Справа № 467/900/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.09.2025 року суддя Арбузинського районного суду Миколаївської області Явіца І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Арбузинка справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ; відомості про місце роботи і сімейний стан відсутні; відомості про притягнення до адміністративної відповідальності відсутні,

за ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Із протоколу про адміністративне правопорушення ВАД № 720449 від 29 червня 2025 року вбачається, що 29 червня 2025 року о 01 год. 00 хв. ОСОБА_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння і знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , висловлювався на адресу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 грубою нецензурною лайкою, чим порушив громадський порядок та спокій громадян.

Дії ОСОБА_1 уповноваженою на складання протоколу особою кваліфіковані за ст. 173 КУпАП.

На неодноразові виклики до суду ОСОБА_1 не з`явився, правом на участь в судовому засіданні не скористався, повідомлявся про розгляд справи шляхом надіслання повістки за вказаною у протоколі адресою, а так само і піддавався приводу згідно постанов судді Арбузинського районного суду Миколаївської області від 24 липня 2025 року та 27 серпня 2025 року, які виконані не були з причин відсутності ОСОБА_1 за місцем проживання.

Разом з тим, ужиті судом заходи попри їх об`ємність не сприяли досягненню мети забезпечення участі в судовому засіданні особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Хоча останні прямо та беззаперечно, в своїй сукупності, указують на те, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, мала б бути у силу вжитих заходів поінформована про цей процес, який здійснюється в Арбузинському районному суді Миколаївської області, у відношенні неї безпосередньо.

Відповідно, суд в цій справі забезпечивши право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, приймати особисту участь безпосередньо в судовому засіданні, уживши доступних йому заходів для поінформованості її про даний процес, вважає за можливе завершити розгляд провадження за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Крім того, судом неодноразово вживались заходи щодо сповіщення ОСОБА_4 про час та місце розгляду справи, шляхом направлення судових повісток за місцем її проживання, зазначеного у протоколі про адміністративне правопорушення. Не зважаючи на вжиті заходи щодо сповіщення особи про час та місце слухання справи, остання в судове засідання не з`явилась, причини своєї неявки суду не повідомила, будь-яких заяв чи клопотань до суду не подала.

Як наслідок, ураховуючи наявність підстав вважати про поінформованість осіб про даний процес, як і про дату, час та місце його здійснення, суд при відсутності у таких осіб з певних своїх причин та міркувань стійкого бажання приймати участь в цьому процесі, уважає таку поведінку їх особистим вільним користуванням їх власними правами на свій розсуд.

Суд, у свою чергу, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, дослідивши матеріали справи у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, установив наступне.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справі про адміністративне правопорушення, серед іншого, є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

А положення статті 280 КУпАП зобов`язують орган (посадову особу) при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Такі висновки, зокрема, суд має зробити на підставі доказів, як то, будь яких фактичних даних, які встановлюються, зокрема, й протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків. (ст. 251 КУпАП).

Тож, суддя, дослідивши матеріали провадження у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, виходив із такого.

Зокрема, статтями 251, 280 КУпАП, визначено фактичні дані, обставини на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

З урахуванням того, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У цій ситуації зібрані матеріали як докази, уповноваженою на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу, особою, за своєю суттю, навіть у їх сукупності, залишать місце сумнівам, а тому вони не узгоджуються із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», з огляду на таке.

Так, статтею 173 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за дрібне хуліганство, тобто нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері охорони громадського порядку.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у нецензурній лайці в громадських місцях, образливому чіплянні до громадян та інших подібних діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян (формальний склад).

Суб`єкт адміністративного проступку - загальний (фізична осудна особа, яка досягла 16- річного віку).

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу.

Згідно із диспозицією статті 173 КУпАП об`єктивну сторону складу дрібного хуліганства становлять такі альтернативні діяння: 1) нецензурна лайка в громадських місцях; 2) образливе чіпляння до громадян; 3) інші подібні дії, за умови, що кожне із цих діянь порушує громадський порядок і спокій громадян, а обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони цього правопорушення є хуліганський мотив поведінки особи, яка вчиняє зазначені вище дії.

Однак, за наслідками розгляду даного провадження з наданих уповноваженою особою у якості доказів фактичних даних не можливо із дотриманням стандарту доказування «поза розумним сумнівом» констатувати факт хуліганського мотиву поведінки особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Також, слушним буде зауважити, що при хуліганстві об`єктом захисту є громадський порядок, який слід розуміти як стан суспільних відносин, що виник, сформувався, змінюється та існує під впливом дії правових норм (значною мірою), моральних засад, звичаїв, етичних правил, традицій, інших позаюридичних чинників і знаходить свій вияв (відображається) у безпечності громадського спокою, охороні здоров`я, честі та гідності людини, її прав та свобод, зокрема, права на відпочинок, усталених правил співжиття, комунікації (спілкування), у поведінці в побуті, у повазі і ставленні членів спільноти один до одного, у нормальному функціонуванні органів державної влади, місцевого самоврядування, різних установ, організацій, громадських об`єднань, інших інституцій, які займаються корисною суспільною діяльністю.

Посягання на ці відносини здійснюються в активній формі, в основному з ініціативи правопорушника або через використання незначного (нікчемного) приводу, як правило, відбуваються в публічних (громадських, людних) місцях, супроводжуються ненормативною (брутальною, нецензурною) лексикою та/або фізичним насильством, і призводять до заподіяння моральної та матеріальної шкоди.

Так, поняття громадського місця визначено Законом України «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення». У відповідності до вказаного закону, громадське місце - частина (частини) будь-якої будівлі, споруди, яка доступна або відкрита для населення вільно, чи за запрошенням, або за плату, постійно, періодично або час від часу, в тому числі під`їзди, а також підземні переходи, стадіони.

За зовнішнім виявом (набором фактів) хуліганство певним чином схоже на ряд інших діянь, зокрема найбільше на ті з них, які посягають на здоров`я, честь та гідність людини, її майно. Однак схожість цих діянь не завжди може бути підставою для визнання їх однаковими (рівнозначними).

Хуліганські дії завжди посягають на громадський порядок та інші зазначені вище об`єкти захисту. Зміст та спрямованість цього діяння висновуються із характеру дій особи, яка їх вчиняє, а також із стосунків, які склалися між такою особою та потерпілим.

Особливість мотиву хуліганства полягає у причинній зумовленості. Спонукання вчинити такі дії можуть бути різні. Поєднує їх те, що вони, здебільшого, позбавлені будь-якої необхідності, нерідко постають із бажання особи показати свою ніби вищість (винятковість), чи з розгнузданого самолюбства, пов`язаного з неповагою до особи, людської гідності, байдужим ставленням до законів і правил поведінки (постанова ВСУ від 04.10.2012 у справі № 5-7к12).

Проте, цих обставин у даній справі не установлено, відповідно, не можливо визнати доведеним факт здійснення посягання на громадський порядок і спокій громадян в громадському місці з боку особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

У даному випадку, протокол не містить відображення усіх ознак об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Тобто, по суті, саме «звинувачення» викладене не у відповідності із диспозицією статті 173 КУпАП, позаяк, не містить зазначення обов`язкових ознак правопорушення, визначеного цією нормою, як то, навіть вказівки на те, що дії ОСОБА_1 є дрібним хуліганством.

Відсутні й відомості про вчинення інкримінованих ОСОБА_1 дій в громадському місці та порушення громадського порядку чи спокою громадян.

Ці ознаки є обов`язковими і визначають склад правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, а тому їх відсутність у протоколі самі по собі вже є підставою для констатації факту про відсутність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Будь-яких відомостей щодо дійсності об`єктивної сторони (вчинення інкримінованих дій в громадському місці) та суб`єктивної сторони (хуліганського мотиву) ані сам протокол, ані додані до нього матеріали не містять.

Додані до протоколу письмові пояснення ОСОБА_5 та ОСОБА_4 від 29 червня 2025 року, як докази, ані самі по собі, ані в сукупності не спростовують цих висновків суду і не вказують на наявність і дійсність усіх ознак складу правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

У той час, як сам протокол містить лише відомості, що ОСОБА_1 вживав нецензурну лайку на адресу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 від надання пояснень відмовився.

Як слідує з письмових пояснень ОСОБА_3 від 29.06.2025 року, які узгоджуються з письмовими поясненнями ОСОБА_6 , близько 01 години 00 хвилин вона разом з ОСОБА_4 за місцем її проживання, а саме а адресою: АДРЕСА_1 , на подвір`ї відпочивали та вживали алкогольні напої. В цей час до паркану підійшов сусід ОСОБА_7 , який почав висловлюватись на їх адресу нецензурною лайкою. На їх зауваження сусід не реагував, в насідок чого вони викликали поліцію.

Таким чином, як вбачається з письмових пояснень ОСОБА_3 та ОСОБА_4 такі дії ОСОБА_1 могли бути викликані особистими мотивами, які виникли на грунті відносин між сусідами.

Згідно відеозапису з бодікамери поліцейського вбачається, що конфлікт між ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 стався через прослуховування музики у нічний час, вживання алкогольних напоїв останніми та відмови ОСОБА_1 у спільному вживанні алкогольних напоїв.

Крім того, відомості зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, письмових поясненнях ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та усні пояснення надані працівникам поліції сторонами позбавляють можливість дійти достовірного висновку про час, місце вчинення інкримінованих ОСОБА_1 дій та їх мотивів.

Отже, саме по собі вживання нецензурної лайки ще не вказує на дійсність хуліганського мотиву, адже, такі дії особи могли виникнути з особистих мотив, у тому числі й раптово в зв`язку з діями заявника, які відбувались у нічний час (прослуховування музики, гучні розмови).

Ураховуючи те, що за своєю правовою природою протокол про адміністративне правопорушення не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду, у тому числі й щодо об`єктивної та суб`єктивної сторони правопорушення.

Тож, із суті адміністративного правопорушення, викладеного у протоколі, випливає, що особою, яка склала протокол, за одночасної відсутності в матеріалах справи в достатньому обсязі належних та допустимих доказів на підтвердження обставин правопорушення, не доведено ані об`єктивної, ані суб`єктивної сторони інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення.

За таких обставин, суд констатує відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, як то, його об`єктивної та одночасно суб`єктивної сторони.

Інші ж досліджені судом докази не усувають цієї прогалини.

У той час, як Конституційний Суд України у рішенні від 26 лютого 2019 року в справі № 1-р/2019 зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачиться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, через недоведеність наявності у його діях об`єктивної та суб`єктивної сторони складу цього правопорушення.

А будь-яких інших доказів в ході судового розгляду, які б спростували такі висновки суду, здобуто не було.

Таке виключає можливість притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

За таких умов, на цьому етапі, суть вчиненого правопорушення з кваліфікацією дій за ст. 173 КУпАП є сумнівною, що є не прийнятним та не кореспондується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», а тому оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності вважаю, що провадження у цій справі слід закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, який вказує на те, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутності складу адміністративного правопорушення.

У зв`язку з чим, дане адміністративне провадження, з урахуванням вимог п. 1 ст. 247 КУпАП, підлягає закриттю, а судовий збір не підлягає стягненню з ОСОБА_1 , так як на нього, за таких обставин, не накладається адміністративне стягнення (ст. 40-1 КУпАП).

З цих мотивів, керуючись ст.ст. 221, 245, 247, 251, 252, 268, 272, 280, 321 Кодексу України про адміністративне правопорушення, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП - закрити на підставі п. 1 ст. 247 цього ж Кодексу у зв`язку з відсутністю у його діях складу цього адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області протягом 10 (десяти) днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Ірина Явіца