Справа № 194/515/25
Номер провадження 3/194/230/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2025 року Суддя Тернівського міського суду Дніпропетровської області Корягін В.О., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов з ВП №1 Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області, за участі захисника Голіцина О.М., відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, працюючої на ш. Дніпровська» ШУ «Дніпровське», проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , 23.03.2025 року о 00-29 год. по вул. Михайла Грушевського між буд. 2 та буд. 4 здійснила керування транспортним засобом Renault Megane д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, від огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку відмовилась під відео фіксацію №798042, чим порушила п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 у судовому засіданні вину у скоєному не визнала та просила закрити провадження у справ у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Захисник Голіцин О.М. просив закрити провадження у справ у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 130 КУпАП, з огляду на: 1) розбіжності ознак сп`яніння, які маються в матеріалах справи (протокол, акт огляду, направлення на огляд); 2) в протоколі не вірно зазначено зміст вчинюваної дії за яку передбачено відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП «з явними ознаками алкогольного сп`яніння» є оціночним поняттям та є припущенням; 3) відсутність доказів керування транспортним засобом на відеозаписі не зафіксовано рух, а початок відео - з моменту вимоги пройти огляд, відеозапис зроблений не у відповідності до переліку пристроїв, за допомогою яких працівникам поліції надано право проводити відеофіксацію; 4) порушення безперервності відео зйомки; 5) відсутність підстав для зупинки транспортного засобу; 6) порушення оформлення акту огляду на стан сп`яніння та направлення на огляд.

Суд, вислухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, захисника, допитавши свідків, перевіривши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 8 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час та за місцем вчинення правопорушення.

У відповідності до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративна відповідальність.

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

У ст. 251 КУпАП, перелічені докази, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозиція частини першої статті 130 КУпАП передбачає, що адміністративна відповідальність настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, необхідною умовою для застосування до порушника відповідальності, передбаченої вищевказаною статтею, є, зокрема, наявність доказів, які б безпосередньо свідчили про порушення викладених вище вимог.

Згідно з ч. 2 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Згідно п. 2 розділу 1 Інструкції №1452/735 від 09 листопада 2015 року «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння, згідно з ознаками такого стану.

На підставі пункту 4 розділу Х наказу МВС України №1395 від 07 листопада 2015 року "Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі" огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Наявні матеріали відеозапису долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. Результати огляду зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів.

Пункт 6 розділу Х наказу МВС України №1395 від 07 листопада 2015 року, передбачає, що у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису (а в разі неможливості застосування таких засобів у присутності двох свідків) складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Згідно п.7 Розділу І Інструкції №1452 у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 пояснила суду, що вона є подругою ОСОБА_1 . В той день (точної дати не пам`ятає) вони гучно слухали музику у дворі приблизно на початку комендантської години. Музика гучно лунала з автомобіля, який належить ОСОБА_1 , втім, за кермом нікого не було (у тому числі і самої ОСОБА_1 ) Вона пам`ятає лише один раз (оскільки вона відлучалась з місця події 3-4 рази) як приходили працівники поліції та прохали зробити музику тихіше. Також зазначає, що тоді вона перебувала в нетверезому стані.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснила суду, що вона є подругою ОСОБА_1 , з якою вона підтримує добрі відносини. 23.03.2025 року по вул. Михайла Грушевського вони гучно слухали музику з автомобіля, який належить ОСОБА_1 . Остання дійсно включала музику в автомобілі, однак за його кермом не їздила, та автомобіль не заводили. До них один раз біля 00-00 год. (на початку першої години ночі) підходили працівники поліції, які знімали на бодікамеру, однак патрульного автомобілю вона не бачила. Працівники поліції швидко прийшли до них та стверджували, що автомобіль ОСОБА_1 заводився, хоча такого не було, та остання автомобіль не заводила. Вона знаходилась на місці постійно, втім, в її присутності ОСОБА_1 працівники поліції не пропонували пройти огляд на стан сп`яніння та не пропонували підписати протокол.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснила суду, що точної дати події вона не пам`ятає. Однак пам`ятає, що автомобіль ОСОБА_1 знаходився у дворі та не рухався. ОСОБА_1 сиділа за кермом та переключала музику. Один раз під`їхали працівники поліції, які зробили зауваження та вони розійшлись. Однак, працівники поліції знову підійшли, оскільки ОСОБА_1 почала переключала музику. ОСОБА_1 не заводила автомобіль та не переміщувала його. Не чула щоб працівники поліції пропонували їй пройти огляд на стан сп`яніння. Також вона не пам`ятає, щоб розряджався телефон. Зазначає, що вони вживали алкогольні напої, у тому числі і ОСОБА_1 .

З оглянутого у судовому засіданні відеозапису, вбачається, що в темну пору доби транспортний засіб з увімкненими габаритними вогнями змінив свій рух та місце розташування. Під час наближення працівником поліції до вказаного транспортного засобу, ходові вогні на автомобілі вимкнулись, а з водійського місця вийшла ОСОБА_1 . Працівниками поліції ОСОБА_1 неодноразово було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння та роз`яснено наслідки у випадку відмови. Втім, ОСОБА_1 від проходження огляду відмовилась. Працівниками поліції було зазначено про те, що ОСОБА_1 переставила автомобіль, на що остання зазначила, що вона його переставила, бо може він буде комусь заважати. Працівниками поліції було роз`яснено права та обов`язки, а також щодо складання протоколу за відмову від проходження огляду. Також, ОСОБА_1 під час розмови з працівниками поліції зазначала про те, що вона «розвернула та поставила автомобіль». Після цього, ОСОБА_1 з метою надання документів, що посвідчують її особу (на телефоні через додаток «Дія»), зазначила працівникам поліції про те, що вона підзарядить телефон для цього, у зв`язку з чим, запустила двигун автомобіля. Хоча працівниками поліції було наголошено про те, що цього робити не потрібно. В подальшому їй знову було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння, втім, від проходження огляду вона відмовилась.

Відповідно до акту огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 , під відеофіксацію відмовилась від огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Згідно направлення ОСОБА_1 , останній 23.03.2025 року виписано для огляду в КНП ПЛІЛ ПМР з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, яка відмовився від проходження огляду.

Посилання сторони захисту на те, що в матеріалах справи долучені відеозаписи, зроблені з нібито мобільного телефону поліцейського, та відповідно не можуть бути доказами у справі, є безпідставними.

Так, положеннями п. 8 та п. 11 ч.1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання, а також регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Необхідно наголосити, що відповідно до ст.31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи, зокрема, застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, ст. 251 КУпАП встановлені джерела доказів у справах про адміністративні правопорушення, при цьому вказаною нормою закону не встановлено вичерпний перелік документів чи інших джерел інформації, які можуть бути доказами.

Таким чином, відеозапис, здійснений із застосуванням технічного приладу технічних приладів, що має функції фото- і кінозйомки, відеозапису, та який містить фактичні дані щодо обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, є належним доказом у справі про адміністративне правопорушення, як це передбачено ст. 251 КУпАП.

При цьому вимоги ст. 251 КУпАП у даному випадку не суперечать «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису» в частині визначення переліку дозволених до використання технічних пристроїв.

Доводи сторони захисту про те, що долучений до матеріалів справи відеозапис не містить повної та безперервної фіксації, до уваги судом не приймаються, оскільки вказаний відеозапис є чітким, змістовним та таким, що повністю відтворює хронологію подій, що відбувалися за участю правопорушника. процесуальний закон не передбачає ані необхідності фіксування відеозаписом тих обставин, які виходять за межі предмету доказування у справі, ані необхідності додання такого відеозапису до протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно практики Європейського Суду з прав людини, деякі справи про адміністративні правопорушення за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст.6 Конвенції по захист прав людини і основоположних свобод (п.п. 21-22 рішення у справі «Надточій проти України», п.33 рішення у справі «Гурепка проти України»). Європейський суд з прав людини у рішенні «Енгель та інші проти Нідерландів» окреслив критерії для визначення випадків, коли йдеться про кримінальне обвинувачення.

Слід окремо наголосити про те, що допустимим доказом визнається відеозапис, здійснений поліцейськими телефоном у публічному місці, якщо особа, яку знімали, не заперечувала перебігу подій, відображених на ньому, і своєї участі в цих подіях, а також цим відеозаписом, а саме перервою в його здійсненні, обґрунтовувала свої доводи щодо провокації з боку працівників поліції. Існування внутрішніх інструкцій Національної поліції України щодо використання відеореєстраторів не свідчить про заборону поліцейським використовувати власні мобільні телефони. (Постанова колегії суддів Першої судової палати ККС ВС від 26.03.2024 у справі № 749/630/21 (провадження № 51-3823км23)

Щодо посилання сторони захисту з приводу відсутності фіксації руху автомобіля, та відповідно відсутності доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом не є слушними, оскільки суд зазначає наступне.

Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 20.02.2019 року по справі № 404/4467/16-а, само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Таким чином, керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться в п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" № 14 від 23.12.2005 року, керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Таким чином, керування транспортним засобом пов`язується з початком його руху, при цьому, юридичного значення не має чи приведений він в рух за допомогою увімкнення двигуна, чи його рух забезпечується в інший спосіб.

Щодо оцінки з точки зору достовірності показань допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які були допитані в суді за клопотанням сторони захисту, то суд вважає, що вказані особи є заінтересованими у вирішенні справи, оскільки їм добре відома ОСОБА_1 , з якою вони разом у компанії проводили час, та які безпосередньо до яких підходили працівники поліції, а тому суд критично ставиться до їх показань, оскільки останні суперечать дослідженим у судовому засіданні доказам.

Окрім того, показання вказаних свідків спростовуються дослідженим в судовому засіданні відеозаписом, оскільки останні були присутні під час спілкування працівників поліції з ОСОБА_1 та складання протоколу про адміністративне правопорушення, однак факт того, що ОСОБА_1 заводила автомобіль жоден із свідків не підтвердив, хоча даний факт мав місце на зафіксованому відеозаписі.

Суд зауважує, що ОСОБА_1 дійсно здійснювала рух транспортним засобом, оскільки фактичні обставини справи свідчать про те, що відеозаписом зафіксовано рух автомобіля, що є очевидним, оскільки в темну пору доби транспортний засіб змінив свій рух та місце розташування, а під час наближення працівником поліції до вказаного транспортного засобу, ходові вогні на автомобілі вимкнулись, та біля водійського місця перебувала ОСОБА_1 , яка не заперечувала факту керування транспортним засобом та особисто зазначала про те, що вона транспортний засіб переставила, бо він може буде комусь заважати.

Також, ОСОБА_1 , яка будучи неодноразово попередженою працівниками поліції про те, що не можна керувати транспортним засобом, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, все одно сіла за кермо транспортного засобу та ввімкнула двигун, щоб підзарядить телефон для надання посвідчення водія через додаток «Дія», не дивлячись на те, що працівниками поліції було наголошено не робити цього.

Суд звертає увагу, що обставини події, які викладені на оглянутому відеозаписі повністю узгоджуються з наданими до матеріалів справи іншими дослідженими судом доказами.

Окрім того, у відповідності до письмових пояснень свідка ОСОБА_5 від 23.03.2025 року, останній 22.03.2025 року приблизно о 23-00 год., перебуваючи вдома, почув гучні звуки музики з подвір`я. Він виглянув та побачив людей, які гучно слухали музику, після чого він викликав поліцію. До приїзду поліції він також бачив, як особа намагалась сісти за кермо та поїхати.

Судом вживались заходи щодо виклику в судове засідання вказаного свідка, у зв`язку з чим, судові засідання неодноразово відкладались та застосовувався примусовий привід щодо вказаного свідка. Однак, з урахуванням необхідності дотримання розумних строків розгляду справи, та не забезпечення явки свідки ОСОБА_5 в судове засідання, суд вважає за доцільне розглядати справу з урахуванням наданих письмових пояснень свідка ОСОБА_5 , які наявні в матеріалах справи.

Надаючи оцінку вказаним письмовим поясненням, суд зазначає, що вони не суперечать наявним в матеріалах справи доказам, у тому числі відеозапису, з якого вбачається, що транспортний засіб рухався з увімкненими габаритами.

При цьому, судом встановлено, що події відбувалися в період комендантської години, та відповідно суд наголошує, що при введенні воєнного стану, застосовуються такі заходи правового режиму воєнного стану як комендантська година. Комендантська година (заборонений час) - це заборона військовою адміністрацією в певний час доби і на певний час перебувати на вулицях та в громадських місцях мешканцям населеного пункту, де встановлено Президентом України воєнний стан.

Контроль дотримання комендантської години мешканцями населеного пункту покладається військовим комендантом на спеціально виділені для цієї мети комендантські патрулі, до складу яких входять поліцейські Національної поліції України та військовослужбовці ЗС України та можуть залучатися військовослужбовці Національної гвардії України та державної прикордонної служби України.

У разі порушення комендантської години, комендантський патруль та правоохоронці можуть, серед іншого, зупиняти транспорт, перевіряти у громадян, у тому числі водіїв, документи, а в разі потреби, проводити огляд транспортних засобів, особистих речей та багажу.

Таким чином, працівники поліції, діючи в межах повноважень та у спосіб у спосіб, встановлений Законом України «Про національну поліцію» та Закону України «Про правовий режим воєнного стану» правомірно зупинили транспортний засіб ОСОБА_1 .

Окрім того, суд в цій частині також враховує письмові пояснення свідка ОСОБА_5 який викликав поліції, оскільки приблизно о 23-00 год. він почув гучні звуки музики з подвір`я, де люди гучно слухали музику, внаслідок чого він викликав поліцію.

Суд також відхиляє доводи сторони захисту про те, що в матеріалах справи містяться розбіжності щодо наявності у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, оскільки підстави вважати чи перебуває особа у стані сп`яніння відноситься до виключних повноважень працівників поліції, цьому кореспондує обов`язок водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд, а сама по собі незгода водія з виявленими у нього ознаками сп`яніння не звільняє його від відповідальності за порушення п. 2.5 ПДР.

У зв`язку з чим, доводи про те, що в протоколі не вірно зазначено зміст вчинюваної дії за яку передбачено відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, та зазначення «з явними ознаками алкогольного сп`яніння» (яке є оціночним поняттям та припущенням) суд також не бере до уваги, оскільки в провину ОСОБА_1 ставиться саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а не керування з ознаками алкогольного сп`яніння, про що було наголошено захисником.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях підкреслив, що суд не мусить надавати відповіді на кожне порушене питання, проте з рішення має бути ясно зрозуміло, що головні проблеми, порушені в даній справі, були вивчені і була надана конкретна чітка відповідь на аргументи, які є вирішальними для вирішення справи (справи «Ван де Хурк проти Нідерландів», §61, «Болдеа проти Румунії», §30, «Морейра Феррейра проти Португалії», § 84).

Невизнання вини ОСОБА_1 та її твердження з приводу цього, суд розцінює, як лінію захисту з метою уникнення адміністративної відповідальності, передбаченої за вчинене нею адміністративне правопорушення, оскільки це спростовується дослідженими в судовому засіданні доказами, які не суперечать один одному та обставинам, які були встановлені.

Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що винність ОСОБА_1 у вчинені нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується наступними доказами: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №279102 від 23.03.2025 року; письмовими поясненнями ОСОБА_5 від 23.03.2025 року; актом огляду на стан сп`яніння; направленням на огляд; рапортом працівника поліції; відео фіксацією технічних засобів.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 34 КУпАП обставин, що пом`якшує відповідальність за адміністративне правопорушення, судом не встановлено.

Обставини, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, відповідно до ст. 35 КУпАП, судом не встановлені.

З урахуванням характеру правопорушення, яке є грубим порушенням вимог ПДР України, особи притягаємого, нехтування обов`язками водія та зневажливе ставлення до правил користування спеціальним правом, суспільну небезпечність адміністративного проступку, який посягає на безпеку дорожнього руху, суд дійшов висновку, що на ОСОБА_1 необхідно накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Крім того, згідно з вимогами ст. 40-1 КУпАП та п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення, судовий збір, сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33-35, 40-1, 221, 268, 276, 283-284 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В:

Визнати винною ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Притягнути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп. на користь держави.

Відповідно до ч. 2 ст. 308 КУпАП, у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.

Роз`яснити, що у випадку несплати накладеного на нього штрафу у передбачений законом строк, до нього може бути застосоване подвійне стягнення штрафу в порядку ст. 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення, тобто у випадку примусового виконання постанови суду.

Згідно ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу у строк, установлений ч. 1 ст. 307 КУпАП, постанову про накладення штрафу надіслати для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом, та у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягнути подвійний розмір штрафу, а саме 34 000 грн.

Постанова підлягає зверненню до виконання протягом трьох місяців з дня винесення, а у разі оскарження постанови перебіг строку давності виконання постанови зупиняється до розгляду скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Тернівський міський суд Дніпропетровської області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя В.О. Корягін