ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2194/25 Справа № 177/1750/25 Суддя у 1-й інстанції - Суботіна С. А. Суддя у 2-й інстанції - Свіягіна І. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2025 року м. Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Свіягіна І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника адвоката Кіщак А.А., діючої в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 23 липня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 гривень (сімнадцять тисяч гривень 00 копійок), з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, стягнуто судовий збір у розмірі 605,60 грн., -

в с т а н о в и л а :

постановою Криворізького районного суду Дніпропетровської області 23 липня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним в тому, що він 30.06.2025 року о 05 год. 50 хв., керував транспортним засобом марки Chevrolet Lacetti, реєстраційний номер НОМЕР_1 , на 121 км автодороги Н-23, у Лозуватській ОТГ Криворізького району Дніпропетровської області, із явними ознаками алкогольного сп`яніння запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, та в порушення п. 2.5 ПДР України від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, що зафіксовано на бодікамеру.

На зазначену постанову захисник адвокат Кіщак А.А., діюча в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та провадження закрити за відсутністю діях ОСОБА_1 складу та події адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

На обґрунтування своїх вимог вказує, що постанова суду першої інстанції винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, суд неповно з`ясував всі фактичні обставини, не дослідив докази та не надав їм належної оцінки.

Вказує, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є доказом, без підтвердження іншими доказами. Наголошує, що поліцейський не повідомив особі про наявність у нього ознак сп`яніння, що було б підставою вважати, що водій перебуває в стані сп`яніння. Ознаки, які вказані у протоколі не підтверджені відеозаписом поліцейських, відповідно до якого, під час спілкування із поліцейським, мова та координація рухів ОСОБА_1 не порушена. Працівниками поліції не доведено факту наявності у ОСОБА_1 ознак сп`яніння.

Зауважує, що відповідно до відеозапису, поліцейський спонукав ОСОБА_1 відмовитись від проходження огляду на стан сп`яніння. Крім того, поліцейський зазначив, що ОСОБА_1 може відмовитись від проходження огляду, однак не зазначив, що за відмову передбачена відповідальність.

В порушення вимог Інструкції поліцейський не відсторонив ОСОБА_1 від керування транспортним засобом.

ОСОБА_1 та його захисник адвокат Кіщак А.А. у засідання апеляційної інстанції не прибули, при цьому належним чином повідомлені про день, час і місце апеляційного розгляду даної справи. Надали заву про розгляд скарги за їх відсутності.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 294 КУпАП України, апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду.

До цього ж, відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення від 07.07.1989 року ЄСПЛ у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 зазначеної Конвеції (§66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року в справі "Смірнова проти України").

Частиною 6 ст.294 КУпАП встановлено, що неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи.

За таких обстави, керуючись ст. 268 КУпАП України, суд апеляційної інстанції вважає можливим розглянути цю справу за відсутністю ОСОБА_2 та його захисника адвоката Кіщак А.А. на підставі доказів, що містяться в матеріалах справи.

Вивчивши, перевіривши та оцінивши матеріали адміністративної справи, обміркувавши наведені доводи, - суд апеляційної інстанції прийшов до наступних висновків.

За змістом ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП України, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення.

Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Також при розгляді справ про адміністративні правопорушення необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247, 280 КУпАП України, а зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 цього Кодексу. У ній, зокрема, потрібно наводити докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначати мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно припису ст. 8 КУпАП України особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону.

Згідно з положеннями ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Положеннями ст. 280 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в даному випадку, передбаченого ст. 124 КУпАП, у числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 визнаний винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, за ознакою відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до п. 2.5 ПДД України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суд першої інстанції, визнав, що факт вчинення адміністративного правопорушення та винність ОСОБА_2 у його вчиненні підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 376735 від 30.06.2025 року; відеозаписом з диску DVD-R.

Відповідно до ч.1 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до відеозапису поліцейського, останній, одразу після зупинки автомобіля, до перевірки документів водія, запитав чи притягувався ОСОБА_2 раніше до адміністративної відповідальності, при цьому одразу зазначив, що від нього чутно запах алкоголю та запитав чи буде він проходити огляд за допомогою Газоаналізатора Драгер. При цьому, працівник поліції наполягав на більш швидкому прийнятті ОСОБА_2 рішення та неодноразово наголошував про можливість, як пройти огляд на стан сп`яніння так і відмовитись від такого проходження. На чергову пропозицію щодо можливості відмови від проходження огляду, ОСОБА_2 запитав про наслідки, в разі прийняття рішення про відмову. Поліцейський наголосив, що в разі відмови від проходження огляду, ОСОБА_2 буде в суді пояснювати причини такої відмови, із можливістю найняти адвоката та вирішувати питання.

Апеляційний суд наголошує, що працівник поліції на питання ОСОБА_2 не відповів достовірно прямо, що за відмову від проходження огляду передбачена відповідальність за тією самою нормою КУпАП, а лише зазначив на можливість відстоювати свою позицію у суді.

Манера спілкування працівників поліції з ОСОБА_2 , зокрема наголошення одразу трьох варіантів можливих дій водія, без дотримання черговості та волевиявлення особи, без чіткого роз`яснення прав та обов`язків, а також наслідків у разі вчинення особою тих чи інших дій, є неприпустимою, оскільки породжує в особи сумніви та двозначність щодо розуміння обставин, які склалися. Такі дії працівників поліції з ініціювання провадження призвели до несправедливості провадження в цілому.

Крім того, в результаті такого роз`яснення поліцейським наслідків, ОСОБА_2 сказав: «Пишіть». Тобто, враховуючи юридичну необізнаність ОСОБА_2 , можна зрозуміти, що він погодився про вирішення питання у суді, однак неможливо поза розумним сумнівом стверджувати, що останній саме відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, тим більше з його відповіді не є зрозумілим, він відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння лише на місці зупинки транспортного засобу або від огляду в цілому.

Вказані суперечності поліцейський не з`ясував, а одразу перейшов до складання протоколу про адміністративне правопорушення, що вказує на недотримання порядку проведення огляду встановленого КУпАП та відповідною Інструкцією.

Такі дії працівника поліції апеляційний суд розцінює, як спонукання ОСОБА_2 саме до відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, враховуючи той факт, що останній не був обізнаний про адміністративну відповідальність за таку відмову.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом» (п. 161 рішення від 18.01.1978 у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom); п.65 рішення від 21.07.2011 у справі «Коробов проти України» (Korobov v. Ukraine), заява № 39598/03). Така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Згідно з правовими позиціями Європейського суду з прав людини «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Стандарт доведення «поза розумним сумнівом» означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. «Поза розумним сумнівом» має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення «поза розумним сумнівом» недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

При цьому відповідно до ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення за відсутності будь-яких інших доказів не є беззаперечним доказом вини особи, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи і не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який передбачає співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій.

Крім того, відповідно до п. 2 Розділу І Інструкції «про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» від 09.11.2015 № 1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до п.3 вказаної норми, ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Отже, вимозі поліцейського до водія щодо проходження огляду на стан сп`яніння, обов`язково передує виявлення у водія ознак сп`яніння. Аналізуючи положення норм вказаної інструкції, для висновку про наявність у водія ознак сп`яніння достатніх для вимоги поліцейського щодо проходження огляду, необхідно встановлення більше однієї такої ознаки.

Разом з цим, в протоколі про адміністративне правопорушення наведено, що у ОСОБА_2 наявні, ще й інші ознаки сп`яніння, зокрема порушення мови, порушення координації рухів.

При цьому, працівником поліції на відеозаписі оголошено лише одну з ознак алкогольного сп`яніння запах алкоголю з ротової порожнини водія ОСОБА_2 , в той час, як у протоколі про адміністративне правопорушення таких ознак зазначено три. Вказане свідчить про вагомі суперечності фактичного виявлення ознак із формальним їх зазначенням у документах справи про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд вважає, такі дії працівників поліції, недотриманням процедури та порядку виявлення у водія, який керував транспортним засобом, ознак алкогольного сп`яніння, є істотним порушенням передбаченим в Інструкції проходження водієм транспортного засобу огляду, що виключає доведеність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Більше того, з наявного в матеріалах справи відеозапису із портативного відео реєстратора працівника патрульної поліції щодо складання адміністративних матеріалів за ч.1 ст.130 КУпАП стосовно ОСОБА_2 убачається, що під час спілкування з поліцейськими, водій поводив себе адекватно, чітко відповідав на їх запитання, задавав питання, його поведінка цілком відповідала обстановці. Крім того, за весь період спілкування ОСОБА_2 жодного разу, прямо або побічно не погодився із тим, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння або має оголошену поліцейським ознаку.

Таким чином, працівники поліції не здійснили належної та всебічної перевірки всіх об`єктивних ознак алкогольного сп`яніння особи, обмежившись лише формальним складанням протоколу та інших документів, в які внесені відомості, що не підтверджуються фактичними обставинами, що може свідчити про упередженість або недобросовісний підхід до виконання службових обов`язків.

Суд самостійно збирати докази не має права, позаяк обов`язок щодо збирання доказів, в силу положень ч. 2 ст. 251 КУпАП покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Суддя не може самостійно вносити зміни, доповнення або виправлення до протоколу про адміністративне правопорушення, адже це є недопустимим і порушує принцип рівності сторін та права особи на захист. Суддя повинен розглядати справу на основі матеріалів, наданих йому, і не може перебирати на себе функції органу, який складав протокол.

Поміж іншим, вказаною посадовою особою не було чітко поінформовано ОСОБА_2 про конкретну причину зупинення транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, при цьому посилання місцевого суду, що ОСОБА_2 зупинений на блок-посту, жодним доказом не підтверджено, в тому числі відеозаписом поліцейських, відповідно до якого, вздовж дороги маються споруди, однак ознак діючого блок-посту не мається, інші транспортні засоби, рухаються вздовж цієї ділянки не зупиняючись, крім того ОСОБА_2 зупинено не військовими, а саме працівниками патрульної поліції. Підстав щодо перевірки документів через запровадження військового стану, працівником поліції не озвучено, а одразу запитано чи є щось заборонене у багажнику та поставлено запитання щодо попереднього притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності. Отже, жодних логічних та правових підстав зупинки транспортного засобу, матеріали справи не містять, що також вказує на упереджене ставлення працівників патрульної поліції до ОСОБА_2 , ще до моменту зупинки та з`ясування особи водія.

Також апеляційний суд зауважує, що протокол про адміністративне правопорушення складається у присутності особи, яка притягається до відповідальності, оскільки це є обов`язковою вимогою Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП), що гарантує її права, зокрема право надавати пояснення та зауваження. Цей документ фіксує обставини порушення, а його копія вручається особі під розписку, що дозволяє їй викласти мотиви відмови від підписання або додати власні пояснення.

Однак, матеріали справи, не містять даних, що протокол складався у присутності ОСОБА_2 , зокрема відеозапис поліцейських переривається під час складання акту огляду.

Наведені обставини вказують на грубе порушення порядку проведення огляду водія на стан сп`яніння та відсутність правових підстав для висування вимоги у проходженні огляду на стан сп`яніння.

Відповідно до вимог ч.5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Крім того, відповідно до п. 21 Розділу ІІІ Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» від 11 листопада 2015 року висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

Отже, апеляційним судом встановлено порушення поліцейськими порядку проведення огляду на стан сп`яніння ОСОБА_2 відповідно до ст. 266 КУпАП та Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» від 11 листопада 2015 року.

Інших доказів наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в діях ОСОБА_2 матеріали справи не містять.

За наведених вище обставин, суд доходить висновку про відсутність правових підстав для притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку із порушенням інспектором поліції порядку проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння.

Апеляційний суд зауважує, що притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності складу адміністративного правопорушення, який підтверджений належними та допустимими доказами.

Суд має обґрунтувати свої висновки лише доказами, які є достатньо переконливими, чітко сформульованими, тобто такими, які не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом», оскільки таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційному принципі: презумпції невинуватості (ст. 62 Конституції України).

Тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган, разом з тим, особа, яка притягається до відповідальності, звільняється від обов`язку доводити свою причетність до скоєння правопорушення.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, за відсутності складу адміністративного правопорушення (ст. 247 ч.1 п.1 КУпАП).

З наявних матеріалів справи про адміністративне правопорушення не вбачається достатніх та переконливих доказів, які б беззаперечно доводили факт скоєння ОСОБА_2 інкримінованого адміністративного правопорушення.

У зв`язку з чим доводи апеляційної скарги про відсутність складу правопорушення в діях ОСОБА_2 заслуговують на увагу.

За вказаних обставин постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження по справі закриттю з підстав, визначених п.1ч.1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись статтями 293, 294 КУпАП, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу захисника адвоката Кіщак А.А., діючої в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , задовольнити.

Постанову Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 23 липня 2025 року стосовно ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, скасувати.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Ірина СВІЯГІНА