Справа №589/4804/24 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Сидорчук О. М.
Номер провадження 33/816/626/25 Суддя-доповідач Філонова Ю. О.
Категорія 173-2 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2025 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,з участю секретаря судового засідання Авраменко Д.А., особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Суми, у режимі відеоконференції, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Рязанця А.А. з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 20 січня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, пенсіонера, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 605 грн. 60 коп. судового збору.

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 20 січня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. 00 коп. за те, що 08 жовтня 2024 року близько 18 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_2 , він вчинив домашнє насильство психологічного характеру, а саме довів дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до сліз та давив на неї психологічно, чим завдав шкоди її психологічному здоров`ю.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокат Рязанець А.А. звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою та клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 20 січня 2025 року.

В обґрунтування пропущеного на апеляційне оскарження строку, захисник посилається на те, що повний текст постанови був виготовлений судом за межами 10-ти денного строку, визначеного процесуальними нормами. Вказані причини просить визнати поважними та поновити йому строк на апеляційне оскарження вказаного судового рішення.

В апеляційній скарзі апелянт просить скасувати постанову судді Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 20 січня 2025 року, а провадження у справі відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог, апелянт вказує на те, що висновок судді про наявність вини ОСОБА_1 ґрунтується на тому, що останній сам спровокував 08 жовтня 2024 року конфліктну ситуацію з громадянином ОСОБА_3 , брав у сварці активну участь, чим здійснив негативний вплив на психіку дитини, яка була вимушена спостерігати перебіг цього конфлікту. При цьому, судом першої інстанції залишено поза увагою мету вчинку ОСОБА_1 , яка полягала у запобіганні вчинення адміністративного правопорушення з боку ОСОБА_3 та турботі за безпеку дитини, батьком якої він є, таким чином в діях ОСОБА_1 взагалі був відсутній умисел на заподіяння будь-якої, в тому числі і психологічної, шкоди здоров`ю доньки ОСОБА_4 .

Фактично, як зазначає апелянт, в той день ОСОБА_1 побачив, як ОСОБА_3 перевозив його доньку ОСОБА_4 , 2013 року народження в автомобілі, який не обладнаний технічними засобами для перевезення дітей, що є порушенням підпунктів «б-г» пункту 21.11 ПДР і з метою припинення вчинення останнім правопорушення та дотримання ним безпеки руху, що знаходиться в прямому зв`язку із безпекою його ( ОСОБА_1 ) доньки, вимушений був заблокувати рух автомобіля ОСОБА_3 та викликати патрульну поліцію для фіксування події адміністративного правопорушення в його діях. Такі дії ОСОБА_1 викликали агресію з боку ОСОБА_3 , який почав голосно лаятись на ОСОБА_1 , свідком чого і стала донька останнього - ОСОБА_4 . За даним фактом працівниками Шосткинського РУП ШУНП в Сумській області за заявою матері дитини - ОСОБА_5 , відносно ОСОБА_1 і було складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення зач.1 ст. 173-2 КУпАП, в якому, об`єктивна сторона саме цього правопорушення не розкрита, і у даному випадку між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 виникла сварка, що не охоплюється диспозицією вказаної статті, за що особа може бути притягнутою до адміністративної відповідальності. Донька ОСОБА_1 стала свідком цієї сварки випадково, без будь-якого на те умислу з боку останнього, тим паче, за відсутності будь-який протиправних дій з його боку відносно доньки.

Тобто, як зазначає апелянт, факт вчинення домашнього насильства ОСОБА_1 ,. щодо своєї доньки ОСОБА_4 , не знайшов свого підтвердження, а навпаки, він своїми діями намагався захистити її від можливих негативних наслідків, які могли б настати якби автомобіль в якому їхала дитина, не будучи обладнаним засобом для перевезення дітей, потратив би в ДТП. Сам лише факт наявності між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 конфліктної ситуації, свідком якого стала донька останнього, не може свідчити про вчинення психологічного насильства в розумінні вимог ст. 173-2 КУпАП та ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», а тому, висновок судді про його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, є помилковим.

Доповівши зміст оскаржуваного рішення, доводи клопотання про поновлення строку на його апеляційне оскарження та апеляційної скарги, заслухавши особу, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на підтримку клопотання, доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши матеріали даної справи, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

При вирішенні питання поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд враховує, що відповідно ч. 1 ст. 285 КУпАП, постанова у справі оголошується негайно після закінчення розгляду справи і копія цієї постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Положеннями ч. 2 ст. 294 КУпАП передбачено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Апеляційний суд вважає причини, за яких захисником Рязанець А.А. було пропущено строк на оскарження постанови судді Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 20 січня 2025 року, поважними, що є підставою для поновлення останньому вказаного строку.

При цьому, перевіряючи законність прийнятого суддею суду першої інстанції в межах поданої апеляційної скарги, апеляційний суд враховує, що у відповідності до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно диспозиції ч.1 ст. 173-2 КУпАП вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення

Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки - можливість настання чи настання фізичної або психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Під домашнє насильство, зокрема психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.173-2 КУпАП, підпадають лише такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї.

На думку апеляційного суду, розглядаючи вказану справу, суддя суду першої інстанції дотримався вимог вищезазначеного закону та дійшов вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Так, зі змісту оскаржуваного судового рішення вбачається, що ОСОБА_1 свою вину у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення не визнавав та пояснював, що домашнє насильство відносно дитини не вчиняв, а конфлікт стосувався лише ОСОБА_3 .

Захисник Рязанець А.В. в судовому засіданні вказував на те, що в діях його підзахисного відсутній склад адміністративного правопорушення, а саме, його об`єктивна сторона, а тому просив провадження по справі закрити.

В судовому засіданні, також, було допитано ОСОБА_5 , яка пояснювала, що має з ОСОБА_1 дитину - доньку ОСОБА_4 , яка проживає разом з нею. В той день, а саме, 08 жовтня 2024 року, ОСОБА_1 прийшов до квартири, де перебувала донька, з наміром побачити її, однак остання не виявила бажання з ним спілкуватись. Ввечері того ж дня донька була в басейні, куди приїхав її ( ОСОБА_5 ) чоловік - ОСОБА_3 , щоб відвезти Сєрафіму додому на автомобілі. ОСОБА_1 фізично заблокував виїзд автомобіля, вказуючи, що не дозволить перевезення Сєрафіми без дитячого автокрісла.

Окрім вищезазначених пояснень, судом було враховано і інші, долучені до протоколу серії ВАВ №009665 від 08 жовтня 2024 року, докази, а саме:

- протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 08 жовтня 2024 року, в якій ОСОБА_5 вказувалал на те, що 08 жовтня 2024 року, близько 18 год. 00 хв. біля приміщення басейну ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство психологічного характеру, довів дитину ОСОБА_6 до сліз та давив на неї психологічно. Просить притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності;

- письмових пояснень ОСОБА_5 , в яких остання вказувала, зокрема, на те, що через такі дії ОСОБА_1 , у доньки погіршився стан здоров`я, розболілась голова, а згідно рекомендацій психотерапевта, остання потребує психологічного спокою, без тиску та навантаженості. Батько - ОСОБА_1 , за рішенням виконавчої комісії, може спілкуватись з донькою, але тільки за її згодою, а Серафима не бажає з ним спілкуватись та бачитись. ОСОБА_1 не хоче чути та примати рішення доньки і систематично її провокує, психологічно тисне до примусового спілкування, чим завдає моральний біль та завдає шкоди її психологічному стану;

- письмових пояснень ОСОБА_3 , в яких останній вказував на те, що в той день приїхав до приміщення басейну, щоб забрати Серафиму. Біля приміщення побачив ОСОБА_1 , який почав чіплятись до дитини та виводити її на бесіду, однак вона відповіла йому відмовою і прибігла до нього та сіла в автомобіль, а коли він завів автівку, ОСОБА_1 почав навмисно кидатись під неї, від чого дитина почала нервувати, голосно кричати, телефонувала матері, прохала його залишити місце події та відвезти її додому, оскільки їй було дуже страшно. При цьому, ОСОБА_1 вів себе неадекватно, на зауваження його та робітника басейну не реагував, продовжував конфлікт, що призвело до погіршення психоемоційного стану дитини і їм довелося звертатись за медичною допомогою та допомогою поліцейських. ОСОБА_3 , також, наголошував, що такі дії психологічного тиску ОСОБА_1 по відношенню до дитини вчиняв неодноразово і не враховував її думки та рекомендацій лікаря;

- письмові пояснення ОСОБА_7 , який є тренером ОСОБА_6 , та який вказував на те, що дитина дуже хвилюється, емоційно страждає, коли приїжджає її батько ОСОБА_1 , якість тренувань погіршується і стан її здоров`я взагалі. ІІ батько, коли приходить до басейну, веде себе неадекватно, голосно кричить та провокує конфліктні ситуації, і на його думку, дитина не бажає спілкуватись з батьком;

- термінового заборонного припису стосовно кривдника ОСОБА_1 від 08 жовтня 2024 року;

- висновку про участь ОСОБА_1 у вихованні дитини ОСОБА_6 , затвердженого рішенням виконавчного комітету Шосткинської міської ради від 27 серпня 2024 року за №264, згідно якого батькам рекомендовано враховувати рекомендації психотерапевта, психоемоційно не навантажувати дитину, не перешкоджати зустрічам батька/матері з дитиною та не налаштовувати доньку один проти одного, з забороною це робити іншим членам сім`ї, не вчиняти та не виясняти стосунки у присутності дитини;

- консультативного висновку спеціаліста від 15 червня 2024 року, яким, з врахуванням встановленого ОСОБА_6 діагнозу, була рекомендована робота з психотерапевтом та захисний режим емоційних навантажень та інших медичних документів.

Також, суддею було досліджено і відеозапис, долучений працівниками поліції до складеного адміністративного матеріалу, який, у порядку даної справи було проглядуто і апеляційним судом, та яким, дійсно, підтверджується те, що 08 жовтня 2024 року між ОСОБА_1 , який собою блокував виїзд автомобіля та ОСОБА_3 виникла сварка, до автомобіля підходили інші особи, з якими ОСОБА_1 також вступив в суперечку. Весь цей час дитина перебувала в автомобілі разом із ОСОБА_3 . В подальшому, вже під час складення протоколу вбачається, що дитина емоційно висловлює своє обурення діями ОСОБА_1 .

Вказані докази зібрані у передбаченому законом порядку і визнавати їх неналежними та недопустимими, у апеляційного суду підстави відсутні.

Що стосується доводів апелянта про те, що у даному випадку мав місце лише конфлікт між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , апелянт не вказує, що саме завадило останньому вирішити його без участі ОСОБА_6 і чим підтверджується те, що погіршення психоемоційного стану дитини пов`язано не з тими подіями, за яких відносно його підзахисного було складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

При цьому, апеляційний суд наголошує, що як батько дитини, ОСОБА_1 був обізнаний про її емоційний стан, наявні проблеми, не врахував рекомендації лікаря, а навпаки, під надуманим приводом, спровокував конфліктну ситуацію, в якій брав активну участь, тим самим здійснив негативний вплив на психіку малолітньої дитини, що було вірно враховано і суддею суду першої інстанції та знайшло соє відображення в оскаржуваній постанові.

Крім того, апеляційний суд зауважує, що саме за фактом звернення матері дитини - ОСОБА_5 , поліцейські прибули на місце та після з`ясування, що сталося, відібрання пояснень учасників події, склали протокол відносно ОСОБА_1 саме за вказаною статтею, з яким останній був ознайомлений, від підпису відмовився, однак, своїх зауважень чи заперечень щодо його змісту не склав.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що вважати, що у даному випадку винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП не доведена матеріалами справи, підстави відсутні, доводів, за яких останнього слід було б звільнити від адміністративної відповідальності та закрити провадження у справі, апелянтом не наведено і таких обставин під час апеляційного розгляду встановлено не було.

Враховуючи вказані обставини, всупереч доводам апеляційної скарги, апеляційний суд вважає оскаржуване рішення законним, обґрунтованим та вмотивованим, не вбачає підстав для його скасування, а тому, оскаржувану постанову судді районного суду слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Поновити захиснику особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокату Рязанець А.А. строк на апеляційне оскарження постанови судді Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 20 січня 2025 року.

Постанову судді судді Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 20 січня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винним за ч.1 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. 00 коп, залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника Рязанець А.А. на цю постанову - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуФілонова Ю. О.