ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 677/1169/25

Провадження № 33/820/557/25

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Хмельницького апеляційного суду Преснякова А.А.

за участю секретаря судового засідання Романової А.В.

особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

захисника Кемінь С.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хмельницькому апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Кемінь С.В. на постанову судді Красилівського районного суду Хмельницької області від 16 липня 2025 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та

ВСТАНОВИЛА:

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені судом обставини

Відповідно до постанови судді, 15.06.2025 о 21 год. 31 хв. у смт. Антоніни, вул. Соборна, 13 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Audi 80, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, почервоніння обличчя). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу Драгер та у медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Постановою судді Красилівського районного суду Хмельницької області від 16 липня 2025 року ОСОБА_1 визнанийвинним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Стягнуто зОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі захисник Кемінь С.В. просить скасувати постанову судді суду першої інстанції, а провадження у справі закрити на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП.

Зазначає, що суд позбавив ОСОБА_1 права на захист, оскільки мав повідомитипро дату, час та місце розгляду справи шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом із повідомленням за адресою місця його проживання, вказаного в протоколі про адміністративне правопорушення, в разі першої неявки, суд мав відкласти розгляд справи на іншу дату і час.

Посилається на те, що з відеозапису з нагрудної камери поліцейського, вбачається, що відсутній факт зупинки транспортного засобу поліцейським, відсутній факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом «Ауді 80», наявні відверті вказівки поліцейського водієві про необхідність відмовитись проходити тест на стан сп`яніння, адже автомобіль в якому знаходився ОСОБА_1 перебував в нерухомому стані.

Крім того, у протоколі та в матеріалах справи відсутні будь-які докази того що, ОСОБА_1 керував автомобілем «Ауді 80», тобто поліцейськими не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факт його керування транспортним засобом.

Вважає, що долучені до протоколу відеозаписи події правопорушення є неналежними доказами, оскільки вони не є безперервними та складаються із окремих фрагментів.

Позиції учасників судового провадження

У судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник адвокат Кемінь С.В. підтримали доводи апеляційної скарги, просили їх задовольнити з підстав наведених в апеляційній скарзі.

ОСОБА_1 показав, що дійсно вживав алкоголь того дня, тому не сів за кермо свого автомобіля, керував його знайомий, в цей час майже не сталося ДТП з вини іншого водія, між ним та цим водієм виник конфлікт, викликали поліцію, поліцейський запропонував йому сісти в свій автомобіль, завести двигун, склав протокол, він знав цього поліцейського, довірився йому, щось підписував, не розуміє, чому той склав протокол за ст.130 КУпАП, тоді як він не керував автомобілем. З цього приводу, а також з приводу конфлікту з іншим водієм він не звертався до правоохоронних органів.

Заслухавши особу, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Кемінь С.В., перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Мотиви суду

Відповідно до вимог статті 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

В апеляційній скарзі захисникКемінь С.В. оскаржує факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом 15 червня 2025 року. Зазначає, що наявний у справі відеозапис та інші докази не підтверджують факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 . Також вважає, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за вказівкою працівника поліції.

Згідно зі статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог статей 245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. В ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу, а статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Суддею суду першої інстанції було дотримано вказаних вимог закону, зміст постанови про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1статті 130 КУпАП, вчинене ОСОБА_1 відповідає вимогам, передбаченим статтями 283-284 КУпАП, справу суддею розглянуто відповідно до вимог статті 280 КУпАП.

Судом в ході розгляду справи встановлено, що 15.06.2025 о 21 год. 31 хв. у смт. Антоніни, вул. Соборна, 13 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Audi 80, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, почервоніння обличчя). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу Драгер та у медичному закладі відмовився.

Суд першої інстанції дійшов висновку про порушення водієм ОСОБА_1 вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, відповідно до якого водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому законом порядку медичний огляд, з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препараті, що знижують увагу та швидкість реакції.

Диспозицією частини 1 статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, в тому числі і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Наведене дає підстави стверджувати, що у ході провадження у справі про адміністративне правопорушення, для кваліфікації діяння за частиною 1 статті 130 КУпАП, яке полягало у відмові від проходження огляду на стан сп`яніння необхідно встановити та довести факт керування особою транспортним засобом, наявність ознак сп`яніння, пропозиція/вимога поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння та факт відмови водія від проходження зазначеного огляду.

В апеляційній скарзі зазначено, що з долученого до матеріалів справи відеофайлу не вбачається факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, що не відповідає дійсності, оскільки факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 15 червня 2025 року є зафіксованим належним чином на доданому до протоколу відеозаписі.

Відповідно до вимог статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується сукупністю зібраних по справі доказів, а сааме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №362815 від 15.06. 2025 року, в якому зафіксовані місце, дата та час вчинення адміністративного правопорушення (а/с 1); направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, в якому зафіксовані виявлені поліцейським ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, почервоніння обличчя), а також, що водій відмовився від огляду (а/с 4); відеозаписом, доданим до протоколу про адміністративне правопорушення, на якому зафіксовано як факт керування транспортним засобом, так і факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння (а/с 7).

Вважаю, що докази, які містяться у матеріалах справи, є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою, а їх сукупність є достатньою для прийняття рішення по справі.

Положеннями пункту 8 та пункту 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року №580-VIII «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання, а також регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Необхідно наголосити, що відповідно до статті 31 Закону України № 580-VIII поліція може застосовувати такі превентивні заходи, зокрема, застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 цього Закону закріплено, що поліція для забезпечення виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення, серед яких фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень; спеціальні технічні засоби перевірки на наявність стану алкогольного сп`яніння, які поліція може закріплювати на однострої, у/на безпілотних літальних апаратах, службових транспортних засобах, суднах чи інших плавучих засобах, у тому числі тих, що не мають кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, які свідчать про належність до поліції, а також монтувати/розміщувати їх по зовнішньому периметру доріг і будівель.

З відеозапису, наданого правоохоронцями вбачається, що працівник поліції вказує де потрібно зупинити транспортний засіб Audi 80, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , посилається на порушення, що стали підставою для зупинки транспортного засобу, просить заглушити двигун, при цьому ОСОБА_1 знаходиться за кермом автомобіля, факт керування даним автомобілем не заперечує та надає поліцейському на його вимогу документи.

Інспектором поліції було озвучено, що у ОСОБА_1 наявні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, почервоніння обличчя. Працівник поліції запропонував водію пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер» та в медичному закладі, ОСОБА_1 від проходження огляду відмовився. Поліцейський роз`яснив, що у такому разі стосовно нього буде складено адміністративний протокол за ст.130 КУпАП за відмову від огляду на стан сп`яніння.

З огляду на зазначене, працівник поліції, виявивши у водія ознаки алкогольного сп`яніння, які відповідають переліку, зазначеному в Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція № 1452/735), законно та обґрунтовано запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, тоді як останній відмовився від огляду.

Таким чином, установивши та зафіксувавши, що після зупинки транспортного засобу у водія ОСОБА_1 були наявні ознаки алкогольного сп`яніння та на вимогу правоохоронців усупереч приписам п.2.5 ПДР він відмовився проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку, поліцейськими складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП.

На переконання апеляційного суду, відеозаписом зафіксовані реальні обставини, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, оскільки дозволяють встановити психологічне ставлення ОСОБА_1 до вчиненого правопорушення та додаткові обставини, які прямо вказують на нього, як на особу, яка керувала транспортним засобом з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння та відмовилась від проходження огляду в установленому законом порядку.

Вважаю неспроможними доводи захисника, що поліцейськими не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, що з відеозапису з нагрудної камери поліцейського не вбачається факту зупинки транспортного засобу поліцейським, відсутній факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом «Ауді 80», наявні відверті вказівки поліцейського водієві про необхідність відмовитись проходити тест на стан сп`яніння, автомобіль в якому знаходився ОСОБА_1 перебував в нерухомому стані та стояв в напрямку зустрічного руху, оскільки факт керування водієм ОСОБА_1 транспортним засобом встановлений відеозаписом, на якому зафіксовано рух автомобіля, вказівка поліцейського де зупинитися, при цьому в автомобілі за кермом знаходився ОСОБА_1 , двигун працював, ОСОБА_1 надав документи та не заперечував та не спростовував доводи поліцейського, що він керував цим автомобілем та при керуванні допустив порушення ПДР, не пристебнутий ременем безпеки.

Ті обставини, що водій на вимогу поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння відразу каже, що погоджується, а потім відмовляється не свідчать про тиск на нього поліцейського, на відеозаписі відсутні відверті вказівки поліцейського водієві про необхідність відмовитись проходити тест на стан сп`яніння.

Крім того, та обставина, що автомобіль стоїть на узбіччі зустрічної смуги не свідчить, що цей автомобіль не рухався та ним не керував ОСОБА_1 .

Таким чином, в ході апеляційного розгляду не встановлено обставин, на які посилався ОСОБА_1 під час апеляційного розгляду, стороною захисту не надано на підтвердження неправомірності складання працівником поліції щодо ОСОБА_1 протоколу за ч.1 ст.130 КУпАП будь-яких доказів.

Доводи апелянта, що суд мав відкласти розгляд та повторно повідомитипро дату, час та місце розгляду справи шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом із повідомленням за адресою місця проживання ОСОБА_1 , не заслуговують на увагу.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання, зокрема, чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 08 листопада 2018 року у справі «Созонов та інші проти України» зазначив, що на національні суди покладено обов`язок з`ясувати чи були судові повістки або інші документи завчасно отримані сторонами та, за необхідності, зафіксувати таку інформацію у тексті рішення (див. рішення у справі «Ганкін та інші проти Росії» (Gankin and Others v. Russia). У разі невручення стороні належним чином судових документів, вона може бути позбавлена можливості захищати себе у провадженні (див. рішення у справі «Заводнік проти Словенії» (Zavodnik v. Slovenia)).

Так, повідомлення має на меті забезпечення участі особи у розгляді уповноваженим державним органом справи про адміністративне правопорушення. Законодавець поклав обов`язок щодо своєчасного повідомлення особи про час та місце розгляду справи на уповноважену посадову особу. Однак, зміст цього обов`язку не вичерпується надсиланням тексту відповідного повідомлення, оскільки саме лише надсилання, без отримання, не свідчить про поінформованість особи про час та місце розгляду справи, а отже робить це право недієвим. Тобто, важливим є, щоб особа фактично знала про дату, час та місце призначеного судового засідання.

Так само Велика Палата Верховного Суду у постанові від 2 вересня 2021 року у справі № 800/23/17 виснувала, що сам факт надіслання особам, які притягаються до адміністративної відповідальності, повісток про розгляд справ про адміністративні правопорушення не є безспірним доказом вручення повісток таким особам.

На переконання апеляційного суду, для інформування особи про час та місце розгляду справи можуть використовуватися різні способи: рекомендований лист, телеграма, телефакс, телефонограма, особисте вручення повідомлення представникам. Множинність способів повідомлення дозволяє суду обрати один або декілька способів, які забезпечують поінформованість особи.

Таким чином, у питанні повідомлення особи про розгляд справи важливим є не форма такого повідомлення, а доведення до особи інформації про призначене судове засідання та її обізнаність про останнє. У подальшому особа може скористатися своїм правом та з`явитися у судове засідання або проігнорувати його на власний розсуд.

Крім того, з`ясовуючи поінформованість особи про час та місце розгляду справи, суду слід також брати до уваги поведінку особи, яка притягається до відповідальності. Ухилення від одержання повідомлення або інші недобросовісні дії, які свідчать про намагання уникнути участі в засіданні, не можуть бути підставою для скасування постанови.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 про місце і час розгляду справи повідомлений належним чином за допомогою СМС повідомлення, про що свідчить довідка про доставку СМС повідомлення, оскільки ОСОБА_1 було подано відповідну заявку, згідно якої він висловив намір на отримання повідомлення шляхом СМС (а/с 8, 13).

Зазначений порядок повідомлення особи про місце і час розгляду також узгоджується з висновком, який зроблено в постанові Верховного Суду від 20 грудня 2023 року у справі №646/837/23.

Окрім того, ОСОБА_1 звернувся до професійного адвоката, подав апеляційну скаргу на постанову суду першої інстанції, а отже скористався своїм правом на захист.

Отже, суддею місцевого суду вживалися всі необхідні та достатні заходи для забезпечення процесуальних прав особи, яка притягається до відповідальності, ОСОБА_1 був ознайомлений із матеріалами справи за його заявою від 07.07.2025 (а/с 12), після розгляду справи судом направлялась на його адресу копія постанови (а/с 16).

Таким чином, враховуючи вказане вище, суддею місцевого суду прийнято вичерпні заходи для своєчасного розгляду справи в межах строків, передбачених ст. 277 КУпАП та повідомлення про це учасників справи, право на захист порушено не було, ОСОБА_1 уклав договір із захисником, який своєчасно подав апеляційну скаргу.

Наведені в апеляційній скарзі доводи, що долучені до протоколу відеозаписи події правопорушення є неналежними доказами, оскільки вони не є безперервними та складаються із окремих фрагментів, не заслуговують на увагу, оскільки наданими суду відеозаписами зафіксовані реальні події, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, оскільки дозволяють встановити дійсні обставини справи, які чітко вказують на ОСОБА_1 як на правопорушника, який керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, та на вимогу правоохоронців усупереч приписам п. 2.5 ПДР відмовився проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку.

Крім того, слід зазначити, що до протоколу додано диск з відеозаписом, який містить один файл, на якому відеозапис є безперервним.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 зазначається, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Отже, ОСОБА_1 реалізував своє право керувати транспортним засобом, а значить погодився виконувати додатково покладені на нього обов`язки, встановлені нормами законодавства України, в тому числі і Правилами дорожнього руху України, пункт 2.5 яких зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З огляду на наведене, вважаю, що в апеляційній скарзі не наведено належних і достатніх підстав для спростування висновків суду першої інстанції, не було здобуто таких доказів і при проведенні апеляційного розгляду. Сукупність зібраних та досліджених доказів за своїм змістом та якістю дозволяють суду констатувати наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

Отже, суддя суду першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, визначив вид стягнення і його розмір у межах, установлених частиною 1 статті 130 КУпАП та у межах передбаченого статтею 38 КУпАП строку.

З урахуванням наведеного, приходжу до висновку про відмову у задоволенні апеляційної скаргизахисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Кемінь С.В. на постанову судді Красилівського районного суду Хмельницької області від 16 липня 2025 року, оскільки відсутні підстави для скасування постанови судді, апеляційні доводи є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись статтями 285, 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргузахисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Кемінь С.В. залишити без задоволення.

Постанову судді Красилівського районного суду Хмельницької області від 16 липня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя