судом наведено хибні доводи про те, що факт ДТП підтверджується дослідженим відеозаписом. Також ОСОБА_1 не погоджується з призначенням найсуворішого покарання у виді позбавлення права керування транспортним засобом на строк 1 рік, оскільки судом не встановлено обставин, які обтяжують відповідальність. Натомість, до обставин, які пом`якшують відповідальність можна віднести факт відсутності ДТП за його участі протягом 50 років, тобто за весь час водійського досвіду. Окрім того, звертав увагу, що його дружина є літньою та хворою людиною, зокрема з 27 червня 2025 року по 03 липня 2025 року лікувалась в КНП ММР «Міська лікарня №1» з діагнозом гіпертонічна хвороба ІІ стадія, 3 ступеня, ризик 4. Транспортний засіб необхідний для відвідування ним та дружиною лікарень, лабораторій, аптек у зв`язку з наявними захворюваннями та для забезпечення належного існування особам похилого віку.

В судовому засіданні у суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 підтримав доводи і вимоги апеляційної скарги. Пояснив, що ДТП не скоював, оскільки зіткнення автомобілей не було, а тому вважає незаконним висновок суду про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Потерпіла ОСОБА_2 заперечувала проти задоволення апеляційної скарги.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов наступного.

Відповідно до пункту 2.3 «б» Правил дорожнього руху України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Пункт 10.9 Правил дорожнього руху України передбачає, що під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.

Згідно зі ст. 124 КУпАП порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Відповідно до п. 2.10 «а» Правил у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Порушення таких вимог тягнуть відповідальність, передбачену ст. 122-4 КУпАП.

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення від 30 травня ЕПР1№350006, 30 травня 2025 року о 10 год 55 хв. в м. Миколаєві водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Toyota Camry» номер НОМЕР_1 , був неуважним, не врахував дорожню обстановку, рухаючись заднім ходом не впевнився в безпеці свого руху та допустив наїзд на припаркований позаду автомобіль «Toyota Yaris» номер НОМЕР_2 , водій якого - ОСОБА_2 - знаходилась поза межами автомобіля. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, завдано матеріальних збитків. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.3 «б», п. 10.9 Правил дорожнього руху, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

До протоколу про адміністративне правопорушення долучені пояснення ОСОБА_1 , потерпілої ОСОБА_2 .

Згідно пояснень ОСОБА_1 , наданих ним працівникам поліції, 30 травня 2025 року він керував транспортним засобом «Toyota Camry» номер НОМЕР_1 біля торгового супермаркету «Новус», нічого не бачив.(а.с. 5, 19).

Згідно пояснень потерпілої ОСОБА_2 , відібраних під час складання адміністративних матеріалів, 30 травня 2025 року вона припаркувала свій автомобіль «Toyota Yaris» номер НОМЕР_2 на парковці супермаркету «Новус» за адресою Космонавтів, 89 об 11 годині та приблизно об 11:10 год на її авто здійснив наїзд автомобіль «Toyota Camry» номер НОМЕР_1 , коли виїздив з парковки. Удар прийшовся на праву частину заднього бамперу. За словами свідків, які намагалися його зупинити, водій не зупинився, а навпаки чинив тиск авто на людей та втік з місця ДТП (а.с. 4, 18).

До протоколів про адміністративне правопорушення долучена схема місця ДТП, яка складена відповідно до вимог, визначених «Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженій Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року за № 1395, за участю водія ОСОБА_2 (а.с. 3, 17).

Відповідно до зазначеної схеми ДТП на ній зображена ділянка дороги, на якій сталась ДТП (вул. Космонавтів,89), розташування транспортного засобу «Toyota Yaris» номер НОМЕР_2 після ДТП та місце, де відбулося зіткнення, пошкодження транспортного засобу «Toyota Yaris» номер НОМЕР_2 , а саме: деформація заднього бамперу з правої сторони та в цьому місці пошкодження лакофарбового покриття.

На відеозаписах з камери відеоспостереження з місця паркування супермаркету «Новус», що міститься на DVD-диску, зафіксовано як автомобіль «Toyota Camry» номер НОМЕР_1 , виїжджаючи з місця, де він був раніше припаркований, рухаючись заднім ходом, здійснив наїзд на припаркований автомобіль «Toyota Yaris», внаслідок якого відбулось зіткнення середньої задньої частини автомобіля «Toyota Camry» із заднім бампером з правого боку автомобіля «Toyota Yaris», та залишив місце скоєння ДТП.

Отже, наведені у протоколі про адміністративне правопорушення та додатках до нього (схемі місця ДТП, письмових поясненнях ОСОБА_2 , відеозаписі з камери відеоспостереження) обставини, підтверджують факт порушення водієм ОСОБА_1 вимог п.п. 2.3 «б» та 10.9 ПДР України, під керуванням якого автомобіль «Toyota Camry» номер НОМЕР_1 , рухаючись заднім ходом здійснив наїзд на припаркований автомобіль «Toyota Yaris» номер НОМЕР_2 , та свідчать про те, що дії водія ОСОБА_1 перебувають у причино - наслідковому зв`язку з ДТП, що мала місце 30 травня 2025 року. Також, наведені у протоколі про адміністративне правопорушення та додатках до нього обставини, підтверджують факт порушення водієм ОСОБА_1 вимог п. 2.10 «а» ПДР України, а саме залишення місця дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 30 травня 2025 року.

Відтак, апеляційний суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтями 122-4, 124 КУпАП, повністю доведена вказаними доказами, які суд проаналізував в їх сукупності та взаємозв`язку.

Такий висновок суду ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку та всебічно перевірених судом доказах, які отримали відповідну оцінку в постанові суду першої інстанції.

Не можуть бути прийняті до уваги доводи апелянта про те, що судом першої інстанції не було встановлено всіх елементів об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, а саме: факту порушень Правил дорожнього руху, наявність пошкоджень, спричинених внаслідок цього ДТП.

Так, фактичні дані щодо обставин ДТП, зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення від 30 травня 2025 року серії ЕПР1 №349986, у схемі місця ДТП та відеозаписах, що містяться у матеріалах справи, не є суперечливими та свідчать про доведеність того, що саме невиконання водієм ОСОБА_1 вимог підпункту «б» пункту 2.3 та пункту 10.9 Правил дорожнього руху України призвело до контактування автомобіля «Toyota Camry» під його керуванням із автомобілем «Toyota Yaris» номер НОМЕР_2 , внаслідок чого останній транспортний засіб було пошкоджено.

Всупереч твердженням ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, на відеозаписі з камери відеоспостереження, дослідженої судом, зафіксовано момент зіткнення «Toyota Camry» номер НОМЕР_1 з транспортним засобом «Toyota Yaris» номер НОМЕР_2 , та з якого вбачається, що під час здійснення автомобілем «Toyota Camry» наїзду на автомобіль «Toyota Yaris», той похитнувся (відео 30052025_к6, час: 10:54:47 10:55:00), після чого автомобіль під керуванням ОСОБА_1 виїжджає з прилеглої території супермаркету на основну дорогу. Вказаний відеозапис за своїм обсягом та повнотою відповідає критерію достатності та містить фіксацію подій, що підтверджує обставини, викладені та зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення та судом надана належна правова оцінка вказаному доказу.

З приводу доводів апеляційної скарги про не зазначення у постанові суду найменування відеозапису, долученого до матеріалів справи, то слід зазначити наступне.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, відомостями та інформацією з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також іншими документами.

Відтак, нормами КУпАП передбачено використання даних любого приладу, який має функцію фотозйомки чи відеозапису, а доказом у розумінні ст. 251 КУпАП є саме покази таких приладів, а тому долучений до матеріалів справи відеозапис з камери відеоспостереження є належним та допустимим доказом.

Крім того, згідно опису зовнішніх пошкоджень, отриманих «Toyota Yaris» номер НОМЕР_2 унаслідок ДТП, на зворотному боці схеми ДТП працівником поліції зазначені наступні пошкодження: деформація заднього бамперу з правої сторони та в цьому місці пошкодження лакофарбового покриття.

Локалізація вказаних пошкоджень «Toyota Yaris» відповідає місцю зіткнення, що зафіксовано вищевказаним відеозаписом, а посилання апелянта в суді апеляційної інстанції на його незгоду із обсягом пошкоджень і розміром страхової суми, визначених страховою компанією, не є предметом доведення у справі про адміністративне правопорушення

Відповідно до ст 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Щодо доводів апеляційної скарги про необґрунтованість призначеного адміністративного стягнення, то такі не заслуговують на увагу.

Так, відповідно до статті 24 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до статті 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

У рішенні по справі О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства від 29 червня 2007 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи користується автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізує своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, водій ОСОБА_1 , реалізуючи своє право керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм законів держави Україна.

Судом першої інстанції ОСОБА_1 було призначено стягнення:

- за ст. 124 КУпАП у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 6 місяців;

- за ст. 122-4 КУпАП - позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік;

На підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП остаточно призначено ОСОБА_1 адміністративне стягнення у межах санкції за більш серйозне правопорушення, у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Так, відповідно до частини 2 статті 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Більш серйозне правопорушення з числа вчинених ОСОБА_1 є правопорушення, передбачене статтею 122-4 КУпАП, санкція якої передбачає накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від одного до двох років, або адміністративний арешт на строк від десяти до п`ятнадцяти діб. Отже саме в її межах суд наклав адміністративне стягнення.

Обраний судом першої інстанції вид стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік відповідає характеру вчиненого правопорушення та поведінці правопорушника. Апеляційний суд не вбачає підстав для зміни обраного судом виду адміністративного стягнення і вважає, що саме таке стягнення буде відповідати меті адміністративного стягнення: виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Апеляційний суд наголошує, що користування джерелом підвищеної небезпеки покладає на водія транспортного засобу певні додаткові обов`язки, які пов`язані із необхідністю забезпечення безпечного використання транспортних засобів і таке обмеження прав конкретної особи повністю відповідає інтересам суспільства щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відтак, покликання апелянта на те, що він раніше не притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення ДТП та те, що він та його дружина є особами похилого віку, які хворіють та транспортний засіб їм забезпечує належне існування, не можуть бути підставами для пом`якшення призначеного адміністративного стягнення.

Апеляційний суд вважає, що у справі, яка переглядається, дотримано судом стандарт доведення висунутого ОСОБА_1 обвинувачення у вчиненні правопорушень поза розумним сумнівом. В цьому разі стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, які є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було учинено і особа, яка притягнута до адміністративної відповідальності, або відносно якої закрито адміністративне провадження з нереабілітуючих підстав, є винною у вчиненні цього правопорушення. Так, у цій справі належними та допустимими доказами доведено факт вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, що йому інкримінуються.

За такого, підстави для задоволення апеляційної скарги і скасування постанови суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Інгульського районного суду м. Миколаєва від 05 серпня 2025 року залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду В.В. Коломієць