ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1956/25 Справа № 227/572/23 Суддя у 1-й інстанції - Костенко Є. К. Суддя у 2-й інстанції - Круподеря Д. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2025 року м. Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Круподеря Д.О., за участю секретаря судового засідання Шевченко В.В., заявника ОСОБА_1 , захисників Кравець Р.Ю. та Мартиненко А.В.,розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Кривий Ріг, в режимі відеоконференції, апеляційні скарги захисника Кравець Р.Ю. та заявника ОСОБА_1 на постанову Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 24.06.2025 року, якою заяву ОСОБА_1 про перегляд постанови Дружківського міського суду Донецької області від 26.05.2023 року за нововиявленими обставинами повернуто заявниці, -

ВСТАНОВИВ:

Обставини встановлені судом першої інстанції

ОСОБА_1 23.06.2025 звернулася до Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області із заявою, у якій просить скасувати постанову Дружківського міського суду Донецької області від 26.05.2023 у справі №227/572/23 про накладення на неї адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП та провадження у справі закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення у зв`язку з виникненням нововиявлених обставин.

Постановою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 24 червня 2025 року заяву ОСОБА_1 про перегляд постанови Дружківського міського суду Донецької області від 26.05.2023 року за нововиявленими обставинами повернуто заявниці, як таку, що не підлягає розгляду у порядку законодавства України про адміністративні правопорушення.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що норми КПК України не можуть бути застосовані за аналогією закону, оскільки регулюють провадження виключно щодо кримінальних справ і не поширюють свою дію на розгляд справ про адміністративні правопорушення. На думку суду застосування аналогії права в даному випадку є неприйнятним, оскільки це порушувало б загальні принципи судочинства, зокрема принцип правової визначеності.

Вимоги, викладені в апеляційній скарзі та узагальненні доводи особи, яка її подала:

З таким судовим рішенням не погодились захисник Кравець Р.Ю та заявник ОСОБА_1 та оскаржили його в апеляційному порядку.

Адвокат Кравець Р.Ю. в своїх апеляційних скаргах просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою заяву ОСОБА_1 про перегляд постани Дружківського міського суду Донецької області від 26.05.2023 року за нововиявленими обставинами задовольнити в повному обсязі та вирішити питання про розподіл судових витрат.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що жодною нормою КУпАП не встановлено прямої заборони щодо застосування кримінального процесуального законодавства за аналогією закону при розгляді справ про притягнення до адміністративної відповідальності, як і відсутнє будь-яке застереження у КПК України щодо неможливості застосування положень останнього при розгляді подібних спорів., єдине застереження, передбачене законодавством міститься у ч.4 ст. 3 КК України яке однак стосується неможливості застосування аналогії закону при кваліфікації діянь особи як кримінально-протиправне.

Апелянт звертає увагу суду на практику ЄСПЛ в якій неодноразово зазначалось про подібність адміністративної та кримінальної відповідальності та вказувалось на можливість поширення у справах про притягнення до адміністративної відповідальності гарантій передбачених у кримінальному процесуальному законодавстві України.

Крім того апелянт зазначає, що уданій справі предметом судового розгляду був протокол про адміністративне правопорушення, складний НАЗК відносно ОСОБА_1 який був переданий до суду для вирішення питання, щодо визнання вини останньої. З урахуванням того, що у даній справі при розгляді протоколу про адміністративне правопорушення, складеного відносно заявниці, НАЗК було фактично висунуто «кримінальне обвинувачення» в розумінні прецедентної практики ЄСПЛ, а відтак, у даному випадку необхідним є застосування положень кримінального процесуального законодавства в частині гарантій, які надаються особі при здійсненні відносно неї кримінального провадження.

Сторона захисту зауважує, що постанова Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2024 року є саме доказом нововиявленої обставини в розумінні ст. 459 КПК України, яка не була та не могла бути відома суду при винесенні рішення по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст. 172-7 КУпАП у зв`язку з чим наявні підстави про перегляд рішення за нововиявленими обставинами.

Зміст іншої апеляційної скарги захисника Кравця Р.Ю. та заявника ОСОБА_1 є аналогічними.

ОСОБА_1 також зазначає, що у Національного агентства з питань запобігання корупції відсутні повноваження на складання протоколів за ч.2 ст.172-7 КУпАП на суддів у зв`язку з наявністю в їх діях конфлікту інтересів, що виникає в процесуальній діяльності судді при розгляді конкретних справ, оскільки це містить ознаки втручання в діяльність судді щодо здійснення правосуддя, що суперечить принципу незалежності суддів.

Зазначає, що звертаючись з заявою про перегляд постанови за нововиявленими обставинами зазначалась, що вказана заява спрямована на те, щоб забезпечити стабільність правосуддя та виправлення судової помилки з метою дотримання принципу справедливості, принципу незалежності судової влади, а тому в даному випадку перегляд постанови за нововиявленими спрямований на захист прав особи у разі судової помилки.

Зауважує, що застосування інституту перегляду за нововиявленими обставинами у справах про адміністративні правопорушення є логічним наслідком визнання подібності правової природи адміністративних та кримінальних правопорушень, що неодноразово підкреслювалося ЄСПЛ. Відсутність у положеннях КУпАП прямо норми, яка передбачає право на перегляд справи за нововиявленими обставинами не дає підстав безумовно та однозначно стверджувати про неможливість здійснення такого перегляду в цілому.

Звертає увагу апеляційного суду, на те що жодною нормою чинного законодавства не заборонено здійснювати перегляд справи за нововиявленими обставинами у справах про притягнення до адміністративної відповідальності і судова практика свідчить, що у справах про адміністративні правопорушення судами широко застосовується аналогія закону при розгляді цих справ.

Апелянт наголошує, що рішення суду підлягає скасуванню, оскільки не ґрунтується на фактичних обставинах, оскільки під час розгляду справи №990SCGC/27/24 предметом розгляду ВП ВС було рішення ВРП від 31 жовтня 2024 року № 3193/0/15-24 «Про скасування частково рішення Першої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 8 липня 2024 року № 2060/1дп/15-24 про притягнення до дисциплінарної відповідальності судді Добропільського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_1 та ухвалення нового рішення» були скасовані рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності, а не постанова Дружківського міського суду Донецької області від 26.05.2023 у справі №227/572/23.

Позиції сторін в суді

Захисники Кравець Р.Ю. та Мартиненко А.В. підтримали апеляційну скаргу захисника Кравця Р.Ю. та апеляційну скаргу заявника ОСОБА_1 , просили їх задовольнити у повному обсязі.

Заявник ОСОБА_1 підтримала власну апеляційну скаргу та апеляційну скаргу захисника Кравця Р.Ю., просила їх задовольнити у повному обсязі.

Висновки суду

Перевіривши матеріали справи і доводи апеляційних скарг, вважаю, що апеляційні скарги захисника Кравця Р.Ю. та заявника ОСОБА_1 не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 та ч.1 ст.287 КУпАП.

Відповідно до ч.3 ст. 294 КУпАП апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Із матеріалів справи вбачається, що постановою Дружківського міського суду Донецькоі? області від 26.05.2023 ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУПАП, із накладенням стягнення - штрафу у розмірі 3400 грн та стягнуто судовии? збір.

ОСОБА_1 визнана винною у тому, що вона як суддя Добропільського міськраи?онного суду Донецькоі? області, перебуваючи у приміщенні цього суду за адресою: вул. Банкова,39А, м. Добропілля, Донецькоі? області, вчинила діі? та прии?няла рішення в умовах реального конфлікту інтересів, чим порушила вимоги п.3 ч.1 ст. 28 Закону Украі?ни "Про запобігання корупціі?".

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 09.08.2023 року зазначене рішення суду першої інстанції залишено без змін, а апеляційні скарги учасників процесу без задоволення.

Ухвалою Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 20.07.2023 року відмовлено у відкритті касаціи?ного провадження, оскільки норми КУпАП не передбачають такого оскарження.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Повноваження суду при розгляді конкретної справи визначені відповідним процесуальним законом, а у справах про адміністративні правопорушення - КУпАП, який містить норми як матеріального, так і процесуального права.

Відповідно до положень ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути переглянута лише в апеляційному порядку. Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Офіційне тлумачення положення частини другої статті 294 «стосовно оскарження в апеляційному порядку постанови судді у справі про адміністративне правопорушення» викладене в Рішенні Конституційного Суду № 2-рп/2015 від 31 березня 2015 року.

Як зазначив Конституційний Суд в цьому рішенні, положення частини другої статті 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо оскарження необхідно розуміти так, що в апеляційному порядку може бути оскаржена лише та постанова судді у справі про адміністративне правопорушення, ухвалення якої передбачене частиною першою статті 284 цього Кодексу, а саме: про накладення адміністративного стягнення, про застосування заходів впливу, встановлених у статті 24-1 цього Кодексу, про закриття справи.

Главою 24-1КУпАП також передбачено перегляд постанови по справі про адміністративне правопорушення у разі встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні справи судом. Але у цьому випадку, згідно з положеннями ст.297-4 КУпАП, заява про перегляд такої постанови подається до Верховного Суду. Іншого порядку перегляду судових рішень по справах про адміністративне правопорушення чинним законодавством не передбачено.

У рішенні Конституційного Суду України від 29 серпня 2012 року (абзац 4 підпункту 5.1 пункту 5 мотивувальної частини) зазначено, що однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом (нормативно-правовий акт № 254к/96-ВР від 28 червня 1996 року, ст.129 Конституції України).

Зі змісту цього рішення слідує, що у судах загальної юрисдикції законом встановлений такий порядок розгляду судових справ, за якими забезпечується апеляційне та касаційне оскарження рішення суду, крім випадків, що встановлюються законодавцем шляхом визначення окремих категорій справ, по яким таке оскарження рішення суду не передбачено.

Відповідно до вимог КУпАП передбачено оскарження в апеляційному порядку постанов судді у справі про адміністративне правопорушення.

Такі обмеження на доступ до суду, узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини, де було неодноразово наголошено, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 параграфі 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним, воно може бути піддане допустимим обмеженням з боку національного законодавчого врегулювання.

Іншого порядку перегляду судових рішень у справах про адміністративне правопорушення (касаційного чи за нововиявленими обставинами) КУпАП не передбачено, тобто КУпАП не містить норми про можливість апеляційного оскарження ухвалених з цих підстав судових рішень.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 та її захисник Кравець Р.Ю. звернулись до Довгінцивського районного суду м. Кривого рогу Дніпропетровської області із заявами про перегляд постанови Дружківського міського суду Донецької області від 26.05.2023 року за нововиявленими обставинами з тих мотивів, що у Національного агентства з питань запобігання корупції відсутні повноваження на складання протоколів за ч.2 ст.172-7 КУпАП на суддів у зв`язку з наявністю в їх діях конфлікту інтересів, що виникає в процесуальній діяльності судді при розгляді конкретних справ, оскільки це містить ознаки втручання в діяльність судді щодо здійснення правосуддя, що суперечить принципу незалежності суддів. Вказана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2025 року. У зв`язку із вищенаведеним, вважають ці обставини нововиявленими.

В свою чергу, місцевий суд відмовляючи ОСОБА_1 та її захиснику Кравцю Р.Ю. у задоволенні їх заяв про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами у даній справі про адміністративне правопорушення виходив з того, що нормами чинного законодавства не передбачено перегляду за нововиявленими обставинами судових рішень у справах про адміністративне правопорушення.

З даними мотивами місцевого суду та з врахуванням вищезазначених вимог КУпАП, рішень Конституційного Суду України і практики Європейського суду з прав людини, погоджується і суд апеляційної інстанції, оскільки КУпАП не визначені порядок і право осіб на перегляд постанови у справі про адміністративні правопорушення за нововиявленими обставинами.

Згідно з положеннями ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.2 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Закони України про адміністративні правопорушення до включення їх у встановленому порядку до цього Кодексу застосовуються безпосередньо. Положення цього Кодексу поширюються і на адміністративні правопорушення, відповідальність за вчинення яких передбачена законами, ще не включеними до Кодексу.

Як вже зазначалося вище, положеннями ст.294 КУпАП передбачено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути переглянута лише в апеляційному порядку. Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

При цьому, главою 24-1 цього Кодексу також передбачено перегляд постанови по справі про адміністративне правопорушення у разі встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні справи судом. Проте, навіть у цьому випадку, згідно з положеннями ст.297-4 КУпАП, заява про перегляд такої постанови подається до Верховного Суду.

Іншого порядку перегляду судових рішень по справах про адміністративне правопорушення (касаційного чи за нововиявленими обставинами) чинним законодавством не передбачено. Повноваженнями переглядати судові рішення, які набрали законної сили, у цій категорії справ місцевий загальний суд не наділений.

Перегляд судових рішень по справах про адміністративні правопорушення (касаційного чи за нововиявленими обставинами) нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення не передбачений, і місцевий загальний суд не наділений повноваженнями переглядати судові рішення, які набрали законної сили у справах про адміністративні правопорушення.

Схожа за змістом правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15 жовтня 2019 року (провадження № 51-4998ска19).

Зокрема, у вказаній постанові зазначено про те, що за правиламист.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до апеляційного суду. При цьому нормами КУпАП не передбачена ні можливість касаційного оскарження постанови апеляційного суду у справі про адміністративне правопорушення, а ні можливість перегляду такої постанови Верховним Судом за нововиявленими обставинами. Так само нормами КПК не передбачено можливості перегляду за нововиявленими обставинами судових рішень у справах про адміністративні правопорушення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, здійснюючи тлумачення положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, неодноразово наголошував, що з огляду на каральну мету адміністративного стягнення, зокрема штрафу або позбавлення права керування транспортними засобами, провадження у справах про адміністративне правопорушення є кримінальним для цілей застосування Конвенції (рішення ЄСПЛ у справах: «Енгель та інші проти Нідерландів», «Лутц проти Німеччини», «Карелін проти Російської Федерації», «Гурепка проти України», «Надточій проти України» та «Лучанінов проти України»).

Проте, такі висновки ЄСПЛ у наведених справах пов`язані не з необхідністю (потребою) безпосереднього застосування положень кримінального процесуального закону при розгляді справ про адміністративні правопорушення, як помилково зазначає заявник, а пов`язані зі змістом Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якій вжито термін «кримінальне обвинувачення». Зокрема ч.1 ст.6 Конвенції передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. А стаття 2 Протоколу № 7 до Конвенції встановлює, що кожен, кого суд визнав винним у вчиненні кримінального правопорушення, має право на перегляд судом вищої інстанції факту визнання його винним або винесеного йому вироку.

Таким чином, норми КПК України не можуть бути застосовані за аналогією закону, оскільки регулюють провадження виключно щодо кримінальних справ і не поширюють свою дію на розгляд справ про адміністративні правопорушення.

Чинний КУпАП надає стороні можливість оскаржити в апеляційному порядку постанову у справі про адміністративне правопорушення, що є справедливим і повністю відповідає ст.2 Протоколу № 7 до Конвенції щодо права кожного, кого суд визнав винним у вчиненні кримінального правопорушення, на перегляд судом вищої інстанції факту визнання його винним.

В даній справі реалізоване право на перегляд апеляційним судом постанови суду першої інстанції і така процедура дотримана.

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року (№ 3236/03) у справі «Пономарьов проти України», зазначено, що жодна із сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язково рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового рішення.

Враховуючи вищенаведене, вважаю, що апеляційні скарги учасників процесу на постанову Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 червня 2025 року, якою заяву ОСОБА_1 про перегляд постанови Дружківського міського суду Донецької області від 26.05.2023 року за нововиявленими обставинами повернуто заявниці необхідно залишити без задоволення.

Посилання апелянтів про застосування норм Кримінального процесуального кодексу України для розгляду заяви про перегляд за нововиявленими обставинами постанови у справі про адміністративне правопорушення, виходячи з аналогії закону, є безпідставним, оскільки зазначені норми КПК України регулюють провадження виключно щодо кримінальних справ (постановлених ухвал та вироків), тоді як Главою 24 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено спеціальний порядок перегляду судових рішень, які набрали законної сили, тому застосування аналогії у цьому випадку є недоречним.

Повноваження суду при розгляді конкретної справи визначені відповідним процесуальним законом, зокрема у справах про адміністративні правопорушення - КУпАП, який містить норми як матеріального, так і процесуального права.

Іншого порядку перегляду судових рішень по справах про адміністративне правопорушення, у тому числі за нововиявленими обставинами, чинним законодавством не передбачено.

Переконливих доводів апеляційних скарг, які б вказували на істотні порушення, які є безумовною підставою для скасування рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції не вбачає.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про повернення заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Дружківського міського суду Донецької області від 26.05.2023, оскільки перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами Кодексом України про адміністративні правопорушення не передбачений.

Керуючись вимогами ст. 2, 7, 294 КУпАП, суд апеляційної інстанції,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Кравець Ростислава Юрійовича залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу заявника ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 червня 2025 року якою заяву ОСОБА_1 про перегляд постанови Дружківського міського суду Донецької області від 26.05.2023 року за нововиявленими обставинами повернуто заявниці залишити змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення є остаточною та оскарженню не підляга.

Суддя: