Справа № 346/2976/25
Провадження № 3/346/1227/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2025 року м. Коломия

Суддя Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області Третьякова І.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за ст. 130 ч. 1 КУпАП, яка надійшла від Коломийського районного відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області, складену відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, пенсіонера, особи з інвалідністю ІІІ групи (інвалідність армії), проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у с т а н о в и л а :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 350310, 03.06.2025р. о 18:07 год. в м. Коломия по вул. Едельвейсів, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 2101» д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законодавством порядку із застосуванням спеціального технічного приладу «Drager 6820». Результат 0,69 проміле. Від керування транспортним засобом відсторонений, шляхом залишення його без порушень ПДР України. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9 «а» ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 130 ч.1 КУпАП.

03.07.2025р. захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності адвокат Дикун І.В. подав до суду клопотання в якому просив провадження у справі відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Свою позицію захисник мотивував тим, що зупинка працівниками поліції автомобіля «ВАЗ 2101» під керуванням ОСОБА_1 була безпідставною та незаконною, оскільки зупинивши даний транспортний засіб начебто за порушення ПДР, поліцейські таке правопорушення не розглянути, водія до адміністративної відповідальності не притягнули та жодної постанови за таким фактом не винесли. Стверджує, що зібрані у справі матеріали не вказують на порушення водієм правил дорожнього руху, а тому вважає, що у працівників поліції не було підстав для зупинки автомобіля ОСОБА_1 . Таким чином, вказуючи на незаконність зупинки, ОСОБА_2 вважає, що відповідно до доктрини «плодів отруйного дерева» недопустимими є всі наступні докази, отримані внаслідок зупинки транспортного засобу. Також захисник вказує на наявність явних порушень Інструкції по експлуатації аналізатора Драгер «ALKOTEST 6820» інспектором поліції перед проходженням ОСОБА_1 тесту. Зокрема одноразовий мундштук був наданий інспектором в одному екземплярі, що позбавляло водія права вибору, перед його наданням дії поліцейського відеореєстратором не фіксувалися, що унеможливлює встановлення тих подій, які поліцейський міг проводити з мундштуком для підтвердження стану сп`яніння водія, контрольний замір повітря здійснювався без попередньо вставленого мундштука. Окремо ОСОБА_2 звертає увагу на те, що після пройденого огляду на місці зупинки, ОСОБА_1 з результатом не погодився, факт вживання алкоголю заперечив та зазначив, що готовий слідувати до медичного закладу для повторного огляду, але необхідно відвезти матір додому і з цим проханням звернувся до поліцейських. В зв`язку з тим, що в його проханні було відмовлено, він був вимушений погодитися з результатами огляду, що дало підстави для складання відносно нього адміністративних матеріалів.

В судове засідання ОСОБА_1 та його захисник не з`явилися, в прохальній частині поданого до суду письмового клопотання, ОСОБА_2 проси розглянути справу за їхньої відсутності з урахуванням наведених ним аргументів їхньої позиції.

З`ясувавши позицію особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Згідно зі ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

За положеннями ст.. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Водночас, стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 ставиться в провину порушення ним п. 2.9 «а» ПДР України, який передбачає заборону водієві керувати транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Диспозиція ч.1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність зокрема за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

В якості доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення працівником поліції надано:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 350310 від 03.06.2025р., в якому вказано дату та час вчинення правопорушення 03 червня 2025р. о 18:07 год., місце вчинення м. Коломия, вул. Едельвейсів, та суть порушення керування водієм ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння;

- акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому зазначені виявлені у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, порушення мови, а також вказано результат огляду на стан сп`яніння 069 проміле.

- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до КНП «Коломийська ЦРЛ» КМР, в якому також вказані ті ж самі ознаки алкогольного сп`яніння, що і в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; При цьому, в графі «Результат огляду» зазначено, що огляд не проводився, особа до медичного закладу не доставлялася.

- роздруківка зі спеціального технічного засобу «Alcotest 6820», згідно якої результат тесту 0,69‰. Дата тесту 03 червня 2025р., час 18:18 год.

- копія свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки газоаналізатора «Alcotest 6820» чинного до 20.08.2025р.;

- матеріали відеозапису, долученого до справи на оптичному носії (DVD-R диску);

Згідно ст.. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Дослідивши і оцінивши в сукупності вищевказані докази на предмет їх належності, достовірності та достатності, суд прийшов до наступного висновку.

У п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року наголошено, що судам слід враховувати на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності.

При розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП.

У справах проти України Європейський Суд розглядав питання про віднесення правопорушень, передбачених КУпАП, до «кримінального аспекту» в розумінні Конвенції, що, з огляду на суворість передбаченого покарання правопорушення, не є незначним та такі адміністративні провадженні слід вважати по суті кримінальними і такими, що вимагають застосування всіх гарантій ст. 6 Конвенції.

У ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріпленні положення, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У справі «Barbera, Messeguand Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Одночасно сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. The United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».

Відповідно до cт.cт.254-256 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння (діянь), яке (які) містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП є джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення. У ньому крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків потерпілих якщо вони є; пояснення, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Тобто, протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення і відповідно до ст. 251 КУпАП, є одними із джерел доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення.

Проте, протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.

В даній справі в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 350310 вказано, що ОСОБА_1 03.06.2025р. в м. Коломия по вул. Едельвейсів керував автомобілем «ВАЗ 2101» д.н.з. НОМЕР_1 , тобто виконував функції водія, а отже в силу п.1.10 ПДР, являвся учасником дорожнього руху.

Пунктом 1.3 ПДР визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Згідно п. 2.4 ПДР України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

В поданому до суду клопотанні, захисником факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом не заперечується, однак звертається увага на безпідставність його зупинки працівниками поліції.

Даючи оцінку вказаним доводам захисника, суд виходить з наступного.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України "Про Національну поліцію".

Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України "Про Національну поліцію", поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно статті 31 Закону України "Про Національну поліцію", поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких зупинення транспортного засобу.

Перелік підстав для зупинки транспортного засобу наведений у ст. 35 Закону N 580-VIII. Зазначений перелік є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Зокрема в пп.1 п.1 вказаної статті зазначено, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Відповідно до ч.3 ст. 35 Закону, поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки.

Частина 1 ст. 8 Закону зобов`язує поліцейського дотримуватися законів та не порушувати прав водія. Водій має право на отримання інформації хто саме його зупинив, по якій причині та має право на безперешкодний рух за відсутності законних підстав для його зупинки.

З матеріалів відеозапису 0000000__0048 на 02:30 хв. зафіксовано, що після зупинки автомобіля, працівник поліції вказує, що причиною зупинки є порушення ПДР, а саме при зміні напрямку руху водій не ввімкнув покажчик повороту.

Відповідно до п. 9.2 ПДР України, водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед початком руху, зупинкою і перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Частиною 2 ст. 122 КУпАП передбачено, що порушення користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ч. 5 ст. 213 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення розглядаються зокрема органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

Статтею 217 КУпАП визначено, що посадові особи, уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення, можуть накладати адміністративні стягнення, передбачені цим Кодексом, у межах наданих їм повноважень і лише під час виконання службових обов`язків.

Перелік посадових осіб, які від імені органів, згаданих у пунктах 2, 5 статті 213 цього Кодексу, розглядають справи про адміністративні правопорушення, встановлюється законами України.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 222 КУпАП, Органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення передбачені в тому числі частинами першою, другою, третьою, четвертою, шостою і сьомою статті 122 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.

Підготовка до розгляду справи та розгляд справи про адміністративне правопорушення визначений ст.. 278, 279 КУпАП, згідно яких орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує зокрема питання про те, чи належить до його компетенції розгляд даної справи.

Розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу. В статті 280 КУпАП вказано, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч.1 ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

В ст.. 284 КУпАП зазначено, що по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи. Постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження, передачі матеріалів на розгляд громадської організації чи трудового колективу або передачі їх прокурору, органу досудового розслідування, а також при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

Отже, аналіз вищевказаних норм в їх сукупності свідчить про те, що працівники поліції, виявивши порушення ОСОБА_1 вимог п. 9.2 ПДР та зупинивши транспортний засіб під його керуванням, діючи, як посадові особи органу Національної поліції, в межах своєї компетенції та згідно наданих їм законом повноважень, повинні були розглянути справу про адміністративне правопорушення за ч.2 ст. 122 КУпАП та винести одну із видів постанов, які передбачені ст.. 284 КУпАП.

Проте, в долучених до протоколу матеріалах відсутні постанови, як про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ПДР України так і про закриття справи відносно нього.

Більш того, на долученому до справи відеозаписі, порушення ОСОБА_1 п. 9.2 ПДР України не зафіксовано. Відеозапис розпочинається з фіксації того, як службовий автомобіль працівників поліції слідує за автомобілем «ВАЗ 2101», який рухається по прямій ділянці дороги і свій напрямок не змінює, а відтак для ввімкнення покажчика про зміну напрямку руху не вбачається. Після того, як працівники поліції подають звуковий сигнал про зупинку, водій автомобіля «ВАЗ 2101» вмикає покажчик правого повороту та зупиняється на обочині. В ході спілкування з поліцейським, після озвучення останнім причини зупинки, ОСОБА_1 заперечує своє порушення та стверджує, що завжди вмикав поворот. Таким чином, працівниками поліції не було задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення ОСОБА_1 таких положень ПДР, які б відповідно до ст. 35 ЗУ Про Національну поліцію давали право працівникам поліції здійснити законну зупинку транспортного засобу під керуванням останнього.

Відтак, з урахуванням зазначеного, суд доходить висновку, що порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху, які стали підставою для його зупинки, належним чином не зафіксовано, особу до відповідальності за таке порушення не притягнуто, а тому відсутні підстави вважати, що зупинка автомобіля під керуванням ОСОБА_3 була законною.

Оскільки автомобіль під керуванням ОСОБА_3 було зупинено з порушенням вимог статті 35 ЗУ «Про національну поліцію», тому відповідно до доктрини «плодів отруйного дерева» (fruitofthepoisonoustree), сформульованої Європейським Судом з прав людини у справах «Гефген проти Німеччини», «Тейксейра де Кастро проти Португалії», «Шабельник проти України» «Балицький проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Яременко проти України», недопустимими є всі наступні докази, отримані внаслідок зупинки транспортного засобу, в тому числі протокол про адміністративне правопорушення.

Тобто, з матеріалів справи про адміністративне правопорушення не вбачається, що ОСОБА_1 допустив будь-які порушення правил дорожнього руху, за які його слід було зупинити, у зв`язку із чим всі наступні вимоги працівників поліції, водій не був зобов`язаний виконувати, а всі складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Такий висновок повністю узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 15.03.2019 по справі № 686/11314/17.

З приводу посилань захисника на порушення процедури проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, суд бере до уваги наступне.

Умови та послідовність дій поліцейських по виявленню у водіїв транспортних засобів ознак, зокрема, алкогольного сп`яніння визначені ст. 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведення такого огляду, затвердженим постановою КМ України №1103 від 17.12.2008 (в подальшому Порядок) та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України та МОЗ України№1452/735 від 09.11.2015 (в подальшому Інструкція).

Відповідно до п.2 Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку) (п. 6 Розділу І Інструкції).

Відповідно до п. 6 Порядку від 17 грудня 2008 року № 1103 та п. 7 Розділу І. Інструкції від 09.11.2015 року № 1452/735, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.

Відповідно до ч.1, 2, 5 ст. 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

На відеозаписі зафіксовано, які під час спілкування інспектор вказує на виявлені ним у ОСОБА_1 ознаку алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота) та пропонує пройти огляд за допомогою спеціального технічного засобу «Alcotest 6820» Водій погоджується пройти огляд на вказаному приладі.

Варто зазначити, що в Україні діє Європейський стандарт EN 15964:2011, який наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України №1494 від 30.12.2014 прийнято як національний стандарт за позначенням ДСТУ 15964:2014 «Пристрої неодноразового використання для контролю видихуваного повітря. Вимоги та методи випробувань» який наказом ДП «Український науково-дослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості» №404 від 08.11.2018 «Про прийняття та скасування національних нормативних документів» прийнято з наданням чинності з 01.01.2020 як ДСТУ EN 15964:2018 (EN 15964:2011. IDT) «Прилади неоднаразового використання для виявляння алкоголю у видихуваному повітрі. Вимоги та методи випробування - на заміну ДСТУ EN 15964:2014», згідно якого пристрої для тестування алкоголю у видихуваному повітрі використовують разом з мундштуками для відбору проб дихання.

Пунктом 3.11 Стандарту визначено, що мундштук це гігієнічно запакована частина, призначена для одноразового використання, яку приєднують до приладу для виявляння алкоголю у видихуваному повітрі й через яку особа, що її перевіряють, подає пробу видихуваного повітря. Мундштуки використовують, щоб запобігти змішуванню проби видихуваного повітря з навколишнім повітрям і розбавленню проби. При цьому слід зазначити, що згідно приписів пункту 5.2 Стандарту прилад повинен унеможливлювати вдихання забрудненого повітря від попередніх користувачів (тобто, використання мундштука, який вже використаний іншим п`яним водієм). Мундштук призначений тільки для одноразового використання. Мундштуки повинні бути в індивідуальній герметичній упаковці, яку можна легко відкрити.

Недотримання вищезазначених вимог може призвести як до епідеміологічних ризиків, так і до ризику некоректної роботи засобів вимірювальної техніки (газоаналізаторів) і фактичних необ`єктивних тестів та, як наслідок, порушуватимуться конституційні права та інтереси людини.

При експлуатації найбільш популярних газоаналізаторів Drager Alcotest®3000, Drager Alcotest®5510, Drager Alcotest®5820, Drager Alcotest®6510, Drager®Alcotest®6810, Drager®Alcotest®6820, Drager®Alcotest®7510 OIML повинні використовуватись виключно оригінальні мундштуки Drager®Alcotest®Mouthpeces Standart, що мають відповідний сертифікат якості та офіційно легально постачаються від виробника через уповноваженого представника.

Використання бувших у використанні мундштуків та, так званих аналогів або замінників оригінальних мундштуків, що не проходили офіційний процес метрологічної та медичної сертифікації разом із приладами Drager Alcotest© як єдиною загальною вимірювальною системою «мундштук-прилад», може призводити до систематичних похибок з отриманням помилкового результату тесту (через різні зазори при нештатному кріпленні мундштука до ніпеля, іншу швидкість потоку та інші умови отримання проби для тесту, тощо).

Інструкцією по експлуатації до «Аналізатора парів етанолу в повітрі, що видихається, «ALKOTEST 6820» передбачено порядок встановлення мундштука. Так, в інструкції вказано про необхідність відкрити упаковку (з гігієнічних міркувань не знімати упаковку з ділянки, що контактує з ротом, поки мундштук не встановлено в прилад); прикласти мундштук діагонально (рифленим маркуванням вгору) і втиснути в тримач, при встановленні мундштука буде чутно виразне клацання, встановлений мундштук може підсвічуватися в увімкненому стані приладу, після чого необхідно повністю зняти упаковку.

При цьому, в розділі Умови проведення вимірювань Інструкції по експлуатації, який передбачає порядок роботи аналізатора «ALKOTEST 6820» прямо передбачено необхідність використання саме нового мундштука для кожної особи.

Судом встановлено, що інспектор спочатку пропонує ОСОБА_1 вибрати мундштук, але потім його зупиняє, пояснюючи, що дані мундштуки не від цього пристрою. Після цього, поліцейський знімає закріплений на його одязі відеореєстратор, ставить його на капот автомобіля, направляючи на водія, а сам на деякий час відходить та не перебуває в зоні відео зйомки. Повернувшись, поліцейський передає один мундштук в руки ОСОБА_1 та просить його відкрити. В цей час він вмикає прилад та без мундштука робить контрольний замір повітря, який фіксує відсутність алкоголю в приладі. Далі інспектор забирає у водія мундштук та вставляє його до приладу і надає прилад ОСОБА_1 для проходження огляду. Останній продуває прилад, який фіксує результат 0,69 проміле.

Таким чином, суд вважає, що надання інспектором ОСОБА_1 конкретно визначного мундштука, отримання якого поліцейським не зафіксовано на відеозаписі через залишення свого портативного відеореєстратора, а також не проведення контрольного заміру повітря приладом «ALKOTEST 6820» з наявністю мундштука, свідчить про порушення положень пунктів 4, 5 Розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом МВС України від 18 грудня 2018 року № 1026 та Інструкції по експлуатації до «Аналізатора парів етанолу в повітрі, що видихається, «ALKOTEST 6820», а тому проведений огляд слід вважати недійсним в силу приписів ч. 5 ст. 266 КУпАП.

Суд також бере до уваги, що після проходження огляду на місці зупинки з використанням спеціального технічного засобу «ALKOTEST 6820», ОСОБА_1 з результатом огляду не погодився, факт вживання алкоголю заперечив.

Пунктом 7 розділу І передбачено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (заклад охорони здоров`я).

Згідно статті 266 КУпАП, у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я, але не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду на стан сп`яніння, затверджується управлінням охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан сп`яніння в інших випадках забороняється.

Відповідно до п.п.6,8 Порядку водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Системний аналіз зазначених нормативних актів вказує, що проведення огляду на стан алкогольного чи іншого сп`яніння поліцейським на місці зупинки транспортного засобу є факультативною стадією такого огляду, і відмова водія від нього не є адміністративним правопорушенням (п.п.5-6 Порядку). Тому, якщо особа, яка керує транспортним засобом вважає результати огляду на стан сп`яніння, який проводитиметься поліцейським, заздалегідь невірними або відмовилась від нього, вона має право бути одразу направленими до закладу охорони здоров`я для проведення медичного огляду.

Предметом доказування у випадку відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння є наявність такої відмови, і при цьому огляд на стан сп`яніння не проводиться. В даному випадку це стосується відмови від проведення огляду в закладі охорони здоров`я (обов`язковий огляд) на це прямо вказує п.8 Порядку.

Таким чином, за наявності ознак сп`яніння відмова особи, яка керувала транспортним засобом від проходження у встановлений законом порядку медичного огляду на стан сп`яніння в медичному закладі, утворює самостійний склад адміністративного правопорушення, встановлений ст.130 КУпАП, при цьому водій відмовляється від огляду на стан сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу (факультативний огляд), так і від медичного огляду в закладі охорони здоров`я (обов`язковий огляд).

При цьому відмова водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я оформлюється поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису (а в разі неможливості застосування таких засобів у присутності двох свідків), про що вказує п.6 Розділу Х Інструкції з оформлення.

Слід зазначити, що відмова від участі в огляді на виявлення стану сп`яніння означає явне, відкрите, висловлене усно або письмово небажання особи виконати обов`язок із проходження огляду на стан сп`яніння.

Судом встановлено, що після проходження огляду та не погодження з його результатами, на пропозицію працівника поліції проїхати в медичний заклад ОСОБА_1 погодився та зазначив, що готовий слідувати до Коломийської ЦРЛ для повторного проходження огляду, однак йому необхідно щоб хтось відвіз його матір додому, оскільки залишити її саму на дорозі він не може. У відповідь інспектор поліції повідомив, що ніхто відвозити пасажира додому не буде. Отримавши таку відповідь працівника поліції, ОСОБА_1 відмовився їхати до КНП «Коломийська ЦРЛ».

Згідно п.2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порушення вимог вказаного пункту ПДР має наслідком притягнення особи до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП, проте виключно за умови складання уповноваженими особами протоколу про адміністративне правопорушення, фабула якого відповідатиме об`єктивній стороні такого правопорушення.

Суд наголошує, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється виключно (лише) у межах висунутого (сформульованого) звинувачення, викладеного у змісті протоколу про адміністративне правопорушення і тільки стосовно особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

За таких обставин, установивши, що водій ОСОБА_1 не погоджувався з результатами огляду, проведеного поліцейським на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного приладу Drager Alcotest та водночас відмовлявся від проходження огляду у закладі охорони здоров`я, поліцейський на виконання вимог закону, мав би скласти протокол щодо ОСОБА_1 за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, зазначивши ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду. У такому разі, працівники поліції мали б інкримінувати ОСОБА_1 порушення п.2.5 ПДР, а не п.п.«а» п.2.9 ПДР, як про це зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення, наявному у матеріалах справи.

При цьому, протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення і відповідно до ст.251 КУпАП є одними із джерел доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення.

Відповідно до ст.251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

Згідно усталеної судової практики ЄСПЛ (рішення від 30 травня 2013 року у справі «Малофєєва проти Росії» (Malofeyeva v. Russia), заява №36673/04); рішення від 20 вересня 2016 року у справі «Карелін проти Росії»(Karelin v. Russia), заява №926/08) у випадку, «коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

З огляду на зазначене, ЄСПЛ дійшов висновку, що суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді, а також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції.

Отже, складена конструкція об`єктивної сторони з неправильною кваліфікацією дій водія у протоколі про адміністративне правопорушення унеможливлює притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, оскільки в даному випадку, такі дії повинні кваліфікуватися як відмова водія від проходження огляду у встановленому порядку.

Суд позбавлений можливості змінити фабулу адміністративного правопорушення та не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення.

З урахуванням викладеного, слід дійти висновку про недоведеність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, а саме керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях підкреслив, що суд не мусить надавати відповіді на кожне порушене питання, проте з рішення має бути ясно зрозуміло, що головні проблеми, порушені в даній справі, були вивчені і була надана конкретна чітка відповідь на аргументи, які є вирішальними для вирішення справи (справи "Ван де Хурк проти Нідерландів", §61, "Болдеа проти Румунії", §30, "Морейра Феррейра проти Португалії", § 84).

За таких обставин, враховуючи відсутність в матеріалах справи про адміністративне правопорушення належних доказів винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а наявні докази є суперечливими та недійсними, вважаю, що в діях останнього відсутні подія і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, тому справу відносно нього слід закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Частиною 2 ст. 284 КУпАП передбачено, що постанова про закриття виноситься при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 40-1, 130 ч.1, 283, 284 КУпАП,

п о с т а н о в и л а :

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На постанову суду протягом десяти днів з дня її винесення може бути подана апеляційна скарга до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд.

Суддя: Третьякова І. В.