ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2146/25 Справа № 175/7146/25 Суддя у 1-й інстанції - Васюченко О. Г. Суддя у 2-й інстанції - Корчиста О. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2025 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Корчиста О.І. розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - адвоката Сидоренка О.А. на постанову Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 16 липня 2025 року щодо:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

При обставинах, встановлених місцевим судом, 17 травня 2025 року о 16:25 годин за адресою: м. Підгороднє, вул. Кільченська, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом Мерседес д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук, звужені чи розширені зіниці, які не реагують на світло, неприродна блідість.

Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 у встановленому законодавством порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

В апеляційній скарзі захисника просить постанову судді скасувати та закрити провадження у справі відносно нього на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що у справі відсутні докази керування транспортним засобом, а відповідно до матеріалів автомобіль був припаркований та не рухався, у зв`язку з чим висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи.

Зазначає, що співробітниками поліції висунуто безпідставну вимогу щодо проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки у останнього ознаки сп`яніння були відсутні і у встановленому законом порядку перевірку на їх наявність поліцейськими не проведено. Вважає, що ОСОБА_1 також був безпідставно зупинений співробітниками поліції, оскільки будь-які підстави, для законної зупинки, передбачені ст. 35 ЗУ Про національну поліцію були відсутні.

Вказує, що відеозапис не є безперервним та ньому не відображено усіх подій, а тому є недопустимим доказом.

В судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності та його захисник не з`явились та про час і дату апеляційного розгляду повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Перевіривши матеріали справи в межах апеляційних доводів, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

З постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» слідує, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Вважаю, що вищезазначені вимоги закону дотримано в повній мірі, а викладений в постанові висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмові у проходженні огляду на стан наркотичного сп`яніння, відповідає фактичним обставинам справи та ґрунтується на доказах, наявних в матеріалах справи.

Так, вина ОСОБА_1 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№33410 від 17 травня 2025 року складеним уповноваженою особою, з дотриманням вимог статей 254-256 КУпАП, в якому зафіксовано, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом Мерседес д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук, звужені чи розширені зіниці, які не реагують на світло, неприродна блідість та від проходження огляду на стан наркотичного спяніння відмовився, чим порушив п. 2.5. ПДР; відеозаписом з боді-камер співробітників поліції на якому зафіксовані обставини події 17 травня 2025 року.

Зазначені вище докази, є належними в розумінні ст. 251 КУпАП, а з огляду на їх узгодженість, і достатніми для встановлення необхідних фактичних обставин справи та належного її розгляду.

Перевіряючи доводи адвоката щодо недоведеності факту керування автомобілем, зважаю на те, що факт керування транспортним засобом може бути встановлений на підставі будь-яких доказів та їх сукупності відповідно до ст. 251 КУпАП.

З відеозапису слідує, що ОСОБА_1 не заперечує факту керування транспортним засобом, на відео також він сидів за кермом авто, двигун якого був ввімкнений, ключі від автомобіля та документи були саме у нього, що поза розумним сумнівом підтверджує факт керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 .

Також звертаю увагу на те, що протокол про адміністративне правопорушення підписаний ОСОБА_1 при цьому будь - яких заперечень чи зауважень він не висловлював та з результатами проведеного огляду погодився.

З огляду на викладене, вважаю доводи сторони захисту в частині відсутності доказів факту керування транспортним засобом безпідставними.

Доводи захисту щодо безпідставності висунутої вимоги про проходження огляду на стан сп`яніння та не відповідних ознак сп`яніння є необґрунтованими, оскільки працівниками поліції після встановлення особи водія ОСОБА_1 , в ході спілкування з останнім виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, що підтверджується і відеозаписом та відповідно до вимог Інструкції останньому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі.

Відповідно до п. 2 розділу І «Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою спільним Наказом МВС та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року (далі Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відтак, встановлення наявності ознак сп`яніння відноситься до компетенції поліцейського при спілкування з водієм, який наділяється такими повноваженнями, зокрема і вказаною Інструкцією, а спростувати такі дії водій може у встановленому законом порядку, а саме проходженням огляду на місці зупинки транспортного засобу або проходженням медичного огляду, тому ставити під сумнів правильність підозри працівника поліції щодо наявності у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння, які об`єктивно підтверджується відеозаписом, наразі немає підстав.

Апеляційні доводи щодо процесуальних порушень під час проведення огляду на стан сп`яніння вважаю неспроможними, з огляду на наступне.

На відеозаписі, зафіксовано зупинку транспортного засобу, спілкування водія з поліцейськими, виявлення ознак наркотичного сп`яніння та як наслідок пропозицію пройти огляд в медичному закладі, також водію було роз`яснено наслідки відмови та зафіксовано факт відмови від проходження огляду, за результати чого було складено протокол.

Відеозапис є об`єктивним доказом по справі, незалежним від суб`єктивного сприйняття будь - якої особи та на якому зафіксовано достовірну, повну та переконливу фіксацію відповідних подій. У виконання вимог ст. 266 КУпАП та ст. ст. 31, 40 ЗУ Про Національну поліцію України, поліцейський використав технічні засоби з метою відеофіксації подій та долучив відеозапис як доказ до протоколу про адміністративне правопорушення, про що зроблений відповідний запис в протоколі, а тому останній є належним та допустимим доказом.

Так, дії співробітників патрульної поліції відповідали вимогам вказаної Інструкції, огляд на стан сп`яніння проведено на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу, відповідного зразка, процедуру проходження огляду відповідно до вимог ст. 266 КУпАП зафіксовано на спеціальному технічному засобі відеозаписі з нагрудних відеореєстраторів працівників поліції.

Ствердження сторони захисту щодо порушення процедури проходження огляду, з посиланням на те, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем та відповідно співробітниками поліції повинно була дотримана процедура, передбачена Порядком №32 та вимогами ст. 266-1 КУпАП, є неприйнятними, оскільки будь-яких даних про те, що останній на час зупинки не знаходився на території військової частини чи місця дислокації або виконував бойові завдання та такі відомості не надав і сам ОСОБА_1 , а лише зазначив, що йому треба прямувати до м. Краматорська, а тому були відсутні законні підстави для проведення огляду на стан сп`яніння відповідно до вказаного захисником порядку.

З огляду на вищенаведене, при апеляційному перегляді не встановлено порушень ст. ст. 268, 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним інкримінованого йому адміністративного правопорушення, є доведеною поза розумним сумнівом.

З огляду на викладене, накладене на ОСОБА_1 стягнення узгоджується з вимогами ст. 33 КУпАП і його розмір визначений в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, а відтак, приходжу до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови судді, без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - адвоката Сидоренка О.А., - залишити без задоволення.

Постанову Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 16 липня 2025 року щодо ОСОБА_1 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.І. Корчиста