Справа № 751/7069/24 Головуючий у 1 інстанції Ченцова С. М.
Провадження № 33/4823/684/25
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2025 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд під головуванням судді Заболотного В.М., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності -

ОСОБА_1 , захисника - Хайтова П.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Хайтова П.В. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 28 липня 2025 року,

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 605,60 грн. судового збору.

Місцевим судом встановлено, що 03 серпня 2024 року, о 01 год. 35 хв., у місті Чернігові, по вул. Красносільського, 25Б, ОСОБА_1 керував транспортним засобом AUDI Q7, д.н.з. НОМЕР_1 , та від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці за допомогою приладу Drager або у медичному закладі у лікаря-нарколога у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Не погодившись із рішенням суду, захисник Хайтова П.В. подав в інтересах ОСОБА_1 апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову місцевого суду як незаконну та закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю в діях його підзахисного складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування скарги зазначає, що незважаючи на наявність адвоката у справі та подане клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з відрядженням захисника, місцевий суд розглянув справу за відсутності особи, що притягується до адміністративної відповідальності та її захисника, не забезпечивши їх участь у судовому розгляді. Апелянт вказує, що працівниками поліції не було зафіксовано факту руху транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , що є обов`язковим для настання адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП. Зазначає, що ознаки алкогольного сп`яніння, на які послався працівник поліції, є суб`єктивними, не підтверджені об`єктивними доказами та викликають сумніви.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; перевіривши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ за №1306 від 10 жовтня 2001 року, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п.6 розділу І та п.6 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 №1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, а також лікарем закладу охорони здоров`я.

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №107069 від 03.08.2024, ОСОБА_1 , 03серпня 2024 року, о 01 год. 35 хв., у місті Чернігові, по вул. Красносільського, 25Б, керував транспортним засобом AUDI Q7, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, порушення мови, поведінка що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці, за допомогою приладу Drager або у медичному закладі у лікаря нарколога у встановленому законом порядку, відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена за ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.3).

Отже, протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факт учинення неправомірних дій, і є одним із джерел доказів, в силу положень ст.251 КУпАП.

Посилання апелянта на відсутність доказів керування ОСОБА_1 автомобілем, є непереконливими, з огляду на таке.

Як слідує з переглянутого апеляційним судом відеозапису з нагрудної камери поліцейського, екіпаж поліції на службовому автомобілі слідує за автомобілем AUDI Q7, після зупинки якого поліцейський підійшов до зазначеного авто, на місці водія перебував ОСОБА_1 . Працівник поліції повідомив, що підставою зупинки було порушення комендантської години. Під час перевірки документів та під час спілкування з водієм, у ОСОБА_1 виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, які йому були озвучені, а тому останньому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки або в закладі охорони здоров`я, проте водій відмовився. ОСОБА_1 зазначив, що він не керував транспортним засобом, транспортний засіб стояв і він тут ночує. При цьому, працівником поліції йому було роз`яснено наслідки відмови від проходження огляду. Після цього, відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення, ознайомлено ОСОБА_1 з його змістом, останній відмовився надати пояснення, ставити підпис та отримати копію протоколу.

Отже, вказаним відеозаписом беззаперечно підтверджується факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, що було обґрунтованою підставою для пропонування поліцейськими водію пройти огляд на стан сп`яніння.

Апеляційним судом не встановлено порушень порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, визначеного «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції». Також, відсутні обставини, які б доводили упередженість або будь-яку зацікавленість працівників поліції у результатах розгляду справи або притягненні особи до адміністративної відповідальності.

До того ж, будь-яких зауважень чи заперечень щодо порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння та оформлення протоколу щодо нього, ОСОБА_1 не зазначав, із заявами про неправильність дій чи порушення його прав під час огляду на стан сп`яніння та складання протоколу до компетентних органів не звертався і матеріали справи таких не містять.

Доводи апелянта про те, що у ОСОБА_1 були відсутні ознаки алкогольного сп`яніння, спростовуються переглянутим відеозаписом, на якому зафіксовано, як працівник поліції, при спілкуванні з водієм, назвав наявні в останнього ознаки алкогольного сп`яніння. Крім того, всі ці ознаки відображені не тільки в протоколі про адміністративне правопорушення, а й в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, а саме запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення мови, тремтіння пальців рук (а.с.5). Запах алкоголю з ротової порожнини відеокамера не передає, проте на наявність такої ознаки вказав поліцейський.

Посилання захисника на те, що під час розгляду справи в місцевому були порушені права ОСОБА_1 , оскільки розгляд справи було здійснено без їх участі, не знайшло свого об`єктивного підтвердження, так як статтею 268 КУпАП визначений вичерпний перелік категорій справ про адмінправопорушення, участь у розгляді яких передбачає обов`язкову участь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, проте стаття 130 КУпАП до цього переліку не входить.

Крім цього, ОСОБА_1 неодноразово повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи. При цьому, за день до судових засідань або в день засідань ОСОБА_1 та його захисники подавали клопотання про відкладення розгляду справи із зазначенням різних причин.

У такій поведінці сторони захисту апеляційний суд вбачає зловживання ОСОБА_1 своїми правами з метою затягування розгляду справи аж до сплину строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Також апеляційним судом враховується практика Європейського суду з прав людини, яка визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

А тому, місцевий суд дійшов правильного висновку про можливість розгляду справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки судом були вчинені всі необхідні дії для сповіщення про розгляд справи, з чим погоджується й суд апеляційної інстанції.

Відтак, доводи апелянта про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, не заслуговують на увагу. Таку позицію сторони захисту слід розцінювати, як намагання ОСОБА_1 уникнути встановленої законом відповідальності за скоєне.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, викладені обставини вказують на те, що місцевий суд повно і всебічно дослідив матеріали справи, дав правильну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він, керуючи транспортним засобом, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху, з чим погоджується й апеляційний суд.

Стягнення ОСОБА_1 призначено у відповідності з вимогами ст.33 КУпАП, у розмірі, визначеному санкцією ч.1 ст.130 КУпАП, за якою його притягнуто до адміністративної відповідальності.

Відтак, постанова суду першої інстанції відповідає вимогам закону, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для її зміни чи скасування.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Хайтова П.В. в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 28 липня 2025 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

СуддяВ. М. Заболотний