Справа № 742/2769/25 Головуючий у 1 інстанції Давидчук Д. П.
Провадження № 33/4823/733/25
Категорія - ч. 1 ст. 173-2 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2025 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд в складі:

головуючого судді - Оседача М.М.,

за участю особи, яка притягається

до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника адвоката Ювченка В.А.,

потерпілої ОСОБА_2 (в режимі відеоконференції),

представника потерпілої адвоката Дуденок О.О. (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові в порядку дистанційного судового провадження (в режимі відеоконференції) справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника адвоката Ювченка В.А. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 07 серпня 2025 року, -

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, одружений, мешканець АДРЕСА_1 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) з накладенням стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн.

Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у сумі 605,60 грн.

Як встановив суд, 08 травня 2025 року, близько 20 год. 20 хв., ОСОБА_1 , перебуваючи за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство стосовно своєї дружини ОСОБА_2 , яку ображав нецензурною лайкою, чим було завдано психологічної шкоди здоров`ю останній.

Не погодившись із рішенням суду, захисник адвокат Ювченко В.А., в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову місцевого суду скасувати як незаконну та закрити провадження по справі, у зв`язку з відсутністю в діях його довірителя складу даного адміністративного правопорушення. Вважає, що висновок суду не відповідає фактичним обставинам справи. Категорично заперечує вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства по відношенню до своєї дружини, зокрема, не конкретизовано в чому полягало суспільно небезпечне діяння, відсутній відеозапис даної події, та вказує, що був лише факт конфліктної ситуації, який навмисно спровокований потерпілою, а тому, вважає, що його підзахисного було безпідставно притягнуто до адміністративної відповідальності.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника адвоката Ювченка В.А., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, потерпілу ОСОБА_2 та її представника адвоката Дуденок О.О. (в режимі відеоконференції), які заперечували проти задоволення апеляційної скарги і просили її залишити без задоволення, а постанову суду без змін, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Згідно диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто, умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки - можливість настання чи настання фізичної або психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство (п. 14 ч. 1 ст. 1 вказаного вище Закону), як форма домашнього насильства, включає в себе словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Таким чином, виходячи із зазначених вище норм законодавства, під домашнє насильство, зокрема, умисне вчинення діянь психологічного характеру, які утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 або ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, підпадають лише словесні образи, погрози, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД №233384 від 08.05.2025 року, ОСОБА_1 08 травня 2025 року, близько 20 год. 20 хв., перебуваючи за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство стосовно своєї дружини ОСОБА_2 , яку ображав нецензурною лайкою, чим було завдано психологічної шкоди здоров`ю останній (а.с.2).

Отже, протокол про адмінправопорушення є документом, що офіційно засвідчує факт учинення ОСОБА_1 неправомірних дій та є одним із джерел доказів, відповідно до положень ст.251 КУпАП.

Також, відомості викладені у протоколі про адмінправопорушення підтвердив допитаний у якості свідка поліцейський ВРПП Прилуцького РВП старший сержант поліції ОСОБА_3 , який склав протокол про адмінправопорушення відносно ОСОБА_1 , надавши у судовому засіданні місцевого суду відповідні пояснення по суті даної справи, де серед іншого зазначив, що спостерігав ознаки психологічного насильства з боку ОСОБА_1 , що проявилися у тиску, нецензурній лексиці, відмови впускати потерпілу до будинку.

На підтвердження викладених у протоколі обставин долучено терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії АА № 437958 (а.с.4).

Твердження апелянта про відсутність в діях його довірителя складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП також спростовуються власноручно викладеними письмовими поясненнями потерпілої ОСОБА_2 , відповідно до яких її чоловік ображав нецензурною лайкою та виштовхував з будинку, а також заявою останньої начальнику Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області від 08.05.2025 року про вжиття відповідних заходів відносно її чоловіка ОСОБА_1 (а.с.3,6).

Що стосується доводів апелянта про підстави виникнення сварок, то апеляційний суд відмічає, що у цьому випадку не має значення сама причина конфлікту, яка призвела до вчинення домашнього насильства, адже жодних підстав немає для виправдання домашнього насильства відносно будь-якого потерпілого.

Щодо посилання захисника на невідповідність висновків суду, викладених в оскаржуваній постанові, фактичним обставинам справи, то вони є необґрунтованими, оскільки вчинене його довірителем правопорушення є правовою підставою адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП, доведене належними та допустимими доказами, які зібрані у встановленому законом порядку, а також досліджені та оцінені судом першої інстанції в порядку, визначеному ст.ст. 251, 252 КУпАП.

Слід зазначити і те, що будь-яких зауважень чи заперечень щодо оформлення протоколу щодо ОСОБА_1 , як останній так і його захисник не зазначали, із заявами про неправильність дій чи порушення процесуальних прав під час складання протоколу до компетентних органів не звертались і матеріали справи таких не містять.

Також, відсутні обставини, які б доводили упередженість або будь-яку зацікавленість особи, яка склала протокол про адмінправопорушення відносно ОСОБА_1 у результатах розгляду справи або притягненні останнього до адміністративної відповідальності.

Відтак, доводи апелянта про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення є необґрунтованими і не заслуговують на увагу. Таку позицію захисника слід розцінювати, як намагання його довірителем уникнути встановленої Законом відповідальності за скоєне.

Отже, викладені обставини вказують на те, що місцевий суд повно і всебічно дослідив матеріали справи, дав правильну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, оскільки він вчинив домашнє насильство по відношенню до своєї дружини ОСОБА_2 , а саме вчинив дії психологічного характеру, висловлювався в її бік нецензурною лайкою, внаслідок чого було завдано психологічної шкоди здоров`ю потерпілої, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Адміністративне стягнення ОСОБА_1 накладено судом першої інстанції у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП, з врахуванням характеру вчиненого правопорушення, його особи, ступеня вини та в межах санкції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як ОСОБА_1 , так і іншими особами.

Враховуючи, що при розгляді справи судом першої інстанції не допущено порушень вимог ст. 280 КУпАП, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у вчиненому правопорушенні, кваліфікацію дій та необґрунтованість накладеного стягнення, підстав для скасування, або зміни постанови суду не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись статтею 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника адвоката Ювченка В.А. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 07 серпня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

СуддяМ. М. Оседач