Єдиний унікальний номер судової справи 462/6718/24
Номер провадження3/462/6/25
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2025 року суддя Залізничного районного суду м. Львова Галайко Н. М., розглянувши матеріали справи, які надійшли з Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції (далі УПП у Львівській області), електронна пошта: , місцезнаходження: 79053, м. Львів, вул. Перфецького, 19 про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , відомостей про наявність встановлених законодавством України пільг немає (дані щодо особи зазначено згідно протоколу),

за ознаками вчинення правопорушення на транспорті, в галузі шляхового господарства і зв`язку, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), -

встановив:

І. Рух справи.

УПП у Львівській області, 22.08.2024 року (вх. № 19458) звернулося у Залізничний районний суд м. Львова із матеріалами справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.08.2024 року для розгляду зазначеної справи визначено головуючого суддю Галайко Н. М.

Постановою Залізничного районного суду м. Львова від 08.10.2025 року клопотання уповноваженого захисника ОСОБА_1 адвоката Тимощук І. Г. про призначення автотехнічної експертизи задоволено. Призначено по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП автотехнічну експертизу.

24.03.2025 року (вх. № 6448) від Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшов висновок експерта № 4182-Е від 18.03.2025 року з додатками.

ІІ. Опис обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення.

2.1. Щодо протоколу серії ЕПР1 № 111325 від 12.08.2024 року.

Згідно вказаного протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , 12.08.2024 року о 19 год. 00 хв. за адресою: м. Львів, вул. Городоцька, 300, керуючи транспортним засобом «Nissan Juke», державний номерний знак НОМЕР_1 , не дотрималась бокового інтервалу та здійснила зіткнення з транспортним засобом «MAN TGX», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався ліворуч. В результаті чого автомобілі отримали механічні ушкодження із матеріальними збитками.

2.2. Правова кваліфікація діяння.

Таким чином, ОСОБА_1 , порушила вимоги п. 13.1 Правил дорожнього руху (далі ПДР). Дії особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 органом поліції кваліфіковано за ст. 124 КУпАП.

Права та обов`язки особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП ОСОБА_1 роз`яснені при складанні протоколу.

ІІІ. Щодо явки в судове засідання осіб, які приймають участь у справі.

ОСОБА_1 , будучи належно та завчасно повідомленою про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, шляхом скерування судових повісток на її адресу вказану у протоколі, у судове засідання не з`явилася.

Окрім цього, інформація щодо часу та місця розгляду зазначеної справи розміщувалась на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет за посиланням: https://zl.lv.court.gov.ua

Враховуючи, що за правилами ч. 2 ст. 268 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою, тому суд на підставі ч. 1 ст. 268 КУпАП вважає можливим розглядати дану справу за відсутності особи щодо якої складено протокол.

Так, враховуючи принцип судочинства, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання КУпАП, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Така позиція суду узгоджується з рішенням Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 08.11.2005 року у справі «Смірнова проти України» (заява № 36665/02), яке набуло статусу остаточного та відповідно до якого у силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, у першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції. ЄСПЛ неодноразово наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

ІV. Позиція суду.

Суд, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин цієї справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, дійшов наступних висновків.

Адміністративне провадження є не формальною процедурою, а дієвим інструментом забезпечення захисту прав, свобод і законності у суспільстві. Закон встановлює його основне призначення не лише реагування на факти порушень, а й запобігання їхнім наслідкам, формування правової культури і поваги до норм, що регулюють суспільні відносини (ст. 1 КУпАП).

Водночас факт певної події сам по собі не є підставою для визнання правопорушення.

Для настання адміністративної відповідальності необхідне одночасне встановлення трьох складових: протиправної дії або бездіяльності, вини особи умисної або необережної, а також наявності шкоди або реальної загрози охоронюваним законом інтересам (ст. 9 КУпАП). Лише сукупність цих елементів створює правову основу для притягнення до відповідальності.

Таким чином, суд оцінює не просто фактичні обставини, а їхню правову природу, умови та характер, що впливають на кваліфікацію події. Такий підхід забезпечує збалансоване і справедливе застосування закону, що захищає права громадян і підтримує правопорядок.

V. Застосоване судом законодавство при розгляді справи.

Склад правопорушення це сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення і є підставою залучення суб`єкта правопорушення до юридичної відповідальності.

Структура складу правопорушення: об`єкт правопорушення; об`єктивна сторона правопорушення; суб`єкт правопорушення; суб`єктивна сторона правопорушення.

Об`єкт правопорушення це суспільні відносини, охоронювані нормами права, яким при здійсненні правопорушення заподіюється певна шкода або створюється погроза заподіяння відповідної шкоди.

Структура суспільних відносин: а) суб`єкти відносини; б) об`єкт (предмет) відносини; в) соціальний зв`язок між суб`єктами відносини із приводу об`єкта відносини.

Об`єктивна сторона правопорушення - це сукупність ознак, що характеризують зовнішню сторону складу правопорушення, тобто об`єктивні ознаки зовнішнього прояву правопорушення й об`єктивних умов його здійснення.

Обов`язкові ознаки об`єктивної сторони так званих матеріальних складів правопорушень: наявність діяння (суспільно небезпечний або шкідливого), причинний зв`язок, наслідки (суспільно небезпечного або шкідливі) діяння.

Обов`язкова ознака об`єктивної сторони, так званих формальних складів правопорушень: наявність діяння (суспільно небезпечного, шкідливого).

Згідно з положеннями ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасно, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

У відповідності до положень ст. 248 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин.

Адміністративне правопорушення завжди є протиправною дією (бездіяльністю) тобто діянням, забороненим законом або іншим нормативним правовим актом. Громадянин, що вчиняє протиправну дію, порушує свій конституційний обов`язок, оскільки норми ч. 1 ст. 68 Конституції України встановлюють, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Згідно ст. 129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

З диспозиції ст. 124 КУпАП відомо, що відповідальність настає за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Положеннями ст. 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП України, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Частиною 2 ст. 251 КУпАП встановлено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Стаття 252 КУпАП передбачає, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як зазначено Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 30.05.2018 року № 175/1982/16-а притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП можливе у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинили пошкодження транспортних засобів.

Згідно п. 10.1 ПДР перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Факультативні ознаки об`єктивної сторони правопорушень, тобто ознаки властивим не всім складам правопорушень (ознаки, які можуть доповнювати ознаки обов`язкові): місце, час, обстановка, спосіб, знаряддя здійснення діяння.

Відповідно до п. 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, може бути будь-яка особа, яка бере безпосередню участь у процесі руху на дорозі як пішохід, водій, пасажир, погонич тварин. При цьому пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна має бути наслідком порушення Правил дорожнього руху.

Суб`єктивною стороною адміністративного правопорушення має бути прямий умисел, або ж вчинення правопорушення з необережності, однак у будь якому випадку особа має або ж свідомо допускати настання шкідливих наслідків або ж легковажно розраховувати на їх відвернення.

VІ. Досліджені у судовому засіданні докази та їх оцінка.

У даній справі відносно ОСОБА_1 про вчинення зазначеного адміністративного правопорушення у судовому засіданні досліджено такі докази:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 111325 від 12.08.2024 року;

- схема з місця дорожньо-транспортної пригоди від 12.08.2024 року;

- письмові пояснення ОСОБА_1 від 12.08.2024 року;

- письмові пояснення ОСОБА_2 від 12.08.2025 року;

- постанова серії ЕНА № 2818097;

- фотоматеріали;

- висновок експерта по результатам судової автотехнічної експертизи № 4182-Е від 18.03.2025 року.

Із змісту висновку судового експерта № 4182-Е від 18.03.2025 року за результатами проведення автотехнічної експертизи по справі, призначеної згідно постанови суду від 08.10.2024 року, встановлено, що:

«1. Водій автомобіля «MAN TGX», виїжджаючи з території автозаправки «WOK», відповідно до вимог п. 10.2 ПДР повинен був перед проїзною частиною дати дорогу транспортним засобам, що рухались по ній, а маючи намір в подальшому виконати поворот праворуч на перехресті, перед яким був встановлений дорожній знак 5.16 «Напрямки руху по смугах», згідно якого рух праворуч був дозволений лише з правої смуги, відповідно до вимог п.п.10.4, 10.5 ПІДР повинен був перестроїтись у праву смугу і виконувати поворот праворуч лише з цієї смуги, рухаючись при цьому ближче до правого краю проїзної частини.

2. Встановити, з якої смуги проїзної частини (правої чи лівої) розпочав виконання повороту праворуч водій автомобіля «MAN TGX», а отже і оцінити відповідність його дійвимогам п.10.4 ПДР (стосовно завчасного розташування у крайньому правому положенні) та дорожнього знаку 1.16, не надається можливим через неоднозначний та суперечливий характер наявної в матеріалах справи інформації.

Та обставина, що під час виконання правого повороту водієм автомобіля «MAN TGX» праворуч нього ще ближче до правого краю проїзної частини рухався автомобіль «Nissan Juke», свідчить про те, що дії водія автомобіля «MAN TGX» не відповідали вимогам п.10.5 ПД.

3. У дорожній ситуації, яка вбачається згідно пояснень ОСОБА_1 , дії водія автомобіля «MAN TGX», який розпочав поворот праворуч з лівої смуги в той час, як правою смугою рухався автомобіль «Nissan Juke», не відповідали вимогам п.10.4, 10.5 ПДР та дорожнього знаку 5.16 і перебувають в причинному зв?язку з фактом ДТП. У такій дорожній ситуації встановити відповідність дій водія автомобіля «Nissan Juke» вимогам п.12.3 ПДР (стосовно своєчасності застосування гальмування) і їх причинний зв?язок з фактом ДТП не надається можливим через відсутність даних про положення автомобіля «Nissan Juke» відносно місця зіткнення в момент виникнення небезпеки для руху.

У дорожній ситуації, яка вбачається згідно пояснень ОСОБА_2 , оцінити відповідність дій водія автомобіля «Nissan Juke» вимогам ПДР та їх причинний зв?язок з фактом ДТП не надається можливим через відсутність інформації про дії водія автомобіля «Nissan Juke». У даній дорожній ситуації факт зіткнення автомобіля «MAN TGX» під час виконання його водієм повороту праворуч з автомобілем «Nissan Juke», який в цей час знаходився праворуч нього ще ближче до правого краю проїзної частини, свідчить про те, що дії водія автомобіля «MAN TGX» не відповідали вимогам п. 10.5 ПІДР та перебувають причинному зв?язку з фактом ДТП».

Суд враховує, що висновок експертизи не має для суду вирішального значення, а оцінюється в сукупності з іншими наявними у справі доказами.

Тому висновок експерта є одним із доказів у даній справі, якому суд надає оцінку згідно вимог ст. 252 КУпАП за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Так, зазначені докази є допустимими, тобто придатними для використання у адміністративному процесі за формою та належними придатними для використання у адміністративному процесі за змістом, тому є доказами у розумінні вимог ст. 251 КУпАП.

Зібрані докази оцінені судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи кожен окремо та у їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Суд зазначає, що при дослідженні доказів по справі не встановлено, що ці докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

VІІ. Висновок суду.

Так, у судовому засіданні встановлено, що, належних та допустимих доказів, які б з достовірністю вказували на вчинення водієм ОСОБА_1 дій, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення, а саме: порушення вказаних правил дорожнього руху, що спричинили пошкодження транспортних засобів, матеріали справи не містять.

Як видно із матеріалів справи, працівники поліції не надали належної оцінки зазначеним обставинам, отже такими не було з`ясовано усі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Жодних інших належних та допустимих доказів (фото- чи відеоматеріалів тощо), які б свідчили про порушення водієм ОСОБА_1 , вказаних ПДР, суду не надано.

Враховуючи механізм ДТП, умови дорожньої обстановки, у якій вона відбулася, а також характер дій учасників пригоди, суд дійшов висновку про відсутність у діях водія ОСОБА_1 порушень ПДР, які б знаходились у причинному зв`язку з наслідками ДТП, що настали.

Таким чином прямих, безспірних і безсумнівних доказів винуватості ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, в ході судового розгляду не здобуто.

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення, як доказ по справі, на переконання суду, є сумнівним, оскільки він не випливає із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року), а наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18.01.1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»).

Згідно з ч. 2 і 3 ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Аналогічні положення Конституції України поширюються і на осіб, які обвинувачуються у вчиненні правопорушень, передбачених КУпАП.

Рішенням Конституційного Суду України від 26.05.2015 року № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення ч. 1 ст. 276 КУпАП визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації.

Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

У відповідності до роз`яснень, які містяться у ч. 2 п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою, може мати місце лише за умови доведеності її вини.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24? цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У той же час, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 року (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Суд, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, вважає, що у даному, конкретному випадку не доведено склад адміністративного правопорушення, передбачений ст. 124 КУпАП, а обґрунтовано на припущеннях, що є неприйнятим та суперечить як нормам національного, так і міжнародного законодавства.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема, п. 21, 22 Рішення у справі «Надточій проти України», п. 55 рішення у справі «Гурепка проти України», справи про адміністративне правопорушення в силу суворості санкцій можуть бути прирівняні до кримінальних.

Враховуючи наведене, з огляду на приписи ст. 245, 268, 280 КУпАП, в ході всебічного, повного та об`єктивного з`ясування обставин справи, з урахуванням висновку судового експерта № 4182-Е від 18.03.2025 року за результатами проведення автотехнічної експертизи по справі, суд дійшов висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП слід закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в її діях складу даного адміністративного правопорушення.

VІІІ. Щодо адміністративного провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

Суд звертає увагу на назву ст. 38 КУпАП «строки накладення адміністративного стягнення», що свідчить про те, що стягнення, все ж таки, накладається лише на винну особу. Відповідно і застосування даної норми (можливість застосування строків накладення адміністративного стягнення) повинно відбуватись лише у випадку встановлення вини особи у вчиненні правопорушення.

З правового аналізу положень ст. 38 КУпАП вбачається, що її застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже, у разі відсутності вини особи в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, а тому, така обставина, як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП.

Така ж правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 16.04.2019 року у справі № 927/623/18.

Окрім цього, слід зазначити, що ст. 280 КУпАП встановлює обов`язок при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати ряд обставин, в тому числі, чи винна особа в його вчиненні. Так само і ст. 284 КУпАП не містить обмежень при винесені постанови про закриття справи встановити вину особи.

В свою чергу законодавець передбачив іншу підставу для закриття провадження у справі за відсутності події і складу адміністративного правопорушення (п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП).

IX. Судові витрати.

Згідно вимог ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Водночас ст. 4 Закону України «Про судовий збір» та ст. 40-1 КУпАП визначено, що судовий збір стягується лише у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому виходячи з норм ч. 2 ст. 284 та ст. 247 КУпАП не вбачається підстав для стягнення судового збору.

На підставі наведеного та керуючись ст. 1, 9, 23, 33, 124, 221, 276-285 КУпАП, суд -

ухвалив:

1. Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю у її діях складу адміністративного правопорушення.

2. Порядок оскарження постанови суду.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги

Суддя/підпис/

Згідно з оригіналом.

Суддя: Н. М. Галайко