Житомирський апеляційний суд
Номер провадження №33/4805/511/25
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач Галацевич О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2025 року м.Житомир

Суддя судової палати з розгляду цивільних справ Житомирського апеляційного суду Галацевич О.М., розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Черняхівського районного суду Житомирської області від 24 березня 2025 року, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

встановив:

Постановою судді Черняхівського районного суду Житомирської області від 24 березня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Згідно з постановою судді місцевого суду, ОСОБА_1 21.11.2024 о 20 год 50 хв смт Черняхів, по вул.Володимирській, 6, керував автомобілем марки CITROEN С4, номерний знак НОМЕР_1 в стані наркотичного сп`яніння, чим порушив п.2.9 а) ПДР та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, посилаючись на незаконність постанови, однобічне та неповне з`ясування судом обставин справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права. Зазначив, що наявні в матеріалах справи докази є неналежними, недопустимими та такими, що не узгоджуються зі стандартом доказування «поза розумним сумнівом», які б свідчили про беззастережну винуватість його у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Зокрема наголосив, що висновок від 21.11.2024, який став підставою для складення відносно нього протоколу, є недопустимим доказом, не відповідає вимогам закону, оскільки не містить заключного діагнозу про його перебування у стані наркотичного сп`яніння, що виключає підстави притягнення до адміністративної відповідальності. На його думку, формальна наявність у сечі слідів канабіноїду та амфітаміну не може бути безумовним доказом про його перебування в стані наркотичного сп`яніння. Тому, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини викликають обґрунтований сумнів у їх достовірності.

Належним чином повідомлений про час та місце судового засідання ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції не з`явився. 03.09.2025 адвокат Поліщук Т.О., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , подала клопотання про відкладення розгляду справи, посилаючись на укладення угоди між нею та її підзахисним 02.09.2025. Зазначені захисником причини відкладення розгляду справи суд апеляційної інстанції визнає неповажними. Об`єктивних перешкод завчасно укласти угоду про надання правової допомоги, враховуючи період протягом якого справа перебувала в провадженні апеляційного суду (з 04.04.2025), ОСОБА_1 не навів та, про причини своєї неявки суд не повідомив.

За таких обставин, враховуючи положення ч.6 ст.294 КУпАП, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 та його захисника Поліщук Т.О.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Постанова судді згідно ст.283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Проте, вищевказані вимоги закону суддею місцевого суду дотримані не були і висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за обставин, наведених у постанові, не підтверджується доказами.

Як на докази винуватості ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд першої інстанції послався на: протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №185658 від 30.11.2024, відповідно до якого ОСОБА_1 21.11.2024 о 20 год 50 хв смт Черняхів, по вул.Володимирській, 6, керував автомобілем марки CITROEN С4, номерний знак НОМЕР_1 в стані наркотичного сп`яніння, чим порушив п.2.9 а) Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП. Огляд на стан сп`яніння проводився у медичному закладі у встановленому законом порядку. Стан наркотичного сп`яніння підтверджується висновком КНП Обласний медичний спеціалізований центр Житомирської обласної ради (а.с.1); висновок №685 КНП «Обласний медичний спеціалізований центр» Житомирської обласної ради щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 21.11.2024 (а.с.3); копію постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА №3522554 від 21.11.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ним ПДР за ч.1 ст.122 КУпАП (а.с.2); відеозаписи обставин події (а.с.7).

Вказані докази апеляційний суд не може визнати належними, допустимими, достовірними та такими, які узгоджуються зі стандартом доказування «поза розумним сумнівом», і які свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного проступку, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з огляду на наступне.

Порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння визначається ст.266 КУпАП, Постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду" від 17 грудня 2008 року №1103 та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року №1452/735, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за №1413/27858 (далі - Інструкція ).

Згідно із розділом ІІІ Інструкції (в редакції на час складання протоколу) виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством

Метою цього огляду є встановлення наявності чи відсутності стану сп`яніння в обстежуваної особи.

За результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду. На підставі вказаного акта медичного огляду видається висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння).

Висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння складається у трьох примірниках, один з яких видається оглянутій особі.

Форма такого висновку міститься у Додатку 4 до Інструкції.

Пунктом 22 Інструкції визначено, що висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

У висновку №685 від 21.11.2024, який став підставою для складення протоколу про адміністративне правопорушення, не зазначено, що ОСОБА_1 перебуває у стані наркотичного сп`яніння.

На переконання апеляційного суду, відсутність у висновку заключного діагнозу про перебування особи в стані сп`яніння виключає підстави для притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП. Формальна наявність у сечі ОСОБА_1 слідів амфітаміну та канабіноїдів не може бути безумовним доказом його перебування у стані наркотичного сп`яніння.

З урахуванням положень ст.ст.251, 252 КУпАП, у зв`язку з вищевикладеним, відеозапис та протокол про адміністративне правопорушення також не є належними та достатніми доказами вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Жодні інші належні, допустимі та достовірні докази на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення в матеріалах справи відсутні.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції допустив неповноту судового розгляду. Викладені в оскарженій постанові висновки щодо наявності в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не відповідають фактичним обставинам справи.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах, у тому числі на закріпленій у статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку та встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За наведених обставин апеляційний суд дійшов висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Усі сумніви щодо доведеності вини порушника тлумачаться на його користь. Викладені в протоколі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 відомості не підтверджуються доказами у справі, а тому цей протокол також не може вважатися доказом вини ОСОБА_1 у розумінні ст.251 КУпАП.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає за необхідне закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст.294 КУпАП, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Черняхівського районного суду Житомирської області від 24 березня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, - скасувати.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.М.Галацевич