Житомирський апеляційний суд
Справа №274/1110/25 Головуючий у 1-й інст. Яковлєв О. С.
Номер провадження №33/4805/726/25
Категорія ч.5 ст.184 КУпАП Доповідач Григорусь Н. Й.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2025 року м.Житомир

Суддя Житомирського апеляційного суду Григорусь Н.Й., за участю: захисника адвоката Атаманюк В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні суду в м. Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 09 травня 2025 року про закриття провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 184 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 09 травня 2025 року закрито провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 184 КпАП України, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 10 лютого 2025 року ОСОБА_1 08 лютого 2025 року близько 11-00 год приїхав за місцем проживання своїх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 для зустрічі та побачень з дітьми за адресою: АДРЕСА_1 , попередивши ОСОБА_2 в телефонному режимі за добу до візиту. ОСОБА_2 в телефонному режимі повідомила, що у Ярини температура, а ОСОБА_5 вона скаже, що приїде тато. Приблизно о 12-00 год вийшов син ОСОБА_5 і повідомив, що на вулиці холодно і він не може бути з батьком. На прохання ОСОБА_1 разом поїхати в кафе або сісти в автомобіль, хлопчик відповів, що йому заборонено і пішов у будинок. Батько повідомив у своїй заяві, що і в інші дні, встановлені рішенням виконкому Гришковецької селищної ради про участь батька у вихованні дітей від 14 березня 2024 року № 58, він також не мав змоги побачення та спілкування з дітьми. Дії ОСОБА_2 кваліфіковано за ч. 5 ст. 184 КУпАП.

Не погодившись із постановою судді районного суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, ухвалення із порушенням матеріального та процесуального права, просив постанову суду скасувати та ухвалити нову постанову, якою ОСОБА_2 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 184 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги крім обставин, зазначених у протоколі, вказав, що суд першої інстанції не взяв до уваги покази свідків, що під час складення протоколу ОСОБА_2 поводилась агресивно, не заперечувала заборону дітям бачитися з ним, наголошувала на незаконність рішення органу опіки і піклування, остання не вперше не виконує рішення та перешкоджає бачитися батькові з дітьми.

Вважав, що у діях ОСОБА_2 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 184 КУпАП, тому й висновок про закриття провадження щодо неї - безпідставний.

Заслухавши доводи захисника адвоката Атаманюк В.І., яка заперечила проти задоволення апеляційної скарги, розглянувши матеріали адміністративної справи, доходжу висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до ст. 280 КпАП України, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 5 статті 184 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за невиконання рішення органу опіки та піклування щодо визначення способів участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що рішенням виконавчого комітету Гришковецької селищної ради Бердичівського району Житомирської області № 58 від 14 березня 2024 року затверджено висновок про розв`язання спору між батьками щодо участі батька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вихованні малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та визначення порядку побачень з дітьми (а.с. 5-7).

10 лютого 2025 року від ОСОБА_1 до служби у справах дітей Гришковецької селищної ради надійшла заява ОСОБА_1 про невиконання ОСОБА_2 рішення органу опіки та піклування за обставинами 08 лютого 2025 року, за результатами розгляду якої щодо останньої складено протокол про адміністративне правопорушення від 10 лютого 2025 року.

Також до справи долучені відеозаписи, зроблені скаржником, на яких зафіксовано, що 18 січня 2025 року та 08 лютого 2025 року ОСОБА_1 приїхав до будинку, у якому мешкають його діти з матір`ю та повідомив, що ОСОБА_2 перешкоджає його спілкуванню з дітьми.

Крім того, матеріали містять заяви ОСОБА_1 до служби у справах дітей Гришковецької селищної ради щодо невиконання ОСОБА_2 рішення органу опіки та піклування від 16 квітня 2024 року та 13 листопада 2024 року, акт обстеження умов проживання від 17 квітня 2024 року; скріншоти смс-повідомлень.

Закриваючи провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.184 КУпАП суд першої інстанції послався на недоведеність вини останньої у перешкоджанні дітям спілкуватися з батьком за обставин 08 лютого 2025 року з урахуванням протилежних позицій сторін та відсутністю відповідних доказів.

Проте з таким висновком апеляційний суд не може погодитися з огляду на наступне.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що 08 лютого 2025 року, попередивши у переддень ОСОБА_2 по телефону, ОСОБА_1 прибув до с. Половецьке Бердичівського району Житомирської області для зустрічі з дітьми на виконання рішення виконавчого комітету Гришковецької селищної ради, що підтверджується долученим відеозаписом. Крім того, на відеозаписах ОСОБА_1 зафільмував зачинені ворота, вказав, що ОСОБА_2 не відповідає на дзвінки, син ОСОБА_6 не надовго вийшов до нього, а донька не вийшла, у зв`язку з хворобою.

ОСОБА_2 додала до матеріалів медичні довідки про те, що син ОСОБА_5 не відвідував шкільний колектив 06 лютого 2025 року, а донька ОСОБА_7 07 лютого 2025 року.

Так, згідно висновку органу опіки та піклування про розв`язання спору між батьками щодо участі батька ОСОБА_1 у вихованні малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 визначено матері дітей ОСОБА_2 не створювати безпідставних перешкод у спілкуванні батька ОСОБА_1 ; батькові ОСОБА_1 брати участь у вихованні дітей відповідно до порядку побачень: кожну суботу місяця з 11-00 год до 19-00 год без присутності матері (парки, кафе, дитячі розважальні заклади, за місцем проживання дітей); кожну другу суботу та неділю місяця з суботи 11-00 год по неділю 19-00 год без присутності матері (за місцем проживання батька АДРЕСА_2 також відвідування парків, скверів, гуртків, музеїв); два рази на рік: влітку три тижні (з 1 серпня по 22 серпня) і взимку один тиждень (з 3 січня по 10 січня) без присутності матері, оздоровлення дітей на території України з можливістю виїзду за кордон за погодженням з ОСОБА_2 ; релігійні свята Різдва Христова і Пасхи по черзі (за місцем проживання батька або відвідування дідуся і бабусі разом з батьком). Батькові ОСОБА_1 під час зустрічей з дітьми дотримуватись їх режиму харчування, відпочинку, правил безпеки, установлених для дітей даного віку та задовільного стану здоров`я дитини. Попереджати за добу матір про можливість спілкування з дітьми та повідомляти про місцезнаходження дітей. Вчасно повертати дітей матері. Рекомендувати батькові ОСОБА_1 не порушувати графік побачень, виконувати свої батьківські обов`язки, приділяти дітям увагу і турботу, виховувати їх.

Отже, ОСОБА_1 приїхав відвідати дітей у встановлений рішенням органу опіки вихідний день та час. Апеляційний суд зазначає, що ОСОБА_2 з урахуванням занедужання доньки та холодною погодою (на покажчику панелі автомобіля було -2 градуси) у день відвідання дітей не забезпечила 08 лютого 2025 року зустрічі батька ОСОБА_1 з дітьми ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , чим порушила встановлений органом опіки порядок побачень.

Допитані у суді першої інстанції свідки, які були під час складення протоколу, пояснили ситуацію лише виходячи зі заяви ОСОБА_1 , проте встановлено, що це не перше звернення батька у службу з аналогічними заявами. Разом з тим, свідки підтвердили, що ОСОБА_2 зустріла їх агресивно, плакала, знімала все на телефон.

Згідно з ч. 1 ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення поміж іншого зазначаються час вчинення і суть адміністративного правопорушення.

З огляду на те, що ОСОБА_1 чітко визначені години на побачення із дітьми та способи участі у його вихованні та спілкуванні з ними, суд вважає, що у діях ОСОБА_2 вбачаються ознаки вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 184 КУпАП, а саме невиконання рішення органу опіки та піклування щодо визначення способу участі у вихованні дітей та спілкуванні з ними того з батьків, хто проживає окремо.

Зі змісту ст. 279 КУпАП вбачається, що справа про адміністративне правопорушення підлягає судовому розгляду в межах обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення.

Із вказаних доказів, досліджених апеляційним судом, вбачається, що вони відповідають за змістом адміністративному протоколу, наданому суду першої інстанції, є послідовними та взаємоузгодженими.

Положеннями ч. 2 ст. 6 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» встановлено, що розпорядження голів місцевих державних адміністрацій, прийняті в межах їх компетенції, є обов`язковими для виконання на відповідній території всіма органами, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами та громадянами.

Згідно зі ст. 158 СК України, який є спеціальним законом щодо спірних правовідносин, передбачено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення.

Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 СК України, рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання, якщо протягом десяти днів від часу його винесення особа не звернулася за захистом своїх прав або інтересів до суду, крім випадку, передбаченого частиною другою статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства», дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.

Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Згідно з ч. 1 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Встановлено, що рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 04 грудня 2024 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про визнання дій органу опіки та піклування Гришковецької селищної ради незаконними та скасування рішення органу опіки та піклування Гришковецької селищної ради Бердичівського району Житомирської області №58 від 14 березня 2024 року. Відтак, рішення виконавчого комітету Гришковецької селищної ради Бердичівського району Житомирської області № 58 від 14 березня 2024 року «Про затвердження висновку про розв`язання спору між батьками щодо участі у вихованні малолітніх дітей та визначення порядку побачень з дітьми» є чинним та є обов`язковим до виконання.

Отже, суд апеляційної інстанції вважає доведеною вину ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 184 КУпАП, та вважає, що суддя першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 184 КУпАП.

Згідно із вимогами п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

З матеріалів справи вбачається, що інкриміноване правопорушення вчинене ОСОБА_2 08 лютого 2025 року.

На час розгляду справи у суді апеляційної інстанції, строк накладання адміністративного стягнення, передбачений ст. 38 КпАП України, закінчився 08 травня 2025 року.

Як зазначив, ВАСУ в своїх правових висновках, при вирішенні питання щодо закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням на момент розгляду такої справи строків накладення адміністративного стягнення, визначених статтею 38 КУпАП, необхідно враховувати положення статті 6 Конституції України, згідно з якою органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України.

Отже, суди при здійсненні правосуддя повинні діяти у встановлених Конституцією України межах і відповідно до законів України, не втручаючись у діяльність інших гілок державної влади, зокрема діяльність адміністративних органів.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

З урахуванням наведеного, є підстави для скасування постанови Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 06 травня 2025 року з ухваленням нової про визнання ОСОБА_2 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.184 КУпАП та закриттям провадження у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 285, 294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 06 травня 2025 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою ОСОБА_2 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 184 КУпАП. Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Н.Й.Григорусь