БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/1669/25
Провадження № 3/497/562/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.09.2025 року суддя Болградського районного суду Одеської області Кравцова Алла Валентинівна, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Болград матеріали про адміністративне правопорушення, що надійшли до суду 16.07.2025 року відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с.Городнє Болградського району Одеської області, зі слів - не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , що виданий Болградським РВ УМВС України в Одеській області 27.03.2000р.,РНОКПП НОМЕР_2

- про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.ст.130 ч.1,124,122-4 КУпАП,

ВСТАНОВИЛА:

16.07.2025 року працівниками поліції було складено три протоколи про адміністративні правопорушення: серії ЕПР1 №391779, ЕПР1 №391791 та ЕПР1 №391804, згідно яких в цей день, приблизно о 18.20год. у с.Городне Болградського району Одеської області на перехресті вулиць Широка і Миру гр. ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ21061, д/н НОМЕР_3 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, та, під час руху заднім ходом не переконався, що це буде безпечно і створив перешкоди іншим учасникам дорожнього руху - не звернувся за допомогою до сторонніх осіб та здійснив наїзд на автомобіль CHRYSLER VOYAGER, д/н НОМЕР_4 , після чого місце пригоди залишив; в результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження; стан водія був перевірений на предмет алкогольного сп`яніння, після ДТП, з застосуванням газоаналізатора ALCOTEST-6810 ARBL0798, результат - виявлено наявність алкоголю в крові 2,44%0 - за що передбачена відповідальність ст.ст.130ч.4 КУпАП, крім того, зазначено, що в діях гр. ОСОБА_1 виявлено ознаки првопорушень, передбачених ст.ст.122-4, 124 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у скоєнні вказаного правопорушення визнав частково, просив не призначати занадто суворого стягнення, не заперечував керування ним автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, та не заперечував здійснення ДТП і залишення місця пригоди пояснивши, що оскільки перебував у стані алкогольного сп`яніння, він не усвідомлював, що неможна їхати з місця ДТП, до того ж розгубився, оскільки з ним таке сталося вперше; те, що він працівникам поліції сказав, що вживав алкогольні напої вже після ДТП - ці пояснення також надав з переляку, адже він розгубився і хотів приховати, що на момент ДТП вже був у стані алкогольного сп`яніння, але тепер, у суді, вирішив казати правду - що він в той день їха з цвинтаря і там його пригостили родичи і він не зміг їм відмовити та вжив кілька склянок домашнього вина, проте не відчував сп`яніння, тому вирішив, що вино не міцне, а до дому недалеко - тому й вирішив поїхати на власному авто за кермом, дорогою зупинився біля магазину, але коли виїжджав з парковки - трохи здав назад і зачепив автомобіль, що стояв позаду - удару майже не було, але той водій почав на нього кричати і ображати, принижувати словами, тому він і вирішив поїхати з місця ДТП, хоча спочатку хотів домовитися за розмір на відшкодування шкоди. Наразі він жалкує і що сів за кермо напідпитку, і що нерозрахував відстань та подряпав бампер автомобіля потерпілого, і що працівникам поліції збрехав про те, що алкоголь вжив вже після ДТП. Наразі він розказав правду, просить не призначати занадто суворого покарання.

Дослідивши надані суду матеріали, вислухавши ОСОБА_1 , суд дійшов висновку, що в його діях є склад трьох адміністративних правопорушень, передбачених: ст.124 КУпАП, - за кваліфікуючими ознаками - порушення учасником дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортного засобу, дорожньої споруди чи іншого майна, також - ст.122-4 КУпАП, - за кваліфікуючими ознаками - залишення водієм транспортного засобу місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої він причетний, а також - за ст.130ч.1 КУпАП, - за кваліфікуючою ознакою керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яння, оскільки його вина у скоєнні цих правопорушень підтверджується, окрім його пояснень, наданих суду, також вищевказаними протоколами про адміністративні правопорушення, цифровим носієм диском з відеозаписом, іншими доказами, що містяться в матеріалах справи і які були судом досліджені. Що ж до кваліфікації його дій за ст.130 КУпАП, то його пояснння в суді не спротовуються матеріалами справи щодо вживання ним алкогольних напоїв, та не підтверджується ніякими доказами, що алкоголь він вживав саме після ДТП, тому, враховуючи результати обстеження, та не маючи доказів і свідчень щодо часу вживання ОСОБА_1 алкогольних напоїв - до ДТП або після, суд дійшов висновку, що ці його дії слід кваліфікувати саме за ч.1статті 130 КУпАП, а не частиною 4, тобто, кваліфікація його дій підлягає зміні.

Поняття «перекваліфікація» чинним законодавством передбачена лише у кримінальному процесі.

Перекваліфікація протиправних дій судом це зміна судом правової кваліфікації діяння особи на іншу, більш м`яку або більш тяжку, ніж у обвинуваченні. Це може відбуватися за різних обставин, наприклад, коли в ході судового розгляду з`ясовуються нові фактичні обставини, які не були враховані під час досудового розслідування, або якщо суд вважає, що початкова кваліфікація була помилковою.

В Кодексі України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) відсутня норма, яка передбачає зміну кваліфікації (перекваліфікацію) як то передбачено кримінально-процесуальним Законом, де регламентовано можливість зміни кримінально-правової оцінки вчиненого діяння (поведінки особи) шляхом заміни чи зміни (уточнення) кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, повністю або частково [1, с.333]. Однак, необхідність зміни правової кваліфікації дій особи виникає не лише у кримінальних провадженнях, а й при розгляді справ про адміністративні правопорушення. Поширеними є випадки, коли, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, особами допускається неправильне застосування норм матеріального права, наприклад, невірно зазначається частина статті КУпАП.

Права і свободи людини мають найвищу цінність у державі. Стаття 22 Конституції України визначає, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, і не є вичерпними

Одним з основних принципів і засад права (Конституція, загальні принципи законодавства) - це можливість застосування для вирішення справи анаолігії Закону та аналогії права.

Так, згідно цього принципу, суд, якщо немає закону, що регулює подібні відносини, - може застосувати аналогію закону неможливо, за загальними принципами права, такими як справедливість, рівність, гуманізм. Аналогія права є допоміжним засобом і застосовується лише за відсутності можливості застосувати аналогію закону.

Аналогія закону це застосування норми права, що регулює подібні за змістом відносини, до спірного випадку, якого не врегульовано законом. Аналогія права, на відміну від цього, передбачає застосування загальних засад законодавства (як-от справедливість, рівність, гуманізм) для вирішення неврегульованих відносин, коли аналогія закону неможлива.

Застосування аналогії закону та аналогії права регламентується відповідними кодексами (наприклад, ЦК України, ЦПК України, КАС України).

Згідно з кримінальним процесуальним кодексом України (КПК України), зміна правової кваліфікації (перекваліфікація) кримінального правопорушення може бути здійснена в бік покращення становища обвинуваченого, однак прямої статті, яка б це передбачала, немає; це випливає із загальних принципів кримінального судочинства та практики застосування статей, таких як стст.ст.337-339 КПК України про зміну обвинувачення в суді, яка встановлює, що таке клопотання може заявити прокурор, і в разі його задоволення це може призвести до покращення становища обвинуваченого

Частина 4 статті 3 Кримінального кодексу України прямо встановлює: «Застосування закону про кримінальну відповідальність за аналогією заборонено», що означає, що для криміналізації діяння або притягнення особи до відповідальності недостатньо лише подібності діяння до ознак злочину, а потрібно, щоб діяння було чітко передбачене законом як злочин.

Щодо застосування аналогії Закону до норм Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП) - законодавством України не встановлено прямої заборони. Хоча пряма заборона на аналогію закону діє у кримінальному праві (як вище вказано - у ст.3ч.4 КК України), судова практика та наукові джерела допускають застосування аналогії в процесуальних питаннях КУпАП, якщо це не суперечить суті адміністративного процесу.

Так, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 280 КУпАП).

Особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення (ст. 8 КУпАП).

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст.9 КУпАП).

Така ситуація, як неможливість перекваліфікації дій особи за КУпАП - є неприпустимою, але, у даному разі, оскільки нормами діючого КУпАП не передбачено, що з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право змінити правову кваліфікацію адміністративного правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється провадження, суд може застосувати аналогію права, що закріплене в КПК України.

По-перше, припис ст.19 Конституції України, який неодноразово тлумачився Конституційним Судом України, унеможливлює інший спосіб діяльності органів державної влади та органів місцевого самоврядування, ніж на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, тісно переплітається із таким приписом, що саме права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Тобто, діяльність суду, серед іншого, направлена на забезпечення рівності сторін, захисту прав та свобод людини і громадянина. Однак, помилкова кваліфікація дій особи за невірною статтею чи частиною статті КУпАП можуть призвести до того, що особа буде нести надмірний тягар відповідальності, лише через неправильне застосування норми права службовою особою, що, у свою чергу, матиме наслідком порушення прав та свобод людини.

По-друге, перекваліфікація суддею діяння на менш тяжке, ні в якому разі не погіршуючи становище особи, - не є перебираням на себе функції обвинувача, і це не суперечить практиці Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), який неодноразово зазначав, що з огляду на каральну мету стягнення, провадження у справах про адміністративне правопорушення є кримінальним для цілей застосування Конвенції (рішення у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року, рішення у справі «Лучанінова проти України» від 09 червня 2011 року). Більше того, українські суди у своїй практиці неодноразово перекваліфіковували діяння особи при розгляді справ про адміністративні правопорушення, зокрема, посилаючись на практику ЄСПЛ та використовуючи ч.3ст.337 КПК України.

Яскравим прикладом такого застосування є справа №137/1122/21, яка розглядалася Літинським районним судом Вінницької області: відносно особи (правопорушника) було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2ст.130 КУпАП (повторне протягом року керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння). Однак, під час судового розгляду з`ясувалося, що діяння, викладене у протоколі - відповідає кваліфікації за ч.1 ст.130 КУпАП, тобто, - працівником поліції була невірно зазначена частина цієї статті КУпАП. В тому випадку суд дійшов висновку, що можливо перекваліфікувати дії особи з ч.2 на ч.1 ст.130 КУпАП. В подальшому ця постанова була оскаржена до Вінницького апеляційного суду - скаржник зазначив, що суд не вправі перекваліфіковувати діяння особи і, що ухваливши таке рішення, судовий орган перебрав на себе функції обвинувача. Однак, суд апеляційної інстанції з мотивами апеляційної скарги не погодився і залишив в силі постанову Літинського районного суду, зазначивши, що у даному випадку зміна кваліфікації з ч.2 на ч.1 статті 130 КУпАП є законною, не виходить за межі висунутого обвинувачення та не погіршує становище особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Отже, з метою заповнення прогалини в українському законодавстві та для кращого захисту прав та інтересів людини і громадянина, до внесення змін до КУпАП - до внесення в цей кодекс норми, яка б прямо регламентувала можливість перекваліфіковування суддями діяння особи в ході або за результатами розгляду справ про адміністративні правопорушення, - справедливим та законним, з метою дотримання принципу невідворотності покарання та ніяким чином не погіршуючи становище особи, що притягується до відповідальності, суд, розглянувши три вищезазначені протоколи про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1 та вислухавши його пояснення, - дійшов висновку, що його дії підлягають перекваліфікації з ч.4 на ч.1 статті 130 КУпАП, - оскільки матеріали справи не містять беззаперечних доказів вживання цією особою алкогольних напоїв саме після вчинення ним ДТП, з чого вбачається, що така кваліфікація базується на результаті медичного огляду, який виявив перебування особи у стані алкогольного сп`яніння після ДТП і на показах самої особи - які вона надала працівникам поліції до складання протокола. Однак, оскільки в суді особа стверджує, що усвідомила необхідність надати правдиві свідчення і стверджувала, що вживала алкоголь до вчинення ДТП, і це твердження нічим не спростовується, то за наявності позитивного результату обстеження - виявлення в крові понаднормовий вміст алкоголю, суд дційшов висновку, що особа підлягає притягненню до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що, в даному випадку, кваліфікується однозначно за ч.1 статті 130 КУпАП, оскільки відсутні відомості і докази щодо повторності вчинення особою аналогічного правопорушення протягом року.

Крім того, відповідно до вимог ч.2ст.36 КУпАП, в разі, "якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом, стягнення призначається в межах санкції, встановленої за більш тяжке правопорушення з числа вчинених", - у даному випадку - статтею 130ч.1 КУпАП.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що доцільним є об`єднання всіх трьох справ з трьома вищевказаними протоколами про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 - в одне провадження, та, з урахуванням викладеного, а також характеру скоєного правопорушення, особи правопорушника, беручи до уваги ступінь його вини, майновий стан, та інші обставини і вимоги, передбачені ст.33 КУпАП, з метою виховання та попередження скоєння інших правопорушень, - дійшов висновку, що ОСОБА_1 , підлягає притягненню до адміністративного стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, що передбачено санкцією ст.130ч.1 КУпАП, і це є обгрунтовнаим і достатнім для виховання та попередження вчиненню інших правопорушень. Накладення на ОСОБА_2 інших видів стягнень, передбачених санкціями статей, за якими суд визнав його винним, - більш суворого - не відповідатиме характеру вчинених правопорушень, особі правопорушника та ступеню його вини, та й не передбачено чинним законодавством.

На підставі вимог ст.40-1 КУпАП, п.5ч.2ст.4 ЗУ «Про судовий збір», з правопорушника підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня поточного року що, наразі, становить 605,60 гривень.

Керуючись ст.ст. 9-11, 33, 36, 40-1,122-4, 124, 130ч.1, 221, 268, 283-285, 294 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Об`єднати в одне провадження справи про адміністративні правопорушення №497/1669/25 за ст.130ч.4 КУпАП, №497/1670/25 за ст.124 КУпАП та №497/1617 за ст.122-4 КУпАП - стосовно ОСОБА_1 , - з присвоєнням об`єднаній справі номеру справи, що надійшла до суду першою - №497/1669/25.

Перекваліфікувати дії ОСОБА_1 , з ч.4 на ч.1 статті 130 КУпАП.

Визнати винним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні трьох адміністративних правопорушень, передбачених: ст.ст.130ч.1, 122-4 та 124 КУпАП, і на підставі санкцій цих статей призначити йому стягнення:

- за ст.122-4 КУпАП - у виді штрафу в розмірі двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становитиь 3400грн.;

- за ст.124 КУпАП - у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становитиь 850грн.;

- за ст.130ч.1 КУпАП - у виді однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік;

- на підставі ст.36 КУпАП, остаточно, ОСОБА_1 призначити стягнення відповідно до санкції статті з найбільш суворим стягненням - за ст.130ч.1 КУпАП - штраф в розмірі виді однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок (UA0026001 отримувач - ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код за ЄДРПОУ -37993783, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету -22030106).

Роз`яснити ОСОБА_1 що: штраф, відповідно до ст.307 КУпАП, має бути сплачений (на рахунок UA0015001, отримувач - ГУК в Одеській області, , банк - Казначейство України (ЕАП), код банку -899998, код класифікації доходів бюджету -21081300), - не пізніш, ніж через п`ятнадцять днів з дня отримання копії даної постанови.

В разі несплати штрафу у встановлений Законом строк, - стягнути його у подвійному розмірі згідно вимог ст.308 КУпАП - 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Болградський районний суд Одеської області протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Суддя А.В. Кравцова