ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 644/1085/25 Головуючий суддя І інстанції Сітало А. К.
Провадження № 33/818/1202/25 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
Категорія: Керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2025 року м. Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К.,

за участю секретаря - Вакули Н.С.,

захисника Барсуківської К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в режимі відеоконференції справу за апеляційною скаргою захисника Борсуківської К.О. на постанову судді Індустріального районного суду м. Харкова від 12 червня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Цією постановою, ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддати адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі, 605 гривень 60 копійок.

Постановою встановлено, що 01.02.2025 року о 02-59 год. водій ОСОБА_1 рухаючись в с. Шевченкове Куп`янського району Харківської області по а/д Чугуїв Мілове (40 км 120 м), керував автомобілем ВАЗ -21104, державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння.

Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія ОСОБА_1 проводився на місці зупинки транспортного засобу, із застосуванням приладу газоаналізатор «DRAGER ALCOTEST 6810», результат огляду 0,75 проміле, тест № 752. З результатами огляду водій ОСОБА_1 погодився, поставивши свій підпис в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння та в роздруківці із результатом огляду з використанням спеціального технічного засобу.

Своїми діями ОСОБА_1 допустив порушення вимог, встановлених п. 2.9 (А) Правил дорожнього руху України, відповідно до якого водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, захисник Барсуківською В.С. подала апеляційну скаргу в якій просила скасувати постанову суду першої інстанції, а провадження у справі закрити.

Свої апеляційні вимоги апелянт обґрунтовує тим, що суд першої інстанції не з`ясував всі обставини, які мають значення для правильного розгляду справи та порушив вимоги норм матеріального та процесуального права. Зокрема, на думку апелянта, матеріали справи не містять відомостей про керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а факт перепарковування водієм свого транспортного засобу, на думку захисника, є провокацією. Крім того, захисник вважає, що працівниками поліції було порушено порядок проведення огляду на стан сп`яніння за допомогою технічних засобів, оскільки мундштук, який застосовувався під час огляду ОСОБА_1 , на думку сторони захисту, не є оригінальним. Разом з тим, захисник посилається на те, що під час проведення огляду поліцейський не здійснив контрольний забір повітря, чим порушив правила проведення огляду за допомогою технічного засобу. Крім того, апелянт вважає, що доданий до цієї справи відеозапис не можна бути взятий до уваги судом, оскільки відеозапис, на думку сторони захисту не є безперервним. Разом з тим, захисник вважає, що поліцейський взагалі не мав права проводити процедуру проведення огляду ОСОБА_1 , оскільки останній є військовослужбовцем, для яких, на думку захисника, визначена інша правова процедура.

В судове засідання для розгляду апеляційної скарги адвоката Барсуківська К.А. підтримала подану апеляційну скаргу та просила її задовольнити. На підтримку своїх доводів надавала, аналогічні, зазначеним в апеляційній скарзі, пояснення.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 у порушенні, передбаченого п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апеляційним судом не встановлено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду першої інстанції щодо винуватості особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Натомість, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджуються наявними у справі доказами, а саме: відомостями протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 235617 від 01.02.2025, в якому зазначено факт керування ОСОБА_1 01.02.2025 року о 02-59 год. водій ОСОБА_1 рухаючись в с. Шевченкове Куп`янського району Харківської області по а/д Чугуїв Мілове (40 км 120 м), керував автомобілем ВАЗ -21104, державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння.

Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія ОСОБА_1 проводився на місці зупинки транспортного засобу, із застосуванням приладу газоаналізатор «DRAGER ALCOTEST 6810», результат огляду 0,75 проміле, тест № 752. З результатами огляду водій ОСОБА_1 погодився, поставивши свій підпис в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння та в роздруківці із результатом огляду з використанням спеціального технічного засобу.

Своїми діями ОСОБА_1 допустив порушення вимог, встановлених п. 2.9 (А) Правил дорожнього руху України, відповідно до якого водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Зокрема, в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 №235617 від 01.02.2025 року, в графі «пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, по суті порушення» зазначено «з протоколом згоден», що свідчить про те, що водія було ознайомлено із змістом вказаного протоколу, який погодився із його змістом. (т. 1 а.с.1).

Відомостями акту огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, а також доданої до нього роздруківки результатів проведеного огляду встановлено, що ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, 0.75 проміле (т. 1 а.с. 5-6).

Відомостями копії посвідчення водія встановлено, що ОСОБА_1 отримував посвідчення водія НОМЕР_2 , а тому не виконання правил дорожнього руху особою, яка притягається до адміністративної відповідальності в частині дотримання обов`язків водія є свідомими та умисними діями ОСОБА_1 .

З відомостей рапорту помічника чергового ОСОБА_2 вбачається, що під час несення служби на БП№4, у період з 31.01.2025 на 01.02.2025 спільно з працівниками поліції УСР в Луганській області, та працівниками ВСП о 02 год 59 хв. 01.02.2025 було зупинено транспортний засіб ВАЗ 21104-125-51 з державним номером НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , який має ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота. По данному факту було повідомлено спецлінію «102» (т.1, а.с 4А).

Відомостями рапорту інспектора чергового ОСОБА_3 від поліцейського Сафонова О. надійшла заява наступного змісту: «Блок пост, поліцейський сумісно з нацгвардією та місцевий вп Лосюк, виявили авто ВАЗ2110 НОМЕР_1 , водій ОСОБА_1 має ознаки алкогольного сп`яніння. Потрібен екіпаж» (т.1 а.с. 3-4).

З відомостей пояснення поліцейського, який склав протокол про адміністративне правопорушення вбачається, що 01.02.2025 перебуваючи в добовому наряді в складі ГРПП спільно з інспектором СРПП ВПД№1 Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області Асафатом І.В. здійснено виїзд за зверненням, яке надійшло на планшетний пристрій про те, що на блок-посту в смт. Шевченкове був зупинений транспортний засіб ВАЗ 2110 днз НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 . Водій має ознаки алкогольного сп`яніння. По прибуттю на місце ОСОБА_1 було запропоновано пройти на місці зупинки освідування за допомогою газоаналізатора Драгер 6810 на що останній погодився. Після проходження освідування тест позитивний, 0.75 проміле. Відносно ОСОБА_1 був складений протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відомостями відеозапису фіксації обставин правопорушення, доданого до протоколу ЕПР1 № 235617, встановлено, що ОСОБА_1 перепарковує автомобіль та прямує до спеціально обладнаного приміщення на блок-посту, при цьому зазначаючи, що вживав алкогольні напої. Разом з тим, інші особи, окрім посадових осіб які проходили службу на блок пості, на першому фрагменті відеозапису відсутні. Другим фрагментом цього відеозапису встановлено, що ОСОБА_1 на запитання поліцейського зазначає, що саме він керував транспортним засобом. Після цього, поліцейським було запропоновано водію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою спеціальних технічних засобів, на що ОСОБА_1 погодився. Під час огляду поліцейськими, було надано на вибір водію індивідуальний мундштук. Вибраний ОСОБА_1 мундштук в подальшому було використано для проведення огляду водія на стан сп`яніння. Результат проведеного огляду склав 0.75 проміле. При цьому, всі дії та показники газоаналізатора, за допомогою якого було проведено огляд було зафіксовано на нагрудну камеру поліцейського. Водій з результатом проведеного огляду погодився, від проведення медичного огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я відмовився. ОСОБА_1 було повідомлено, про вимкнення нагрудної камери у зв`язку з її швидким розрядженням. Проти вимкнення камери водій не заперечував.

При цьому, апеляційний суд встановив, що протокол про адміністративне правопорушення та інші процесуальні документи складені уповноваженою державою особою. Проте ОСОБА_1 та його захисник не скористалися процесуальною можливістю та не зверталися із скаргами на їх дії до безпосереднього керівництва цих осіб з метою ініціювання службової перевірки або притягнення до дисциплінарної відповідальності посадових осіб, якими були складені відповідні процесуальні документи у цій справі (ст. 267 КУпАП), зокрема протокол про адміністративне правопорушення, та інші. Також стороною захисту не надано відомостей про звернення до суду в порядку, передбаченому ст. 5, 20, 286 КАС України щодо оскарження дій або бездіяльності відповідних посадових осіб працівників поліції. Цих відомостей не надано суду і під час апеляційного розгляду.

Отже, враховуючи, що сторона захисту не скористалась своїм правом та не надала до суду доказів на підтвердження версії щодо незаконності дій працівників поліції під час проведення ними дій та складання матеріалів про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 . Разом з цим, матеріали справи не містять відповідних відомостей, які свідчать про невинуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відомості, які зафіксовані в письмових доказах, що долучені до матеріалів справи, відповідають дійсності, що вочевидь унеможливлює врахування апеляційним судом апеляційних доводів захисника в цій частині.

Доводи апеляційної скарги про те, що матеріали справи не містять відомостей керування ОСОБА_1 є безпідставними, необгрунтованими та спростовуються відомостями відеозапису.

З відомостей відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 особисто зазначає, що керував транспортним засобом. Суд звертає увагу і на те, що під час перепаркування транспортного засобу, а також впродовж усього відеозапису відсутня будь-яка інша особа, яка б зазначала, що саме вона керувала автомобілем або могла керувати ним.

З відомостей рапорту поліцейського Д. Лосюка вбачається, що 01.02.2025 о 02 год 59 хв на блок посту №4 спільно з працівниками поліції УСР в Луганській області, співробітники СБДР НГУ та працівником ВСП було зупинено автомобіль ВАЗ 21104-125-51 д.н.з НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 з ознаками алкогольного сп`яніння про що було повідомлено на лінію «102».

При цьому належить врахувати, що відповідно до приписів ст. 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Матеріали справи не містять відомостей, які б спростовували відомості рапорту поліцейського Д. Лосюка в частині фіксування факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Разом з тим, протокол про адміністративне правопорушення не містить будь-яких заперечень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності по суті правопорушення, зокрема і щодо не керування ОСОБА_1 транспортним засобом за вказаних у протоколі обставин. Натомість відомості відеозапису де особа, яка притягається до адміністративної відповідальності зазначає, що саме він - ОСОБА_1 керував транспортним засобом.

Таким чином, зазначені відомості, дають підстави сторонньому спостерігачу стверджувати, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом за вказаних у протоколі обставин.

Разом з тим, до доводів апеляційної скарги в частині провокації щодо отримання поліцейськими фіксації факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом суд апеляційної інстанції ставиться критично за обставин, наведених вище.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними, необґрунтованими та розцінюються судом, як обраний спосіб захисту ОСОБА_1 ..

Доводи апеляційної скарги про те, що відомості відеозапису не можуть бути оцінені у цій справі, оскільки відеозапис не є безперервним, а також відзнятий за допомогою невідомих пристроїв є необґрунтованими та суб`єктивними з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Крім того слід звернути увагу учасників судового розгляду на особливість правового статусу доказів у провадженні по справах про адміністративні правопорушення. Статус доказів, перелік джерел, правила їх допустимості визначаються виключно національним законом. Конвенційне право та його тлумачення ЄСПЛ залишає правила допустимості доказів на розсуд держав, з поправкою на вимогу загальної справедливості судового провадження.

Національний припис закону ст. 251 КУпАП встановлює абсолютний характер джерел та змісту доказової інформації по справі «будь-які фактичні дані» та не містить критеріїв недопустимості доказів.

Матеріали цієї справи містять усі відомості, які працівники поліції, а також особа, яка притягається до адміністративної відповідальності та її захисник вважали за необхідне до них долучити.

Зокрема неспростовані відомості протоколу про адміністративне правопорушення, а також відеозапису, відомостях результату огляду зафіксованому в акті огляду на стан сп`яніння з яким погодився ОСОБА_1 та інших докази, долучені до матеріалів справи у своїй сукупності свідчать про те, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та був зупинений працівниками поліції, які провели визначену законом правову процедуру щодо виявлення у водія стану сп`яніння.

Таким чином, матеріали справи містять усі необхідні та достатні відомості, які оцінюються судом апеляційної інстанції у їх сукупності та дають підстави сторонньому спостерігачу стверджувати, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння за вказаних у протоколі обставин.

Враховуючи особливості цієї справи суд апеляційної інстанції вважає, що витребування відеозапису подіє є недоцільним, оскільки цей відеозапис долучено працівниками поліції до матеріалів цієї справи та містить усі необхідні та достатні відомості для встановлення процесуально визначальних фактів у цій конкретній справі, а саме: встановлення факту керування транспортним засобом, а також проведення огляду на стан сп`яніння. Витребування цього відеозапису вочевидь призведе до невиправданих затримок апеляційного перегляду та порушення завдань, передбачених ст. 1 КУпАП.

Щодо доводів сторони захисту про те, що огляд ОСОБА_1 має проводитись співробітниками ВСП відповідно до вимог ст. 266-1 КУпАП, що, на думку апелянта, обумовлює скасування постанови суду першої інстанції належить зазначити наступне.

Відповідно до приписів ч.1, 2 ст. 266-1 КУпАП військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів, а також військовослужбовці Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром (начальником) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу), іншого утвореного відповідно до законів України військового формування, а також правоохоронного органу спеціального призначення, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.

Аналіз положень ст.266-1 КУпАП свідчить про те, що даною нормою права не визначається порядок огляду військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, які керують транспортним засобом.

Тобто, положення ст.266-1КУпАП стосуються лише військовослужбовців за вчинення військових адміністративних правопорушень, передбачених главою 13-Б КУпАП.

Таким чином, для військовослужбовців, які керують транспортним засобом застосовується порядок проходження огляду, передбачений ст. 266 КУпАП, які проводять працівники Національної поліції.

Згідно приписів ч. 1 ст. 15 КУпАП за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, санітарних норм, правил полювання, рибальства та охорони рибних запасів, митних правил, вчинення правопорушень, пов`язаних з корупцією, вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, невиконання термінового заборонного припису або неповідомлення про місце свого тимчасового перебування у разі винесення термінового заборонного припису, порушення тиші в громадських місцях, неправомірне використання державного майна, незаконне зберігання спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації, невжиття заходів щодо окремої ухвали суду, ухилення від виконання законних вимог прокурора, порушення законодавства про державну таємницю, порушення порядку обліку, зберігання і використання документів та інших матеріальних носіїв інформації, що містять службову інформацію, військовослужбовці несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 3 Закону України «Про Військову службу правопорядку у Збройних Силах України» одним із завдань Служби правопорядку є забезпечення безпеки дорожнього руху військових транспортних засобів, контроль за рухом транспортних засобів і перевезенням вантажів Збройних Сил України.

Вимогами п. 2 ч.2 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що водії військових транспортних засобів зобов`язані виконувати передбачені законом вимоги поліцейського або посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами.

Крім того належить зауважити, що спеціально створений суб`єкту владних повноважень військова поліція на цей час до виконання своїх посадових обов`язків не приступила.

Належить зазначити, що в розумінні логічного застосування правових норм, щодо яких законодавець на момент вчинення правопорушення ще не вніс відповідних змін, які відповідали б суспільним інтересам та певним обставинам (подолання часової прогалини у законодавстві) суд вважає належним не обмежуватись категорією «водій військового транспортного засобу» та застосовувати під час розгляду цієї справи цю категорію в значенні «водій військового транспортного засобу, який виконує бойове завдання або службовий обов`язок з використанням цивільного автомобіля».

В такому разі водій має підтвердити зазначене відповідними документами. Навіть і тоді, зазначене не обумовлює не виконанням водієм військового транспортного засобу вимог, передбачених ч.2 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» щодо виконання законних вимог поліцейського.

З відомостей доданого до протоколу відеозапису вбачається, що хоча ОСОБА_1 , повідомив про те, що він є військовослужбовцем та виконує бойове завдання, однак не надав поліцейському документів на підтвердження своїх тверджень.

За таких обставин доводи апеляційної скарги в цій частині належить вважати необґрунтованими та суб`єктивними.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення працівниками поліції умов експлуатації спеціального технічного приладу є суб`єктивними та необгрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч. 2-3 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Відповідно до приписів п.3-4 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння від 09.11.2015 року поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та/або сертифікат перевірки типу засобів вимірювальної техніки, та/або декларацію про відповідність та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції.

Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність», який набрав чинності 01.01.2016, засоби вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері законодавчо регульованої метрології, є законодавчо регульованими засобами вимірювальної техніки. До таких засобів вимірювальної техніки відносяться і вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається. Пунктом 1 статті 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» встановлено, що законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту. Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність» не встановлено вимог до законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що вже перебувають в експлуатації, пов`язаних з наявністю чинних сертифікатів відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженого типу, які видавалися Міністерством економічного розвитку і торгівлі України до 01.01.2016.

Разом з тим, згідно роз`яснень Державного підприємства "Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів", газоаналізатори марки «Drager Alkotest 6810», що вже перебувають в експлуатації, можуть і надалі експлуатуватися за умови своєчасного проведення їх періодичної перевірки та перевірки після ремонту. Міжповірочний інтервал для категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки «Вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається» встановлено наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13.10.2016 № 1747 і становить 1 рік.

Частиною 2 ст. 8 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» визначено, що експлуатація засобів вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері законодавчо регульованої метрології, здійснюється з дотриманням правил застосування таких технічних засобів, встановлених у нормативно-правових актах, і вимог щодо їх експлуатації, встановлених в експлуатаційних документах на такі засоби.

Таким чином, повірка та сертифікація є складними та відповідальними технічними діями, від яких залежить точність (похибки), якість роботи і строк служби приладів вимірювальної техніки. Ці дії включають в себе діагностику та контроль функціонування технічного приладу, тестування всіх вузлів приладу та програмного забезпечення, аналіз повідомлень про несправності та усунення помилок, перевірку пристроїв відбору проб та налаштування параметрів сенсорів та датчиків потоку. Отже, порушення вимог щодо періодичних повірок спеціального технічного засобу та його сертифікації з певною долею ймовірності може призвести до результату, який буде виходити за межі допустимої похибки.

Разом з тим, суд враховує, що пристрої для тестування алкоголю у видихуваному повітрі використовуються разом з мундштуками для відбору дихання, оскільки систему «мундштук-прилад» неможливо сертифікувати без певної конструкції мундштука.

Відомостями копії свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки від 18.09.2024 (т.1 а.с. 7) та копії сертифікату Серії А №004454 від 10.07.2007 (т. 1 а.с. 8) встановлено, що газоаналізатор для контролю вмісту алкоголю у видихуваному повітрі Alkotest 6810 Зав.№ARBL-0833 за результатом повірки відповідає вимогам ДСТУ8950:2019 з діапазонами вимірювання від 0 до 0,54 проміле та від 0,84 до 5 проміле та відповідними похибками +/- 0,042 проміле та +/-5%.

Таким чином з наведених вище відомостей вбачається, що газоаналізатор та додані до нього мундштуки, які з точки зору застосування є одним приладом, за допомогою якого було проведено огляд ОСОБА_1 пройшов періодичну повірку та сертифікацію. Технічний прилад використовувався працівниками поліції в межах дії свідоцтва про повірку. Тому ці відомості дають об`єктивних підстав вважати, що зазначений газоаналізатор відповідає усім вимогам щодо точного вимірюванням парів алкоголю у повітрі, яке видихається у межах діапазону вимірювання від 0 до 5 проміле та в межах визначених похибок.

З відомостей матеріалів справи вбачається, що результат проведеного огляду на стан сп`яніння склав 0,75 проміле, що перевищує встановлену чинним законодавством норму, яка складає 0,2 проміле майже як у 4 рази, що є об`єктивно суттєвим показником. Крім того, ОСОБА_1 погодився з зазначеним результатом про що повідомив поліцейського, а також надав відповідний підпис у акті огляду на стан сп`яніння (т.1 а.с.6). При цьому з доданого до протоколу відеозапису вбачається, що працівниками поліції було запропоновано водію обрати серед декількох мундштуків для проведення огляду, а також дотримано вимог щодо встановлення індивідуального мундштука до приладу у відповідності до рекомендацій, зазначеним в керівництві щодо експлуатації газоаналізатору.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги в цій частині належить вважати необгрунтованими, суб`єктивними та розцінювати їх, як обраний спосіб захисту ОСОБА_1 .

З огляду на особливості цієї апеляційної скарги суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги про відсутність контрольного забору повітря під час огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, а також застосуванням неоригінального мундштука у цій справі не має суттєвого значення у зв`язку із наведеними вище обставинами.

Оцінюючи відомості всіх доказів у справі як окремо, так і в їх сукупності, апеляційний суд дійшов висновку, що вони узгоджуються між собою та беззаперечно свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме: керування транспортного засобу у стані алкогольного сп`яніння.

Так, згідно з вимогами п. 1.3 ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пунктом 2.9 «а» ПДР встановлено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;

Пунктом 1. 9 ПДР встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Отже, доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не містять їх і матеріали справи. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу та в суді першої інстанції, які обумовлюють необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху та притягнуто за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності, а тому доводи апеляційної скарги на незаконність та необґрунтованість постанови суду першої інстанції є безпідставними.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника Борсуківської К.О. залишити без задоволення.

Постанову судді Індустріального районного суду м. Харкова від 12 червня 2025 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков