КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження №33/824/4376/2025 головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді Сушко Л.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 10 липня 2025 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 350311 від 03 червня 2025 року - 03 червня 2025 року о 16 год. 15 хв. у м. Київ, на Столичному шосе, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «КІА» д.н.з НОМЕР_2 , не вибрав безпечну швидкість руху, не дотримався безпечної дистанції, та скоїв зіткнення з автомобілем «Jeep Compass» д.н.з НОМЕР_3 та автомобілем «Fiat» д.н.з НОМЕР_4 , які зупинились попереду. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив п. 12.1, п. 13.1 ПДР України, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП.

Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 10 липня 2025 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та піддано стягненню у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 605 грн 60 коп..

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, 19 липня 2025 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 10 липня 2025 року скасувати, а провадження у справі закрити.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначив, що суд першої інстанції не дотримався вимог закону, оскільки обставини у справі, які впливають на об`єктивність та правильність застосування стягнення, належним чином встановлені не були, всебічно і повно судом не досліджувались.

ОСОБА_1 у судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явився, про день, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

ОСОБА_2 у судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечував, та просив відмовити у її задоволенні. Підтвердив вину ОСОБА_1 у зазначеній ДТП.

Від ОСОБА_3 19 серпня 2025 року до Київського апеляційного суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на місяць, оскільки перебуває у зоні бойових дій на виконанні бойового завдання, однак вказане клопотання не підлягає задоволенню з огляду на те, що відсутня необхідність обов`язкової присутності ОСОБА_3 під час розгляду вищезазначеної апеляційної скарги у суді апеляційної інстанції, зважаючи на наявність його письмових пояснень у матеріалах справи.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постанова суду першої інстанції повністю відповідає зазначеним вище вимогам.

Як убачається з матеріалів справи та судового рішення, при розгляді даної справи суд першої інстанції достатньо повно, об`єктивно та всебічно дослідив наявні у ній письмові матеріали та дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, ґрунтується на наявних у матеріалах справи адміністративної справи доказах.

Статтею 124 КУпАП передбачається відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Пунктом 12.1 ПДР України встановлено, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Відповідно до п. 13.1 ПДР України водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Проте, вимоги вказаних пунктів ПДР ОСОБА_1 дотримано не було.

У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати транспортним засобом, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно з встановленими нормами закону держави Україна.

Вина ОСОБА_1 у порушенні п. 12.1, п. 13.1 ПДР України, за обставин, викладених у постанові, всупереч доводів апеляційної скарги, підтверджується наявними у справі доказами, а саме, даними, які містяться:

- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 350311 від 03 червня 2025 року, з якого вбачається, що 03 червня 2025 року о 16 год. 15 хв. у м. Київ, на Столичному шосе, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «КІА» д.н.з НОМЕР_2 , не вибрав безпечну швидкість руху, не дотримався безпечної дистанції, та скоїв зіткнення з автомобілем «Jeep Compass» д.н.з НОМЕР_3 та автомобілем «Fiat» д.н.з НОМЕР_4 , які зупинились попереду. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив п. 12.1, п. 13.1 ПДР України, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП. Протокол підписаний ОСОБА_1 без будь-яких пояснень та зауважень (а.с. 1-2);

- у копії протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 350271 від 03 червня 2025 року, з якого вбачається, що 03 червня 2025 року о 16 год. 15 хв. у м. Київ, на Столичному шосе, водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем «Fiat» д.н.з НОМЕР_4 , здійснив різке гальмування без необхідності до повної зупинки, внаслідок чого відбулось зіткнення автомобіля «Jeep Compass» д.н.з НОМЕР_3 та «КІА» д.н.з НОМЕР_2 , які рухались позаду. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив п. 12.9 ПДР України, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП. У графі «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності по суті порушення» міститься запис: «Не згоден! Різкого гальмування не було. Було плавне гальмування для переміщення вправо» (а.с. 2А);

- на схемі місця дорожньо-транспортної пригоди, яка була складена безпосередньо на місці пригоди в присутності водіїв, які підписали вказану схему без зауважень та доповнень. На схемі відображено розташування транспортних засобів відносно проїжджої частини після зіткнення, місце зіткнення транспортних засобів, перелік видимих пошкоджень транспортних засобів, отриманих унаслідок ДТП (а.с. 4);

- у письмових поясненнях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , з яких вбачається, що останній їхав зі швидкістю 100 км/год. та помітив за 100-120 м різке гальмування і швидко натиснув на гальма. «Jeep» д.н.з НОМЕР_3 в`їхав перед цим в «Fiat» д.н.з НОМЕР_4 (а.с. 5);

- у письмових поясненнях ОСОБА_2 , у яких останній зазначає, що, рухаючись у крайній лівій стороні, потрапив у ДТП за участю двох автівок: «Fiat» та «КІА». Наздогнав автомобіль «Fiat», який почав перестроюватись з намаганням відгальмуватись. Причиною даного маневру, на думку останнього є те, що водій транспортного засобу «Fiat» намагався повернути на проспект Науки. У зв`язку з тим, що автомобіль «Fiat» гальмував та перелаштовувався в іншу смугу, ОСОБА_2 в`їхав у нього. Після ДТП з «Fiat» почув, як автомобіль, який рухався позаду «КІА» наздогнав і в`їхав в мене (а.с. 6);

- у письмових поясненнях ОСОБА_3 , відповідно до яких останній зазначає, що їхав у лівому ряді та мав потребу зменшити швидкість та перелаштуватись з крайнього лівого ряду правіше, так як мав потребу повернути направо в кінці шосе. Почув удар у авто, також почув позаду звук сильного гальмування, коли виїхав, то побачив позаду автомобіль «Jeep», який в`їхав у нього, а позаду - автомобіль «КІА», який в`їхав у автомобіль «Jeep», та побачив великий гальмівний слід (а.с. 7);

- на відеозаписі, який був долучений ОСОБА_2 до матеріалів справи у судовому засіданні Київського апеляційного суду, де відображено безпосередньо момент ДТП, а саме вбачається, що водій автомобіля «Fiat» рухаючись у крайній лівій смузі, повільно пригальмовуючи, намагався здійснити маневр перелаштування у праву смугу, що у свою чергу врахував водій авто «Jeep», який рухався позаду, та теж гальмував, однак водій авто «Кіа», який рухався позаду автомобіля «Jeep», вищевказаної дорожньої обстановки у своєму русі не врахував та, не дотримавшись безпечної швидкості руху та дозволеної дистанції, здійснив зіткнення з автомобілем, який рухався попереду (а.с. 31).

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.

Найважливішим джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення є протокол про здійснення адміністративного правопорушення.

Кодекс України про адміністративні правопорушення, а саме - ст. 256 детально регламентує питання, що пов`язані зі складанням протоколу про адміністративне правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції.

Протоколи підписані особою, яка їх склала, ОСОБА_1 , крім того, йому було роз`яснено права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції не бере до уваги доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що суд першої інстанції не дотримався вимог закону, адже обставини у справі, які впливають на об`єктивність та правильність застосування стягнення, належним чином встановлені не були, всебічно і повно судом не досліджувались, оскільки такі доводи спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Такі доводи апеляційної скарги спростовуються наявними у матеріалах справи доказами, а саме протоколом про адміністративне правопорушення, схемою місця ДТП, письмовими поясненнями учасників ДТП та, долученим у суді апеляційної інстанції відеозаписом з місця ДТП, з яких вбачається, що саме порушення ОСОБА_1 п. 12.1, п. 13.1 ПДР України перебуває у причинному зв`язку із ДТП та наслідками у вигляді механічних пошкоджень транспортних засобів з матеріальними збитками, адже ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Кіа», мав можливість врахувати дорожню обстановку та обрати безпечну швидкість та дистанцію.

Враховуючи положення ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Інших вагомих та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, апеляційна скарга не містить.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції було прийнято законне і обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, з наведенням обґрунтованої мотивації прийнятого рішення.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що обраний судом першої інстанції вид адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн, відповідає обставинам справи, вимогам ст.ст. 23, 33 КУпАП.

Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що постанова Голосіївського районного суду міста Києва від 10 липня 2025 року є законною та обґрунтованою, а тому, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 10 липня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено «01» вересня 2025 року.

Суддя Київського апеляційного суду Л.П. Сушко