Справа №461/6404/25
Провадження №3/461/2343/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2025 року суддя Галицького районного суду м. Львова Кітов О.В., за участі представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності Мунтяну І.І., представника митного органу Лубоцького Б.І., розглянувши матеріали, які надійшли від Львівської митниці Держмитслужби України про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення митних правил

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, непрацюючої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , закордонний паспорт НОМЕР_1 від 10.12.2024 виданий органом 2110,

за ч. 3 ст. 471 Митного кодексу України,

встановив:

11.07.2025 о 11 год. 15 хв. в пункт пропуску для автомобільного сполучення "Смільниця-Кросценко", митного поста "Смільниця" Львівської митниці на виїзд з України в Республіку Польща по смузі спрощеного митного контролю позначену символами «зелений коридор» прибув транспортний засіб для особистого користування, марки «TOYOTA PRIUS», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням громадянки України ОСОБА_1 .

Під час митного контролю у громадянки ОСОБА_1 , у багажному відділенні автомобіля без ознак приховування, серед особистих речей, в сумці, було виявлено твір друку - книгу, назва: "Псалтир", Київ, видано в типографії Києво-Печерської лаври, в частково пошкодженому стані, на старослов`янській мові, яка за ознаками, могла бути віднесена до творів друку виготовлених до 1945 року, та становити культурну, історичну чи антикварну цінність.

У письмових поясненнях громадянка України ОСОБА_1 зазначила, що дана книга належала її бабусі, про рік виготовлення цієї книги та чи має вона історичну або культурну цінність їй невідомо.

На момент переміщення через митний кордон у громадянки України ОСОБА_1 були відсутні будь-які дозвільні документи.

Згідно п.1.6. Наказу Міністерства культури і мистецтв України від 22 квітня 2002 року N 258 «Про затвердження Інструкції про порядок оформлення права на вивезення, тимчасове вивезення культурних цінностей та контролю за їх переміщенням через державний кордон України» - «вивезення, тимчасове вивезення, у тому числі шляхом пересилання, культурних цінностей за межі митної території України дозволяється за наявності свідоцтва на право вивезення (тимчасового вивезення) культурних цінностей з території України".

Також відповідно до Наказу Міністерства культури і мистецтв України від 22 квітня 2002 року N 258 (п.7 Додатку п.1.5 до Інструкції про порядок оформлення права на вивезення, тимчасове вивезення культурних цінностей та контролю за їх переміщенням через державний кордон України) Свідоцтва не потребують твори друку, видані після 1945 року.

Культурні цінності, що вивозяться з України, декларуються в установленому законодавством порядку митному органу України, який здійснює контроль за їх переміщенням та митне оформлення, а також за наявності свідоцтва.

Таким чином, громадянка України ОСОБА_1 порушила встановлений порядок проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, обравши на свій розсуд проходження митного контролю через таку зону (коридор) при наявності у неї товарів, що відносяться до культурних цінностей або є предметами музейного значення і мають культурну, історичну цінність, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України.

Представник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Мунтяну І.В., під час розгляду матеріалів в суді, просив закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. В обгрунтування своєї позиції зазначив, що переміщувана ОСОБА_1 книга є сімейною реліквією та слугує лише для читання молитви. Також вказав, що ОСОБА_1 переміщувала книгу без приховування, а тому у її діях відсутня об`єктивна сторона правопорушення, що полягала в умисному приховуванні предметів вивезення.

Представник Львівської митниці Держмитслужби Лубоцький Б.І. протокол підтримав.

Заслухавши доводи представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, а також думку представника Львівської митниці Держмитслужби Лубоцького Б.І., дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Частиною 3 статті 471 МК України передбачена відповідальність за недекларування товарів (крім валютних цінностей), що підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території та які переміщуються громадянами.

Відповідно до п. 1 ст. 197 МК України у випадках, передбачених законом, на окремі товари встановлюються обмеження щодо їх переміщення через митний кордон України. Пропуск таких товарів через митний кордон України та/або їх випуск залежно від вимог відповідного закону здійснюються митними органами на підставі отриманих від державних органів, інших установ та організацій відповідних дозвільних документів.

Відповідно до ч. 2 ст. 366 МК України, канал, позначений символами зеленого кольору ("зелений коридор"), призначений для декларування шляхом вчинення дій громадянами, які переміщують через митний кордон України товари в обсягах, що не підлягають оподаткуванню митними платежами та не підпадають під встановлені законодавством заборони або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території і не підлягають письмовому декларуванню.

Згідно ч. 4 ст. 366 МК України, громадянин самостійно обирає відповідний канал ("зелений коридор" або "червоний коридор") для проходження митного контролю за двоканальною системою.

Судом встановлено, що 11.07.2025 о 11 год. 15 хв. в пункт пропуску для автомобільного сполучення "Смільниця-Кросценко", митного поста "Смільниця" Львівської митниці на виїзд з України в Республіку Польща по смузі спрощеного митного контролю позначену символами «зелений коридор» прибув транспортний засіб для особистого користування, марки «TOYOTA PRIUS», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням громадянки України ОСОБА_1 .

Під час митного контролю у громадянки ОСОБА_1 , у багажному відділенні автомобіля без ознак приховування, серед особистих речей, в сумці, було виявлено твір друку - книгу, назва: "Псалтир", Київ, видано в типографії Києво-Печерської лаври, в частково пошкодженому стані, на старослов`янській мові, яка за ознаками, могла бути віднесена до творів друку виготовлених до 1945 року, та становити культурну, історичну чи антикварну цінність.

У письмових поясненнях громадянка України ОСОБА_1 зазначила, що дана книга належала її бабусі, про рік виготовлення цієї книги та чи має вона історичну або культурну цінність їй невідомо.

На момент переміщення через митний кордон у громадянки України ОСОБА_1 були відсутні будь-які дозвільні документи.

Згідно п.1.6. Наказу Міністерства культури і мистецтв України від 22 квітня 2002 року N 258 «Про затвердження Інструкції про порядок оформлення права на вивезення, тимчасове вивезення культурних цінностей та контролю за їх переміщенням через державний кордон України» - «вивезення, тимчасове вивезення, у тому числі шляхом пересилання, культурних цінностей за межі митної території України дозволяється за наявності свідоцтва на право вивезення (тимчасового вивезення) культурних цінностей з території України".

Також відповідно до Наказу Міністерства культури і мистецтв України від 22 квітня 2002 року N 258 (п.7 Додатку п.1.5 до Інструкції про порядок оформлення права на вивезення, тимчасове вивезення культурних цінностей та контролю за їх переміщенням через державний кордон України) Свідоцтва не потребують твори друку, видані після 1945 року.

Культурні цінності, що вивозяться з України, декларуються в установленому законодавством порядку митному органу України, який здійснює контроль за їх переміщенням та митне оформлення, а також за наявності свідоцтва.

Відповідно до частини 2 статті 371 Митного кодексу України, товари, сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 10000 євро та на які законом встановлено вивізне мито та/або якщо відповідно до закону державними органами видаються документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення таких товарів, що переміщуються (пересилаються) через митний кордон України громадянами, підлягають письмовому декларуванню в порядку, встановленому для громадян, із сплатою у випадках, визначених законами України, вивізного мита та з поданням відповідних документів, виданих державними органами.

Відповідно до частини 2 Постанови Кабінету міністрів України від 21 травня 2012 року № 448 «Про порядок вивезення (пересилання) за межі митної території України громадянами дорогоцінних металів (за винятком банківських металів, пам`ятних та ювілейних монет України із дорогоцінних металів), дорогоцінного каміння та виробів з них, а також культурних цінностей з метою їх відчуження» встановлено, що вивезення (пересилання) за межі митної території України громадянами культурних цінностей з метою їх відчуження здійснюється у разі, коли сумарна фактурна вартість культурних цінностей не перевищує суму, еквівалентну 10000 євро, на підставі свідоцтва встановленого зразка на право вивезення (тимчасового вивезення) культурних цінностей та з обов`язковим письмовим декларуванням.

Відповідно до експертного висновку Львівської національної наукової бібліотеки України імені В. Стефаника №310 від 31.07.2025 видання, вилучене протоколом про порушення митних правил №1036/UA209000/2025, від 11.07.2025, має культурну цінністю, загальна орієнтовна вартість його складає 3500,00 гривень.

Таким чином, громадянка України ОСОБА_1 вчинила недекларування товарів, що підпадають під встановлені законодавством обмеження, щодо вивезення за межі митної території України та які переміщуються громадянами.

Вина ОСОБА_1 підтверджується матеріалами справи про порушення митних правил, а саме: протоколом про порушення митних правил №1036/UA209000/2025 від 11.07.2025; контрольним талоном; актом про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 11.07.2025; письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 11.07.2025; доповідною та службовою записками; описом вилучених предметів від 14.07.2025; експертним висновком Львівської національної наукової бібліотеки України імені В. Стефаника №310 від 31.07.2025.

З наведених доказів вбачається, що вони доводять факт, спосіб та порядок перетину митного кордону даною особою, обставини виявлення незадекларованого товару, а також його відношення до культурних цінностей.

Вирішуючи питання про призначення виду стягнення за порушення митних правил, приймаю до уваги, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Також враховую долучену до матеріалів справи заяву від 09.08.2025 року Тульчинської Єпархії Української православної церкви священника ОСОБА_2 , відповідно до якої, переміщувана ОСОБА_1 книга приблизно з 1865 року передається з покоління в покоління сім`ї ОСОБА_3 ), що є сімейною цінністю та реліквією та слугує читанням молитви під час богослужіння прихожанками ОСОБА_1 та її мамою ОСОБА_4 .

З урахуванням характеру вчиненого порушення, особи порушника, яка раніше до адміністративної відповідальності не притягувалася, приходжу до висновку, що на ОСОБА_1 слід накласти стягнення у виді штрафу, в межах встановлених санкцією ч. 3 ст. 471 МК України, без конфіскації товару.

Згідно ст. 519 МКУ, витрати у справі про порушення митних правил складаються з видатків на інвентаризацію, зберігання, перевезення (пересилання) товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу, а також з інших понесених митними органами витрат на провадження або розгляд справи. До витрат у справі про порушення митних правил належать також кошти, що виплачуються експерту за виконання його обов`язків та за роботу, виконану за дорученням митного органу, виплати добових, компенсації на проїзд до митного органу і назад та наймання приміщення, а також кошти, одержані свідком на відшкодування витрат, пов`язаних з викликом для дачі пояснень.

Відповідно до ст. 520 МКУ, витрати у справі про порушення митних правил відшкодовуються особою, щодо якої винесено постанову про накладення адміністративного стягнення.

Таким чином, з особи, яка притягається до відповідальності, підлягають стягненню витрати, понесені митним органом за зберігання товарів, які стали предметом порушення митних правил.

Статтею ст. 40-1 КУпАП передбачено, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного з правопорушника стягується 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 гривень.

Керуючись ст.ст.458, 459, 461, 471, 486, 527, 528 МК України, -

постановив:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 471 Митного кодексу України та накласти на неї стягнення у виді штрафу в розмірі трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5100 гривень.

Вилучений, згідно протоколу №1036/UA209000/2025 від 11.07.2025 року, товар повернути ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_1 витрати за зберігання на складі митниці товарів, які є предметом порушення митних правил у розмірі 27,58 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави в особі Державної судової адміністрації України 605,60 гривень судового збору.

Постанова може бути оскаржена упродовж десяти днів з дня її винесення.

Суддя Олександр КІТОВ