БОРЗНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №730/1291/25
Провадження № 3/730/550/2025
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" вересня 2025 р. м. Борзна

Борзнянський районний суд Чернігівської області в складі головуючого судді - Луговця О.А.

з участю секретаря судового засідання - Чорнухи Н.О.

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1

захисника - Шелудька Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Борзни справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженця с. Черняхівка Ніжинського району Чернігівської області, зареєстрованого й проживаючого в АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта вища, одруженого, працюючого техніком-електриком Комарівської сільської ради та за сумісництвом в.о. директора КП «Комфорт» Комарівської сільської ради, за ч.1 ст.164 КУпАП, -

У С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення 05 серпня 2025 року о 07-30 год в.о. директора КП «Комфорт» ОСОБА_1 вів господарську діяльність з перевезення пасажирів автомобільним транспортом, а саме на ПАЗ-3205, д.н.з. НОМЕР_2 , надавав послуги з перевезення пасажирів за маршрутом с.Смоляж м.Борзна без чинної державної реєстрації як суб`єкта господарювання з метою отримання прибутку, чим порушив вимоги п.24 ст.7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» та ст.39 Закону України «Про автомобільний транспорт», чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.164 КУпАП.

ОСОБА_1 у судовому засіданні винним себе у скоєнні даного правопорушення не визнав і пояснив, що переданий КП «Комфорт» автобус використовувася для перевезення пасажирів пільгової категорії населення сіл Комарівської територіальної громади до Борзнянської міської лікарні лише до травня 2025 року, коли він дізнався про відсутність відповідної ліцензії. Після цього даний автобус тривалий час перебував на ремонті, використовувався лише для господарських потреб і 05.08.2025р. участі в перевезенні пасажирів не приймав, звідки поліцейський взяв саме цю дату й вказав її в протоколі йому невідомо.

Захисник у судовому засіданні просив провадження в справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого, ч.1 ст.164 КУпАП, оскільки в наданому до суду адмінпротоколі мається явний допис щодо дати та часу вчинення правопорушення 05.08.2025р. 07-30 год, тоді як ця обставина не зазначена в копії протоколу, що був наданий притягуваному, а також на відеозаписі при зачитуванні працівником поліції змісту протоколу. Крім того, поліцейським до матеріалів справи не долучено жодних доказів на підтвердження того, що КП «Комфорт» використовувало автобус для перевезення пасажирів саме у вказані дату й час, а письмове пояснення ОСОБА_1 і переписка з ОСОБА_2 стосується цих подій, що відбулися раніше. Вважає, що такі дії по внесенню до складеного протоколу послідуючих дописів щодо дати і часу вчинені працівником поліції навмисно з метою штучного створення підстав для видимості неспливу передбачених счт.38 КУпАП строків накладення адміністративного стягнення, які починаючи з травня 2025 року вже закінчилися.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, його захисника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку.

За змістом вимог ст.7, 9, 245, 252, 280 КУпАП підставою для притягнення особи до відповідальності за вчинення адміністративного проступку є наявність об`єктивних і суб`єктивних ознак, тобто об`єкта, об`єктивної сторони, суб`єкта та суб`єктивної сторони. Під час судового розгляду справи про адміністративне правопорушення забезпечується всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин, вирішення питання, чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Отже підставою для притягнення особи до відповідальності за вчинення адміністративного проступку є наявність об`єктивних і суб`єктивних ознак, тобто об`єкта, об`єктивної сторони, суб`єкта та суб`єктивної сторони.

За приписами ст.62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними, достатніми та допустимими доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (стандарт доведеності вини поза розумним сумнівом).

Відтак, протокол про адміністративне правопорушення за своєю правовою природою є актом обвинувачення і повинен містити конкретне обвинувачення згідно вимог КУпАП.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновок експерта, речові докази, показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протокол про вилучення речей і документів, а також інші документи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.164 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

У складеному працівником поліції адмінпротоколі серії ВАД №136814 від 20.08.2025р. ОСОБА_1 вміняється у вину саме кваліфікуюча ознака ч.1 ст.164 КУпАП провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання, що є порушенням вимог п.24 ст.7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» та ст.39 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Відповідно до п.24 ч.1 ст.7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» Ліцензуванню підлягають такі види господарської діяльності: перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів внутрішнім водним, морським, автомобільним, залізничним та повітряним транспортом, міжнародні перевезення пасажирів та вантажів автомобільним транспортом.

У ст.1 цього Закону наведено визначення термінів, зокрема:

- здобувач ліцензії суб`єкт господарювання, який звернувся в установленому законодавством порядку до органу ліцензування із заявою про отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності або частини виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню (п.2);

- ліцензіат суб`єкт господарювання, який має ліцензію (п.3);

- ліцензія право суб`єкта господарювання на провадження виду господарської діяльності або частини виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню (п.5).

Згідно з ч.1 ст.20 даного Закону за провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, без ліцензії чи у період зупинення дії ліцензії повністю або частково, невиконання ліцензіатом розпорядження про усунення порушень ліцензійних умов, порушення ліцензіатом строку повідомлення про зміни даних, зазначених у заяві, документах та відомостях, що додавалися до заяви про отримання ліцензії, а також за наявності контролю за діяльністю ліцензіата у значенні, наведеному у статті 1 Закону України "Про захист економічної конкуренції", резидентами держав, що здійснюють збройну агресію проти України, у значенні, наведеному у статті 1 Закону України "Про оборону України", суб`єкти господарювання притягаються до адміністративної відповідальності, передбаченої Кодексом України про адміністративні правопорушення.

У ст.1 Закону України «Про автомобільний транспорт» наведено визначення термінів, зокрема:

- автомобільний перевізник фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами;

- нерегулярні пасажирські перевезення перевезення пасажирів автобусом, замовленим юридичною або фізичною особою з укладанням письмового договору на кожну послугу, в якому визначають маршрут руху, дату та час перевезень, інші умови перевезень та форму оплати послуги, або перевезення за власний кошт.

Відповідно до ст.9 цього Закону ліцензування на автомобільному транспорті спрямоване на визначення початкових і поточних умов надання послуг з перевезень пасажирів і небезпечних вантажів, а також найважливіших параметрів обслуговування споживачів. Ліцензія видається на господарську діяльність з надання послуг з перевезення пасажирів і небезпечних вантажів, зокрема на такий види робіт як надання послуг з внутрішніх перевезень пасажирів автобусами.

Згідно ст.39 даного Закону України автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

Документи для нерегулярних пасажирських перевезень:

- для автомобільного перевізника - ліцензія, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України;

- для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, договір із замовником транспортних послуг, документ, що засвідчує оплату транспортних послуг, інші документи, передбачені законодавством України.

У ч.1 ст.55 ГК України (чинного на час існування спірних правовідносин) визначено, що суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.

Відповідно до ч.2 ст.55 ГК України суб`єктами господарювання є: 1) господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; 2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Суб`єкт господарювання підлягає державній реєстрації як юридична особа чи фізична особа-підприємець у порядку, визначеному законом (ч.1 ст.58 ГК України).

За приписами ст.3 ГК України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність (ч.1) . Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватись і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність) (ч.2).

Отже, із системного аналізу зазначених положень законодавства слід виснувати, що надання послуг із перевезення пасажирів автомобільним транспортом, у тому числі автобусами, дозволяється лише зареєстрованим суб`єктам господарської діяльності (юридичним особам чи ФОПам), які отримали відповідну ліцензію на такий вид діяльності, а мета отримання прибутку від даної діяльності не має значення.

Як вбачається з матеріалів справи, КП «Комфорт» Комарівської сільської ради, керівником якого є ОСОБА_1 , є господарюючим суб`єктом зареєстрованою у встановленому законом порядку юридичною особою (код у ЄДРПОУ-31131072), а тому в силу вищевказаних приписів законодавства повинно було отримати ліцензію на надання послуг із перевезення пасажирів автобусом, зокрема й у разі здійснення некомерційної господарської діяльності.

Відтак, проваджуючи вказану господарську діяльність без наявності ліцензії, ОСОБА_1 , як керівник суб`єкта господарювання КП «Комфорт» порушив означені вимоги чинного законодавства, а тому в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП.

Водночас змістовно-текстуальний аналіз диспозиції ч.1 ст.164 КУпАП вказує на те, що вона містить чотири самостійні кваліфікуючі ознаки порушення порядку провадження господарської діяльності, а саме:

1/ без державної реєстрації як суб`єкта господарювання;

2/ без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом;

3/ без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії;

4/ без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Однак, у складеному працівником поліції адмінпротоколі стосовно ОСОБА_1 притягуваному вміняється лише така кваліфікуюча ознака як провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання, тоді як посилання на здійснення господарської діяльності без отримання ліцензії у фабулі протоколу відсутнє.

Натомість, як вищезазначалось, протокол про адміністративне правопорушення є актом обвинувачення і повинен містити конкретне обвинувачення, виходячи з поняття адміністративного правопорушення, відповідно до вимог КУпАП, зокрема в протоколі має бути зазначено суть адміністративного правопорушення (ч.1 ст.256 КУпАП). Суд розглядає справу в межах протоколу про адміністративне правопорушення і згідно КУпАП не повноважний виходити за його межі.

При цьому, суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Наведений висновок узгоджується з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи «Малофєєва проти Росії», рішення від 30.05.2013р.; «Карелін проти Росії», рішення від 20.09.2016р.).

Крім того, суд погоджується з доводами сторони захисту про те, що протокол про адміністративне правопорушення містить незастережений допис щодо дати та часу вчинення проступку 05.08.2025р. о 07-30 год. Адже ні на копії протоколу, що була вручена притягуваному, ні на відеозаписі процедури складання та оголошення змісту працівником поліції даного протоколу не зафіксовано відомостей про вказані дату й час скоєння правопорушення.

Також суд констатує, що всупереч вимог ч.2 ст.251 КУпАП поліцейським до матеріалів справи не додано жодних доказів, передбачених ч.1 ст.251 КУпАП, на підтвердження того, що саме 05.08.2025р. о 07-30 год ОСОБА_1 як керівник КП «Комфорт» допустив порушення порядку провадження господарської діяльності.

Отже, неправильна кваліфікація протиправних дій ОСОБА_1 особою, уповноваженою на складання протоколу про адміністративне правопорушення (поліцейським), та внесення ним до вже складеного протоколу, який є офіційним документом, безпідставних надуманих відомостей щодо дати й часу вчинення правопорушення, не можуть бути поставлені в провину притягуваному, оскільки це становитиме порушення його права на захист.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, виходячи з принципів верховенства права та презумпції невинуватості, визначених ст.8, 62 Конституції України, суд вважає, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що з огляду на «стандарт доведення вини поза розумним сумнівом» ОСОБА_1 як в.о. директора КП «Комфорт» 05 серпня 2025 року провадив господарську діяльність з перевезення пасажирів автомобільним транспортом без державної реєстрації як суб`єкта господарювання, вчинивши цим самим адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.164 КУпАП, а тому провадження по справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Оскільки за наслідками розгляду справи адміністративне стягнення на ОСОБА_1 не накладається, то відповідно до вимог ст.40-1 КУпАП судовий збір стягненню з нього не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.7, 9, 40-1, 164, 245, 247, 251, 256, 280, 283, 284 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.164 КУпАП закрити в зв`язку з відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Борзнянський районний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Борзнянського районного суду О.А.Луговець