09.09.2025 Єдиний унікальний номер № 331/5141/25 Провадження № 3/331/1839/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2025 року місто Запоріжжя

Суддя Олександрівського районного суду міста Запоріжжя Стратій Є.В.,

розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов із ВП № 2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області, про притягнення:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

громадянку України, яка проживає за адресою:

АДРЕСА_1 ,

до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серія ВАД № 682767 від 22.08.2025 р.: «29 липня 2025 року, о 14 год. 29 хв., перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 ухилилась від передбачених законодавством своїх батьківських обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя та виховання свого малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що призвело до того, що він у вищезазначений період часу вживав слабоалкогольний напій «Shake» об`ємом 0,5 л, вміст спирту 7% за адресою: м.Запоріжжя, вул.Комарова, буд.9, на вулиці, чим порушив ст.178 КУпАП, але не досяг віку, з якого настає адміністративна відповідальність. ОСОБА_1 в цей час не контролювала стан здоров`я дитини, фізичним, духовним та моральним розвитком не займалась, чим порушила вимоги ч.2 ст.150 Сімейного кодексу України, чим вчинила правопорушення, передбачене ч.1 ст.184 Кодексу України про адміністративні правопорушення».

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.1 ст.184 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Під час розгляду справи ОСОБА_1 пояснила, що вона не ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, але не заперечувала, що з сином стався цей інцидент.

Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали, суддя дійшла наступного висновку.

Статтею 150 Сімейного кодексу України передбачені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини:

1. Батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини.

2. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

3. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

4. Батьки зобов`язані поважати дитину.

5. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

6. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини.

7. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Частиною 1 ст.184 КУпАП передбачена відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітніх та/або неповнолітніх дітей.

Відповідно до ч.3 ст.184 КУпАП передбачена відповідальність батьків за вчинення неповнолітніми віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років правопорушення, відповідальність за яке передбачено цим Кодексом, крім порушень, передбачених частинами третьою або четвертою статті 173-4 цього Кодексу.

В обґрунтування доведеності вини ОСОБА_1 до протоколу про адміністративне правопорушення додані матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0001023 від 30.07.2025 р., рапорт чергового відділу поліції № 4, пояснення ОСОБА_2 .

Відповідно до Витягу з ЄРДР: «29.07.2025 р. до ВП № 4 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області надійшло повідомлення про те, що біля будинку № 9 по вул.Комарова в м.Запоріжжя

ОСОБА_2 отруївся невідомою речовиною. В подальшому останнього каретою ШМД доставлено до КНП «Запорізька обласна клінічна лікарня» ЗОР для надання медичної допомоги.

Постановою слідчого СВ ВП № 4 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області від 14.08.2025 р. кримінальне провадження закрито.

У протоколі про адміністративне правопорушення ВАД № 682767 від 22.08.2025 р. зазначено, що неповнолітній ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.178 КУпАП, але не досяг віку, з якого настає адміністративна відповідальність.

З огляду на викладене, суддя вважає, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.184 КУпАП.

Відповідно до статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ч. 2 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини кожен обвинувачений у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей, покладається на особу, яка його складає та не може бути перекладено на суд.

Враховуючи, що провадження в справі про адміністративне правопорушення здійснюється посадовою особою в рамках пред`явленого обвинувачення, в даному випадку в межах фактичних обставин, викладених у відповідному протоколі, а також виходячи з матеріалів наданих для розгляду, які були попередньо зібрані та належним чином процесуально закріплені уповноваженою на те посадовою особою, суд позбавлений можливості самостійно усунути недоліки, що виникли у зв`язку з відсутністю відповідних матеріалів адміністративної справи, оскільки до повноважень суду не входить збирання доказів, їх вилучення або долучення іншим чином з інших матеріалів справ про адміністративні правопорушення, при цьому перекладання на себе повноважень посадової особи уповноваженої на складання протоколу про адміністративне правопорушення, в противному випадку, призведе до порушення судом принципу рівності сторін процесу.

У справі «Карелін проти Росії» є недопустимим з боку суду, який розглядає справу про адміністративне правопорушення, уточнення у судовому засіданні фабули правопорушення, усунення розбіжностей та неточностей, що мали місце у протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки такі дії є порушенням ч. 1 ст. 6 «Про захист прав людини і основоположних свобод», тобто порушено принцип рівності сторін і змагальності судового процесу. За таких умов, особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти неї обвинувачення перед незалежним судом.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Малофєєва проти Росії», серед іншого зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принцип рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно приписів ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. При цьому, всі викладені в Протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Суд наголошує, що він не вправі самостійно змінювати, на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення,суддя вважає, що обставини, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не відображають всіх істотних ознак складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, не доведені належними та допустимими доказами поза розумним сумнівом, а тому вважає за необхідне провадження у справі закрити в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.184, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

п о с т а н о в и в:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в зв`язкуз відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена учасниками процесу до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі через Олександрівський районний суд міста Запоріжжя апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її винесення, а також прокурором у порядку, передбаченому частиною 5 статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суддя Є.В. Стратій