Справа №: 486/714/25 Провадження № 3/486/410/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2025 року м. Південноукраїнськ

Південноукраїнський міський суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Волощук О.О.,

при секретарі судового засідання Грабовській А.Д.,

розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.173-2 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу ВАД №720842 від 11.04.2025 року, ОСОБА_1 11.04.2025 о 20:00 год. за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї матері ОСОБА_2 , а саме висловлювався в її адресу нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, хватав за руки, чим завдав психологічного та фізичного болю, чим міг завдати ОСОБА_2 психологічної травми. Дані дії вчинено повторно протягом року.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, як повторне протягом року вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь психологічного характеру (погрози, образи, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню.

ОСОБА_1 , в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не заявив.

Потерпіла в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Суду надала заяву про розгляд справи без її участі, зазначила, що пояснення, які надала працівникам поліції під час складання протоколу, підтримує.

Суд, дослідивши відомості, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення ВАД №720842 від 11.04.2025, рапорті від 11.04.2025, письмових поясненнях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , а також в постанові Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 28.01.2025 у справі №486/2149/24, дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

В силу ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

При вирішенні питання щодо доведеності вини особи у скоєнні, в тому числі й адміністративного правопорушення, слід виходити з положень ст. 62 Конституції України про те, що обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи мають тлумачитись на її користь.

Такий підхід до тлумачення норм, в тому числі, адміністративного законодавства, відповідає контексту рішення Європейського Суду від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України» (заява №7460/03), в якому зазначено, що правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод (далі - Конвенція), що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів доведеності вини обвинуваченого.

Отже, стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено Європейським Судом й на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року, заява № 16347/02).

Відповідно до ч. 3 ст. 173-2 КУпАП відповідальність за вказаною статтею настає за повторне протягом року вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь психологічного характеру (погрози, образи, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню.

У протоколі про адміністративне правопорушення ВАД №720842 від 11.04.2025 зазначено, що ОСОБА_1 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , перебуваючи у п`яному вигляді, вчинив домашнє насильство відносно своєї матері ОСОБА_2 , а саме виражався нецензурною лайкою погрожував фізичною розправою, затіював бійку, в наслідок чого могла бути завдана фізична та психологічна біль його матері ОСОБА_2 .

З вказаного протоколу вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від його підпису. Свідки в протоколі не зазначені.

Постановою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 28.01.2025 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.173-2КУпАП та призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

До протоколу також додано письмові пояснення потерпілої ОСОБА_2 в яких останньою зазначено, що вона співмешкає з сином ОСОБА_1 та зі своїм співмешканцем ОСОБА_3 11.04.2025 близько о 20:00 вона перебувала в п`яному вигляді, почала сварку з сином, в ході чого її син, перебуваючи в алкогольному сп`янінні, почав ображати її лайкою та погрожувати фізичною розправою та вдарив її руками в голову від чого завдав фізичного болю, а співмешканець ОСОБА_3 почав відтягувати сина та вона почала викликати поліцію.

В письмових поясненнях ОСОБА_3 зазначено, що він співмешкає з ОСОБА_2 та її сином ОСОБА_1 11.04.2025 приблизно о 20:00 вони всі перебували вдома в алкогольному сп`янінні та ОСОБА_4 ображав його співмешканку брутальною лайкою та вдарив в голову, після чого він ОСОБА_4 відтягнув. Співмешканка викликала поліцію.

Інших матеріалів до протоколу не додано, а наявні узгоджуються частково та містять протиріччя між собою. Із досліджених доказів в сукупності вбачається, що єдиною підставою для складення протоколу стали пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Водночас зі змісту вказаних пояснень слідує, що як потерпілий так і особа, яка притягається до відповідальності ОСОБА_1 , перебували у нетверезому стані та, як зазначає у своїх письмових поясненнях потерпіла ОСОБА_2 , вона почала з сином сварку.

При цьому доказів того, що ОСОБА_2 було завдано моральної чи фізичної шкоди, а також доказів вчиненого ОСОБА_1 психічного та фізичного насильства відносно ОСОБА_2 суду надано не було, що дає суду підстави для висновку про недоведеність достатніми та неспростованими доказами факту вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства відносно ОСОБА_2 .

Крім того, суд враховує, що письмові пояснення, надані суду потерпілою, не містять будь-яких пояснень відносно події, яка зазначена в протоколі, що не дає суду можливості встановити дійсні обставини справи, а також з`ясувати, що внаслідок протиправних дій ОСОБА_1 вона відчувала страх та емоційну невпевненість, враховуючи її нез`явлення в судове засідання.

Необхідність дотримання вимог статті 62 Конституції України (неможливість обґрунтовувати обвинувачення припущеннями, а усі сумніви щодо доведеності вини особи мають тлумачитись на її користь), вимог статті 6 Конвенції (щодо забезпечення прав обвинувачених) та застосування основних принципів та європейських стандартів щодо рівня доказового забезпечення («поза розумних сумнівів»), дає суду підстави для висновку про недоведеність достатніми та неспростованими доказами факту вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства відносно ОСОБА_2 .

Вищевказане свідчить про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, що відповідно до пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП є підставою для закриття адміністративного провадження.

За таких обставин, суд вважає, що провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_5 про вчинення ним адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст.173-2 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення - за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.

Постанова може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Південноукраїнський міський суд Миколаївської області, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя О.О. Волощук