Справа № 445/1451/25 Головуючий у 1 інстанції: Кіпчарський О. М.
Провадження № 33/811/1247/25 Доповідач: Партика І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2025 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Партики І.В, за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Ковалик Марини Федорівни, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу адвоката Ковалик Марини Федорівни на постанову Золочівського районного суду Львівської області від 4 серпня 2025 року, щодо ОСОБА_1 ,

встановив:

цією постановою, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу в розмірі тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , 07 червня 2025 року, о 00 год. 30 хв., у с. Сновичі, Золочівського району, Львівської області, керував автомобілем марки «Фольксваген Транспортер», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння (результат тесту 1,28 проміле), чим порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою КМУ № 1306 від 10 жовтня 2001 року, тобто вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з даною постановою адвокат Ковалик М.Ф., в інтересах ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції неналежно встановлено обставини справи, та порушено норми матеріального та процесуального права.

Наголошує, що відеозапис, долучений до матеріалів справи, не є безперервним, на ньому відсутній індексатор часу, місця технічних засобів.

Звертає увагу, що працівниками поліції зупинено транспортний засіб незаконно та безпричинно, не розпаковано муштук в присутності водія, не надано сертифікатів повірки приладу, не зроблено контрольного забору повітря в приладу, відмовлено водію у проведенні огляду в медичному закладі.

Окрім того зазначає, що судом першої інстанції безпідставно відхилено клопотання сторони захисту про закриття провадження у справі.

Зазначає, що матеріали справи не містять належних доказів, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом, окрім того наголошує, що він йшов від сусіда та помилково був затриманий працівниками поліції.

Заслухавши виступ особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та його захисника на підтримку доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Згідно з вимогами ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Статтею 130 КУпАП України встановлено відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п 2.9 а ПДР України передбачено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (алкогольного чи наркотичного) або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також відмова осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Такий висновок підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку і навів у постанові, а саме:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1№353894 від 7 червня 2025 року (а.с. 3), відповідно до якого ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Фольксваген Транспортер», д.н.з. НОМЕР_1 , із явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкірного покриву обличчя, тремтіння пальців рук), огляд на стан алкогольного сп`яніння проведено на місці зупинки водія, результат 1,28 проміле;

- роздруківкою прилад «Drage Alcotest» (а.с. 2), з якої вбачається, що огляд було проведено о 00 год. 43 хв. 7 червня 2025 року, результат 1, 28 проміле, з результатом водія ознайомлений;

- інформацією з акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 4), з якого встановлено, що у водія ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, почервоніння обличчя), результат огляду 1,22 проміле з результатом ОСОБА_1 погодився, що підтвердив своїм підписом;

- рапортом лейтенанта поліції Мирослава Ткачука (а.с.5), відповідно до якого працівниками поліції було виявлено транспортний засіб «Фольксваген Транспортер», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , під час опитування у водія було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння (почервоніння шкіри обличчя, тремтіння пальців рук, запах алкоголю з порожнини рота), у зв`язку із чим йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, результат 1, 28 проміле, з результатом він погодився;

- відеозаписами, долученим до матеріалів справи, який було досліджено судом на якому зафіксовано рух та зупинку транспортного засобу «Фольксваген Транспортер», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , який після виходу з автомобіля намагався втекти від працівників поліції, після чого був затриманий патрульними. Працівниками поліції повідомлено водія, що здійснюється відео фіксація, під час опитування у нього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, надано йому прилад «Drage Alcotest», перевірено прилад (чистий), результат 1,28 проміле, з результатом водій погодився, працівниками поліції ознайомлено його з адміністративними матеріалами.

Апеляційний суд не приймає до уваги доводи апелянта про те, що відеозапис є недопустимим доказом, оскільки такі спростовуються вимогами ст. 251 КУпАП.

Відповідно до ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Згідно з пунктом 2 Розділу І «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026 (далі Інструкція № 1026), застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення

За таких обставин, суд вважає, що доводи апелянта неспроможними та такими, що не впливають на кваліфікацію дій водія ОСОБА_1 , оскільки на відео в повному обсязі зафіксовано процес спілкування поліцейських при виконанні ними службових обов`язків із водієм з фіксацією обставин, викладених у протоколах про адміністративні правопорушення серії ЕПР 1№353894 від 7 червня 2025 року (а.с. 3), окрім того на відео зазначено дату та час події.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 безпідставно зупинили працівники поліції, що є підставою для закриття адміністративного провадження, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки на час скоєння адміністративного правопорушення, діяла комендантська година.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху.

Наказом голови ОСОБА_2 від 25 лютого 2022 року, з наступними змінами, запроваджено комендантську годину на території Львівської області з 00 до 5 год.

Як вбачається з відеозапису, долученого до матеріалів судової справи, ОСОБА_1 було зупинено працівниками поліції 7 червня 2025 року о 00 год. 30 хв. в період дії комендантської години.

Твердження апелянта, що працівниками поліції не розпаковано муштук в присутності водія, не надано сертифікатів повірки приладу, не зроблено контрольного забору повітря в прилад, апеляційний суд розцінює критично, оскільки такі спростовуються відеозаписом, долученим до матеріалів справи, з якого встановлено, що водій не просив надати йому сертифікати повірки газоаналізатора, окрім того працівниками поліції, після встановлення муштука в газоаналізатор було здійснено контрольний забір повітря, який показав, що в приладі відсутні пари алкоголю (прилад чистий).

Аргументи апелянта, що працівниками поліції було відмовлено водію у проведенні огляду в медичному закладі, апеляційний суд відхиляє, оскільки він не висловлював незгоди з результатом приладу «Драгер» та не просив його доставити в медичний заклад для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Доводи апелянта, що матеріали справи не містять належних доказів, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом, апеляційний суд розцінює критично, оскільки такі спростовуються відеозаписом, на якому зафіксовано як він виходить з автомобіля «Фольксваген Транспортер», д.н.з. НОМЕР_1 , після зупинки транспортного засобу та намагається втекти від працівників поліції.

В апеляційній скарзі не наведено доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність, відповідно до положення ст. 252 КУпАП, а усі обставини, що мають значення для вирішення справи судом встановлено та правильно кваліфіковано дії ОСОБА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накладаючи адміністративне стягнення на ОСОБА_1 , суд першої інстанції дотримався вимог ст.ст. 30, 33 КУпАП, і призначив таке в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, з урахуванням даних про особу, й інших обставин справи, а також того, що вчинене ним правопорушення є одним із найнебезпечніших правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху і найгрубішим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами та становить велику суспільну небезпеку.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови, апеляційним переглядом не встановлено.

Отже, доводи апеляційної скарги адвоката Ковалик М.Ф. є необґрунтованими, у зв`язку з чим її апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, як безпідставну, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

постанову Золочівського районного суду Львівської області від 4 серпня 2025 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката Ковалик Марини Федорівни - без задоволення.

Постанова є остаточна й оскарженню не підлягає.

Суддя Партика І.В.