Справа № 456/2093/25 Головуючий у 1 інстанції: Писарев О. Ю.
Провадження № 33/811/1244/25 Доповідач: Романюк М. Ф.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2025 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Романюка М.Ф, з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Химинець Михайла Івановича на постанову судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 28 липня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

вищенаведеною постановою в задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 адвоката Химинець М.І. про закриття провадження у справі на підставі п.1 ч. 1 ст.247 КУпАП відмовлено.

ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, й накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 /сімнадцять тисяч/ грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 /один/ рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605 /шістсот п`ять/ грн. 60 коп.

Згідно з постановою судді, 06.04.2025 р. близько 15:58 год. у м. Стрий по вул. Млинарській водій гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керував транспортним засобом BMW 318, н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: неприродна блідість обличчя, звужені зіниці, які не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці, водій ухилявся від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, а саме протягом двох годин з моменту виявлення ознак не пройшов огляд у встановленому законодавством порядку, проте неодноразово був попереджений згідно ст. 266 КУпАП та постановою КМУ 1103. Дану подію зафіксовано на нагрудні бодікамери поліцейських 1399, 188, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з даною постановою захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Химинець М.І. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що постанова незаконна та винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Звертає увагу на те, що не вбачається підстав зупинки, оскільки жодного порушення ПДР не допустив, що встановлено у судовому порядку у справі №456/2079/25.

Зазначає, що ОСОБА_1 жодного разу не відмовлявся від проходження огляду, навпаки пропонував різні способи пройти такий.

Крім цього, зазначає, що неодноразово наголошував, що він не відмовляється від проходження медичного огляду, просив поліцейських дати йому можливість зосередитись, щоб все таки здати сечу для аналізів.

Вказує, що не було видане направлення на проходження огляду у медичному закладі самостійно.

Стверджує, що працівник поліції не встановив часу вчинення правопорушення.

Зазначає, що як видно з протоколу часом вчинення правопорушення зазначено 15:58 06.04.2025 року, а часом складання протоколу 18:10 год., а згідно відео з бодікамери поліцейського час вчинення 14:59 год. 06.04.2025, а часом складання протоколу 16:55 06.04.2025 року.

Звертає увагу на те, що постанову про притягнення ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП і протокол про вчинення правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП склала працівник поліції Кавалець Р.Я., яка ОСОБА_1 не зупиняла, документи не витребовувала, їх від нього не отримувала і справу не розглядала, так само не була присутня у приміщенні.

Акцентує на тому, що ОСОБА_1 страждає на синдром сором`язливого міхура (парурез).

Крім цього, ОСОБА_1 повідомляв про це працівників поліції та пропонував здати аналізи іншим шляхом.

Заслухавши виступ ОСОБА_1 , на підтримку поданої апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід задоволити, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

В оскаржуваній постанові суд першої інстанції визнав доведеними обставини викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, а саме, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння та від проходження огляду в медичному закладі відмовився.

Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом підтверджується відеозаписом з реєстратора службового автомобіля поліцейських.

Разом з тим, апеляційний суд не може погодитись висновками суду першої інстанції щодо доведеності відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Надаючи правову оцінку зазначеним обставинам, апеляційний суд виходить з вимог ст.266 КУпАП та Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі «Інструкція»).

Детальний аналіз зазначених норм права вказує на можливість проведення огляду водія на стан сп`яніння на місці зупинки або в закладі охорони здоров`я, за наявності підстав вважати, що він перебуває у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відмова від проходження медичного огляду у закладі охорони здоров`я має місце тоді, коли особа відмовляється здавати будь-який біологічний матеріал передбачений діючим законодавством, або проходити огляд у інший законний спосіб.

Згідно п.11, п.12 Інструкції, предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук. Для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу.

Як вбачається із відеозапису з нагрудних камер працівників поліції ОСОБА_1 зупинили у зв`язку з тим, що керуючи ТЗ, останній не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при зупинці, далі працівник поліції перевірив документи у водія ОСОБА_1 та у зв`язку з виявленими ознаками наркотичного сп`яніння запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі охорони здоров`я, на що отримав його згоду.

Після прибуття до закладу ОСОБА_1 не відмовляючись від запропонованої процедури для проведення медичного аналізу, пішов до туалетної кімнати і став робити відповідну маніпуляцію, намагаючись помочитись у надану йому баночку. При цьому, вказана процедура фіксувалася поліцейським на бодікамеру.

Відеозаписом зафіксовано, що ОСОБА_1 не зміг здати біологічний матеріал - сечу, з причин, які не залежали від його волі.

При цьому в ході спілкування з поліцейськими та працівником медичного закладу постійно наголошував, що бажає пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння та неодноразово вказував, що він не відмовляється від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Суд апеляційної інстанції зауважує на тому, що власну ініціативу, висловлену ОСОБА_1 щодо надання для дослідження інших зразків біологічного середовища, зокрема, слини, змиви з поверхні губ, крові, було проігноровано.

Поведінка ОСОБА_1 , зафіксована на відеозаписі, не дає підстави розцінювати її як відмова від проходження огляду на стан сп`яніння.

Відтак, враховуючи те, що лікар в медичному закладі обмежився лише пропозицією ОСОБА_1 , здати сечу, яку він фізіологічно не зміг здати і не було вжито заходів для дослідження будь-якого іншого біологічного середовища, як це передбачено відповідною Інструкцією № 1452/735 від 09.11.2015 року, зокрема, не взято для дослідження зокрема слину, апеляційний суд приходить до висновку, що при огляді ОСОБА_1 порушено порядок такого огляду, а висновок лікаря про відмову в проходженні огляду, з урахуванням поведінки ОСОБА_1 , не може слугувати достатнім та беззаперечним доказом відмови останнього пройти огляд на стан сп`яніння, оскільки медичним працівником не вжито всіх заходів для надання можливості ОСОБА_1 , пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, від якого останній не відмовлявся.

Окрім того, з відеоматеріалу вбачається, що ОСОБА_1 не висловлював відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі, а навпаки, виконував всі вказівки, намагався здати сечу для аналізу на вміст наркотичних речовин, однак, не з його волі, а з фізіологічних причин свого організму не зміг це зробити.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд не може визнати наявний в матеріалах справи висновок лікаря належним та допустимим доказом у розумінні вимог щодо доказів, які поза розумним сумнівом можуть доводити винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Апеляційний суд вважає, що зміст відеозаписів камер поліцейських беззаперечно вказує на недотримання працівниками поліції та лікарем медичного закладу Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого ПКМУ №1103 від 17.12.2008 року та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України №1452/7350 від 09.11.2015 року.

Згідно з ч.2 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У відповідності до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі Кобець проти України (з урахуванням первісного визначення принципу поза розумним сумнівом у справі Авшар проти Туреччини) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені винуватість особи та його подія мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Отже, постанова суду першої інстанції, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підлягає скасуванню як незаконна, а провадження у справі слід закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Химинець Михайла Івановича задоволити.

Постанову судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 28 липня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП - скасувати, а провадження у справі відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя М.Ф.Романюк