Єдиний унікальний номер cправи 678/1348/25
Провадження номер 3-678-577/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2025 року селище Летичів

Летичівський районний суд Хмельницької області в складі: головуючого-судді Лазаренка А. В. розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли з Відділу поліції №3 Хмельницького районного управління поліції ГУ НП в Хмельницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 ,

за ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

27 серпня 2025 року до суду надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 425984 від 17 серпня 2025 року, згідно якого 17 серпня 2025 року близько 17 год. 03 хв. в селищі Летичів по вул. Затонського, 1 водій ОСОБА_1 керував автомобілем Forte, д.н.з. б/н, з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Драгер Алкотест 6810 та в найближчому лікувальному закладі водій відмовився у встановленому законом порядку, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху. Правопорушення вчинив повторно протягом року. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУПАП.

Ознайомившись з матеріалами справи суд приходить до наступного висновку.

Із аналізу положень ст.ст. 254, 255 КУпАП випливає, що протокол про адміністративне правопорушення це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, є найважливішим джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення.

Тобто, протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів у справі, але й актом обвинувачення певної особи у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення.

Відповідно до норм діючого в Україні законодавства, обвинувачення повинно бути конкретним і не порушувати право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на захист, оскільки особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, повинна чітко знати і розуміти суть обвинувачення.

При цьому в процесі доказування вини, доцільно керуватись принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України»(з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282.

Відтак, доказування має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, адже не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», не доказує співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за ч. 2 ст. 130 КУпАП настає за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Як вбачається з протоколу ЕПР1 № 425984 від 17 серпня 2025 року ОСОБА_1 ставиться у вину вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУПАП.

Разом з тим, долучена копії постанови Летичівського районного суду Хмельницької області від 11 липня 2025 року, не містить даних про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки не індивідуалізує правопорушника, в ній зазначено лише ОСОБА_1.

Матеріали справи також не містять інших доказів, які би підтверджували факт притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП, таких як витяг з Інформаційної підсистеми «Адміністративна практика» Інформаційно - телекомунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції».

Окрім того, санкція ч. 2 ст. 130 КУпАП передбачає зокрема оплатне вилучення транспортного засобу чи без такого.

У той же час в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 425984 від 17 серпня 2025 року зазначено, що транспортний засіб, який керував правопорушник є без д.н.з. та його приналежність не встановлена.

Таким чином, вказаний транспортний засіб може бути об`єктом чи предметом кримінального правопорушення, зважаючи на відсутність номерних знаків, відомостей про його власника, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, що було залишено поза увагою працівників поліції.

Згідно ч. 1 ст. 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Жодних відомостей про те, що правопорушник був відсторонений від керування автомобілем, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, матеріали справи не містять. Також, як зазначено у протоколі особа була позбавлена права керування транспортними засобами на 1 рік, проте продовжила керування автомобілем.

Так, згідно зі ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Зважаючи на практику Європейського суду з прав людини, суд не може самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином суд перебере на себе функцію обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Приймаючи дане рішення, суд керується саме цим принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого також сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України». Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Суд позбавлений можливості усунути вищезазначені порушення закону, адже не може перебирати на себе не властиву йому функцію висунення обвинувачення, в свою чергу суд повинен розглянути справу повно та всебічно, встановити усі обставини і лише на підставі цього прийняти законне, обґрунтоване та справедливе рішення.

У п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23 грудня 2005 року роз`яснено, що визнати правильною практику тих суддів, які вмотивованими постановами повертають протоколи про адміністративні правопорушення, складені не уповноваженою на те посадовою особою або без додержання вимог ст. 256 КпАП, відповідному правоохоронному органу для належного оформлення.

У п. 12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення» №11 від 17 жовтня 2014 року роз`яснено, що норми КУпАП не забороняють повернення протоколу про адміністративне правопорушення, складеного не уповноваженою на те посадовою особою або без додержання вимог статті 256 цього Кодексу вмотивованою постановою суду для належного оформлення.

У зв`язку із зазначеним, суд не може встановити фактичні обставини у справі та прийняти судове рішення по суті, тому матеріали справи підлягають поверненню для доопрацювання (належного оформлення) органу, який її порушив.

Керуючись ст.ст. 7, 245, 256, 278, 280 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Справу відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП (протокол про адміністративне правопорушення серія ЕПР1 № 425984 від 17 серпня 2025 року), повернути до відділу поліції №3 Хмельницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області для доопрацювання (належного оформлення).

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: підпис А.В. Лазаренко

Суддя: А.В. Лазаренко