Провадження № 3/679/217/2025
Справа № 679/555/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2025 року місто Нетішин

Суддя Нетішинського міського суду Хмельницької області Грибанова Л.О., розглянувши адміністративний матеріал, наданий Відділом поліцейської діяльності №1 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого у філії «ВП «ХАЕС» АТ «НАЕК «Енергоатом», зареєстрованого у АДРЕСА_1 , проживаючого у АДРЕСА_2 ,

за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-2 ч.1 КУпАП,

встановив:

18 квітня 2025 року, приблизно о 22 годині, правопорушник ОСОБА_1 , перебуваючи за місцем спільного зі своєю дружиною потерпілою ОСОБА_2 мешкання у квартирі АДРЕСА_3 , умисно, вчинив словесну сварку, під час якої висловлювався на адресу останньої нецензурною лайкою, ображав, погрожував фізичною розправою, тощо, чим завдав шкоду психічному здоров`ю потерпілої, скоївши домашнє насильство.

У судове засіданні правопорушник ОСОБА_1 , будучи своєчасно та належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, про що свідчать наявні в матеріалах справи відповідні телефонограми та оголошення, в тому числі, і відмітка у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД №415375 від 19 квітня 2025 року, не з`явився, причини неявки суду не повідомив, клопотань щодо відкладення судового засідання до суду не скерував, будь-яких пояснень по суті інкримінованої події до суду не надав, у зв`язку з чим, суд, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, зокрема, рішень у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року, «Олександр Шевченко проти України» від 26 квітня 2007 року, «Трух проти України» від 14 жовтня 2003 року, у яких наголошено, що особа у розумні інтервали часу має вживати заходи, щоб дізнатися про стан відомого їй судового рішення, вважає поведінку учасника процесу такою, що направлена на безпідставне умисне затягування розгляду справи, з метою спливу строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого ст.38 КУпАП, та уникнення відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, що посягає на громадський порядок і громадську безпеку, а неявку до суду особи, що притягується до адміністративної відповідальності, правопорушника ОСОБА_1 , котрий повинен добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, розцінює як нівелювання завдання КУпАП, яким, зокрема, є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і Законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст.1 КУпАП),

і, відповідно, з урахуванням принципу судочинства, зазначеного у практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним,

водночас, приймаючи до уваги поінформованість та обізнаність правопорушника ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи, що, на думку суду, надає правопорушникові ОСОБА_1 можливість скористатись правом прийняття участі у судовому засіданні в будь-який спосіб, в тому числі, і в режимі відеоконференції, правом користуватися юридичною допомогою адвоката, правом скерувати письмові пояснення по суті інкримінованого адміністративного проступку, тощо, і, що, за вказаних обставин, на переконання суду, відповідає критеріям розумності, пропорційності, обґрунтованості, так як особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, за відсутністю можливості/необхідності прийняти участь у судовому засіданні безпосередньо, не позбавлена права реалізувати свої процесуальні повноваження, визначені у ст.268 КУпАП, та забезпечити належним чином свій судовий захист під час розгляду справи про адміністративне правопорушення,

вважає за можливе, рахуючи поведінку правопорушника ОСОБА_1 та інші недобросовісні дії, які спрямовані на ухилення від участі в судовому засіданні у будь-якому форматі (шляхом надання письмових пояснень, застосування відеоконференції, тощо), як нівелювання основних конституційних засад судочинства, однією з яких є розумність строків розгляду справи судом (ст.129 Конституції України), що повністю узгоджується з приписами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, де гарантовано розгляд справи протягом розумного строку (ст.6), провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, крім того, справа про адміністративне правопорушення, передбачене ст.173-2 КУпАП, не відноситься до переліку справ, при розгляді яких присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою,

оскільки, саме практика ЄСПЛ (рішення від 07 липня 1989 року «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії») виходить з того, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також, максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання, і суд має реагувати на випадки, коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій, направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип верховенство.

Водночас, за змістом наданих правопорушником ОСОБА_1 письмових пояснень від 19 квітня 2025 року (а.с.7) вбачається, що правопорушник ОСОБА_1 , не заперечуючи саму подію та факт конфлікту, що виник між ним та дружиною потерпілою ОСОБА_2 18 квітня 2025 року, приблизно о 22 годині, за місцем їх спільного мешкання у квартирі АДРЕСА_3 , не погоджується з кваліфікацією своїх дій, як вчинення домашнього насильства стосовно своєї дружини потерпілої ОСОБА_2 , оскільки, останні, на його думку, навпаки, були спрямовані на владнання ситуації та завершення сварки між подружжям мирним шляхом.

Тож, не дивлячись на не визнання своєї провини правопорушником ОСОБА_1 у відповідних поясненнях від 19 квітня 2025 року, долучених протоколу серії ВАД №415375 від 19 квітня 2025 року, провина останнього у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-2 ч.1 КУпАП, у судовому засіданні доведена зібраними та дослідженими під час судового розгляду доказами, наявними в матеріалах, скерованих до суду.

Так, із дослідженого у судовому засіданні рапорту інспектора-чергового ВПД №1 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області Кравченка С.В. від 19 квітня 2025 року (а.с.4) вбачається, що 19 квітня 2025 року до Відділу поліцейської діяльності №1 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області зі служби «102» надійшло повідомлення щодо сварки у родині та неправомірної поведінки правопорушника ОСОБА_1 , який в ніч з 18 на 19 квітня 2025 року перебуваючи, в стані алкогольного сп`яніння, за місцем сумісного зі своєю дружиною потерпілою ОСОБА_2 мешкання по АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру стосовно останньої.

Із дослідженої судовому засіданні копії протоколу прийняття заяв про кримінальне правопорушення та іншу подію від 19 квітня 2025 року (а.с.5) вбачається, що 19 квітня 2025 року до Відділу поліцейської діяльності №1 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області звернулася потерпіла ОСОБА_2 з повідомленням щодо сварки у родині та неправомірної поведінки правопорушника ОСОБА_1 , який приходиться заявникові чоловіком, та який 18 квітня 2025 року, приблизно о 22 годині, перебуваючи за місцем сумісного проживання по АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру, завдавши шкоду психічному здоров`ю, що і слугувало причиною звернення до правоохоронних органів.

Із досліджених у судовому засіданні письмових пояснень потерпілої ОСОБА_2 від 19 квітня 2025 року (а.с.6) вбачається, що 18 квітня 2025 року, приблизно о 22 годині, правопорушник ОСОБА_1 , що приходиться їй чоловіком, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння за місцем їх спільного проживання по АДРЕСА_2 , влаштував довготривалу, впродовж приблизно 5 годин, сварку, під час якої висловлювався нецензурною лайкою, ображав, поводив себе неадекватно, зухвало та агресивно, намагаючись вигнати з квартири, не реагуючи на зауваження припинити протиправну поведінку, у зв`язку з чим, вона вимушена була звернутися до правоохоронців.

Із дослідженої у судовому засіданні таблиці «Форма оцінки ризиків вчинення домашнього насильства», складеної у відповідності до Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» та Порядку проведення оцінки ризиків вчинення домашнього насильства (розділ ІІ пункт І) від 19 квітня 2025 року (а.с.8) вбачається, що 19 квітня 2025 року співробітником Відділу поліцейської діяльності №1 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області, у зв`язку з вчиненням з боку правопорушника ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-2 ч.1 КУпАП, у родині кривдника (правопорушника ОСОБА_1 ) та постраждалої особи (потерпілої ОСОБА_2 ) проведено оцінювання ризиків, внаслідок якого визначено середній рівень небезпеки, однак, незважаючи на визначений ступень небезпеки, стосовно кривдника (правопорушника ОСОБА_1 ) винесено терміновий заборонний припис серії АА №386553 від 19 квітня 2025 року.

За таких обставин, суд, дослідивши письмові матеріали справи, в тому числі, і письмові пояснення правопорушника ОСОБА_1 , надані безпосередньо після вчинення протиправних дій, який у останніх, не заперечуючи визначені обставини, не погоджується лише з кваліфікацією події, що суд розцінює як спосіб захисту та намагання уникнути відповідальності за вчинене, і, відповідно, у достовірності та істинності яких підстав сумніватися у суду не має, та котрі, крім того, з боку правопорушника ОСОБА_1 не оспорювалися, зокрема, в частині означеного між подружжям конфлікту та інкримінованих кожному дій, і, відповідно, оцінюючи наявні докази, які, на думку суду, узгоджуються проміж собою та не викликають будь-яких сумнівів у своїй належності та допустимості, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, вважає, що винність правопорушника ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-2 ч.1 КУпАП, знайшла своє повне підтвердження у суді, і дії останнього вірно і обґрунтовано кваліфіковані за ознаками ст.173-2 ч.1 КУпАП, як вчинення домашнього насильства, оскільки, правопорушник ОСОБА_1 , умисно, вчинив дії психологічного характеру, тобто, насильство, пов`язане з діями одного члена родини на психіку іншого члена родини, внаслідок чого була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої.

При визначенні стягнення, суд, у відповідності до положень ст.33 КУпАП, враховує обставини та характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан та обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність: правопорушник ОСОБА_1 , відповідно до матеріалів справи, працює, не є особою з інвалідністю, має постійне місце мешкання, утриманців не має, протягом року до адміністративної відповідальності не притягувався.

Обставин, що, згідно зі ст.34 КУпАП, пом`якшують відповідальність правопорушника, судом не встановлено.

Обставин, що, згідно зі ст.35 КУпАП, обтяжують відповідальність правопорушника, судом не встановлено.

Приймаючи до уваги вищевказане, з урахуванням обставин та характеру вчиненого правопорушення, а також, особи, ступеню вини та майнового стану правопорушника ОСОБА_1 , який працює, не є особою з інвалідністю, до адміністративної відповідальності не притягувався, при цьому, має постійне місце мешкання, має родину, однак, в судове засідання, будучи своєчасно та належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, не з`явився, причини неявки суду не повідомив, клопотання щодо відкладення розгляду справи до суду не скерував, відповідно, належних висновків для себе не зробив, провини не усвідомив, тощо, і, разом з тим, враховуючи відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність правопорушника, і, одночасно, беручи до уваги відсутність тяжких наслідків від скоєного, суд, надаючи оцінку вказаним обставинам у їх сукупності, вважає, що правопорушнику ОСОБА_1 слід призначити стягнення у виді штрафу, передбаченого санкцією ст.173-2 ч.1 КУпАП, що, на думку суду, буде достатньою мірою відповідальності з метою його виховання, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також, запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Підстав для призначення правопорушнику ОСОБА_1 будь-якого іншого стягнення, передбаченого санкцією ст.173-2 ч.1 КУпАП, суд не вбачає з вищевказаних причин.

Втім, суд вважає за необхідне, визнаючи правопорушника ОСОБА_1 винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-2 ч.1 КУпАП, за вказаних у протоколі обставин, викладених у даній постанові, одночасно, з призначенням останньому відповідного стягнення за адміністративне правопорушення, і, разом з тим, беручи до уваги схильність правопорушника ОСОБА_1 до вчинення протиправних дій в сфері домашнього насильства, що потягли складання термінового заборонного припису, з метою припинення насильницької поведінки в подальшому, формування відповідального ставлення до своїх вчинків та їх наслідків, в тому числі, усвідомлення нової психологічної моделі у стосунках зі своїми рідними та близькими, направити правопорушника ОСОБА_1 на проходження програми, передбаченої Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» чи Законом України «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків», з урахуванням положень ст.39-1 КУпАП, згідно яких у разі вчинення домашнього насильства чи насильства за ознакою статі, суд, під час вирішення питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення, має право одночасно вирішити питання про направлення особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, на проходження програми для таких осіб, передбаченої Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» чи Законом України «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків».

На підставі вимог ст.40-1 КУпАП, суд вважає за необхідне, у відповідності до ст.4 ч.2 п.5 Закону України «Про судовий збір», стягнути з правопорушника ОСОБА_1 судовий збір у сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок, оскільки, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення, у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення, сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Речові докази у справі відсутні.

Приймаючи до уваги вищенаведене, керуючись ст.33, ст.39-1, ст.40-1, ст.173-2 ч.1, ст.221, ст.284, ст.289, ст.294 КУпАП, суд,

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-2 ч.1 КУпАП.

Піддати ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-2 ч.1 КУпАП, адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі 40 (сорока) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що відповідає сумі у розмірі 680 (шістсот вісімдесят) гривень.

ОСОБА_1 направити на проходження програми, передбаченої Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» чи Законом України «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків».

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Постанову може бути оскаржено протягом десяти днів з дня її винесення до Хмельницького апеляційного суду через Нетішинський міський суд.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: