ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 641/3107/25 Головуючий суддя І інстанції Курганникова О. А.
Провадження № 33/818/1227/25 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2025 року м. Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К., при секретарі Вакула Н.С., за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвоката Шумейко Я.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Шумейко Я.В. на постанову судді Слобідського районного суду м. Харкова від 18 червня 2025 року стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, мешканець АДРЕСА_1 ,

- визнаний винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 130 КУпАП та, враховуючи вимоги ст. 36 КУпАП, на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Постановою встановлено, що 19.04.2025 року о 07:13 год.. ОСОБА_1 керував транспортним засобом Kukrin MS PRO, пр. Аерокосмічний, 137 в м. Харкові, з ознаками алеогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Драгер»» та в медичному закладі охорони здоров`я відмовився. Своїми діями порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Крім того, 19.04.2025 року о 07:46 год. ОСОБА_1 керував транспортним засобом електросамокатом Kukrin MS PRO, в`їзд 1-й Сичівський 1 в м. Харкові, з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Драгер та в медичному закладі охорони здоров`я відмовився. Своїми діями порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху.

В своїй апеляційній скарзі захисник Шумейко Я.В. просив скасувати судову постанову та закрити провадження у справі відносно ОСОБА_1 , посилаючись на те, що електросамокат не є механічним транспортним засобом, а тому вважав, що ОСОБА_1 не є суб`єктом правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП. На підтвердження своїх тверджень посилався на пункти 2.5 та 1.10 Правил дорожнього руху України. Посилався також на невірну назву електросамокату, ким керував ОСОБА_1 , що зазначено в протоколі та в оскаржуваній постанові. Поряд з цим вказував на незаконність дій працівників поліції, а саме на незаконну зупинку ОСОБА_1 . Поряд з цим вважав, що працівники поліції не встановили ознаки алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 , а лише шаблонно зазначили такі ознаки у протоколі.

В судове засідання в суд апеляційної інстанції ОСОБА_1 , не з`явився, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлений належним чином.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції захисник Шумейко Я.В. повідомив, що ОСОБА_1 дійсно повідомлений про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, однак він є військовослужбовцем та не має можливості прийняти участь в судовому засіданні. Поряд з цим захисник повідомив, що позиція захисту між ним та ОСОБА_1 узгоджена в повному обсязі, а тому просив розглянути апеляційну скаргу без участі ОСОБА_1 .

Враховуючи наведене, а також вимоги ст.ст. 268, 271 КУпАП, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість розгляду апеляційної скарги захисника без участі ОСОБА_1 за обов`язковою участю його захисника.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши доводи захисника, який підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів цієї справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 у порушенні правил дорожнього руху України, передбачених п. 2.5.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апеляційним судом не встановлено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Зокрема, визнаючи ОСОБА_1 винним, суд першої інстанції послався на відомості, як на докази, які містяться у: протоколах про адміністративні правопорушення; рапорті працівника поліції; акті огляду на стан сп`яніння; направленні на огляд водія, а також на відеозаписі з бодікамер працівників поліції.

Відповідно до відомостей, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР № 305037 від 19.04.2025 року (арк. 1) вбачається, що 19.04.2025 року о 07:46 год. ОСОБА_1 керував електросамокатом з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, поведінка що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням алкотестеру ДРАВГЕР та у медичному закладі у лікаря нарколога відмовився.

Поряд з цим, відповідно до відомостей протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР № 305027 від 19.04.2025 року (арк. 10) вбачається, що 19.04.2025 року о 07:13 год. ОСОБА_1 керував раснпортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з прожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатору Драгер та у закладі охорони здоров`я відмовився.

Належить врахувати, що ОСОБА_1 , був повідомлений про те, що стосовно нього були складені ці протоколі, про що свідчать його власноручні підписи у цих протоколах, в тому числі, про отримання їх копій.

Відповідно до положень ст. 267 КУпАП, відсторонення водіїв від керування транспортними засобами, а також огляд на стан сп`яніння може бути оскаржено заінтересованою особою у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) відносно органу (посадової особи), який застосував ці заходи, або до суду.

Поряд з цим, належить взяти до уваги те, що протоколи про адміністративні правопорушення складені уповноваженими державою особами і дії посадових осіб що їх складали, в порядку передбаченому чинним законодавством ані ОСОБА_1 , ані його захисником не оскаржувалися, тобто останні не зверталися із скаргами на дії працівників поліції до їх безпосереднього керівництва із питанням ініціювання проведення службової перевірки щодо неправомірних дій працівників поліції під час складення ними протоколів, не зверталися із позовом до суду в порядку КАС України щодо незаконності дій працівників поліції, а також не зверталися із відповідними заявами у порядку, передбаченому КПК України до правоохоронних органів, що вочевидь унеможливлює врахування апеляційним судом доводів апелянта щодо незаконності дій працівників поліції під час складення ними протоколів про адміністративні правопорушення.

Тобто, ОСОБА_1 не скористався своїм правом оскарження дій працівників поліції під час складення ними протоколу про адміністративне правопорушення стосовно нього.

Отже, враховуючи відсутність будь яких скарг сторони захисту щодо дій працівників поліції під час складення ними протоколу, а також відсутність будь-яких відповідних рішень компетентних органів, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відомості, які зафіксовані в цих протоколах відповідають дійсності та заслуговують на увагу.

Крім того, відповідно до відомостей рапорту працівника поліції (арк. 6) вбачається, що під час патрулювання 19.04.2025 року звернувся невідомий, який повідомив, що водій на електросамокаті керує можливо в стані сп`яніння, дивно поводить себе на дорозі. Даного водія було зупинено за адресою: м. Харків, в`їзд Сечівський, 1. Під час спілкування з ОСОБА_1 у останнього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці його зупинки за допомогою алкотестера Драгер та в медичному закладі у лікаря нарколога ОСОБА_1 , відмовився. Водія відсторонено від керування електросамокатом, транспортний засіб залишився на місці зупинки.

Поряд з цим, відповідно до відомостей рапорту працівника поліції (арк. 14) вбачається, що під час патрулювання 19.04.2025 року у складі екіпажу 2052 було зупинено транспортний засіб електросамокат. Було встанвлено особу водія як ОСОБА_1 , під час спілкування водій мав явні ознаки алкогольного сп`яніння, від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатору Драгер та у закладі охорони здоров`я у лікаря нарколога відмовився. Водія було відсторонено від подальшого керування, транспортний засіб залишено на місці зупинки без порушення ПДР.

Враховуючи відсутність будь-яких скарг на дії працівників поліції щодо складення протоколів стосовно ОСОБА_1 та матеріалів до цих протоколу, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відомості, які зафіксовані у рапортах відповідають дійсності та заслуговують на увагу, оскільки узгоджуються з іншими фактичними відомостями, які містяться в матеріалах цієї справи.

Крім того, в матеріалах справи містяться відеозаписи подій, які зафіксовані в протоколах за участю ОСОБА_1 (арк. 3, 13).

З відеозаписів вочевидь вбачається, що ОСОБА_1 двічі був зупинений працівниками поліції саме як водій електросамокату. Під час спілкування з працівниками поліції, останні у ОСОБА_1 виявляли ознаки алкогольного сп`яніння та пропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці його зупинок, а також у закладі охорони здоров`я, від чого ОСОБА_1 за кожним епізодом категорично відмовився.

Крім того, відповідно до диспозиції ч.1 ст. 130 КУпАП, відповідальність настає за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до положень, чинного на день вчинення правопорушення, п.1.10 ПДР України, транспортний засіб пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.

Належить врахувати, що в диспозиції статті 130 КУпАП зазначено, що відповідальність настає у особи, яка керує саме транспортним засобом.

Поряд з цим, як вірно зазначив суд першої інстанції враховуючи практику Верховного Суду, будь-який транспортний засіб, що приводиться в рух за допомогою двигуна, незалежно від його робочого об`єму, належить до механічних транспортних засобів Поряд з цим, у постанові Верховного Суду по справі № 127/5920/22 від 15.03.2023 року касаційна інстанція зазначила, що використання електросамоката чи іншого подібного засобу (моноколеса, сегвея тощо) для переміщення особи як учасника дорожнього руху є джереом підвищеної небезпеки в розумінні ст. 1187 ЦК України, якщо в конкретному випадку такий засіб приводився в рух за допомогою встановленого на ньому електричного двигуна; для кваліфікації діяльності, пов`язаної з таким використанням електричного самоката, характеристика електросапмоката, як механічного транспортного засобу з урахуванням потужності електродвигуна, встановленого на нььому, значення не має.

Враховуючи наведене, а також оцінюючи положення п. 1.10 ПДР України, поза розумним сумнівом, вбачається, що електросамокат є пристроєм саме для перевезення людей, тобто відноситься до категорії транспортний засіб.

Отже, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_1 керував електросамокатом, який є транспортним засобом, а тому такі твердження захисника про те, що ОСОБА_1 не є суб`єктом правопорушення передбаченого ч.1 ст. 1230 КУпАП, - є необґрунтованими.

Крім того, відповідно до довідки інспектора ВАП УПП в Харківській області ДПП В. Бурикіної (арк. 2), ОСОБА_1 отримував водійське посвідчення.

Наявність у ОСОБА_1 посвідчення водія свідчить про те, що останній знає Правила дорожнього руху України, оскільки умовою отримання такого посвідчення є складання обов`язкового іспиту на знання цих Правил.

Отже, апеляційний суд вбачає, що ОСОБА_1 , знаючи ПДР України, в тому числі п. 2.5, умисно відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці його зупинки, а також в закладі охорони здоров`я, тобто свідомо ігнорував ПДР України, що свідчить про умисний характер вчиненого нею правопорушення, відповідно до ст. 10 КУпАП.

Крім того, відповідно до п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, судам слід врахувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника відповідно до встановленого законом порядку, якщо водій ухиляється від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Крім того, відповідно до вимог ст. 31 Закону України «По національну поліцію», поліція може застосовувати превентивні заходи, в тому числі, зупинення транспортного засобу.

Враховуючи, що в країні діє військовий стан, а також відсутність будь-яких скарг на дії працівників поліції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що працівники поліції зупинили ОСОБА_1 в межах вимог чинного законодавства, а такі твердження апелянта розцінюються як обраний спосб захисту для уникнення ОСОБА_2 відповідальності.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Отже, доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не містять їх і матеріали справи. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу та в суді першої інстанції, які потягли необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п. 2.5 Правил дорожнього руху та притягнуто за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності, а тому посилання на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Під час апеляційного розгляду в постанові судді Слобідського районного суду м. Харкова були виявлені описки, а саме на першій сторінці постанови у першому абзаці останнє речення, у 3 та 4 абзацах вказано прізвище, ім`я та по-батькові особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, яке не відповідає відомостям, які містяться в матеріалах цієї справи.

Суд апеляційної інстанції позбавлений процесуальної можливості виправляти описки в рішенні іншого суду, а тому вважає за необхідне роз`яснити, що суд першої інстанції за власної ініціативи, а також за клопотанням сторони має процесуальну можливість виправити допущену описку.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника Шумейко Я.В. залишити без задоволення.

Постанову судді Слобідського районного суду м. Харкова від 18 червня 2025 року щодо притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков