ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2025 рокуСправа № 495/4690/25
Номер провадження 3/495/1594/2025

Суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Братків І.І. розглянувши матеріали, які надійшли з відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_1 " НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, уродженець м. Запоріжжя, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , ТОВ "Мадьям", комп`ютерний інженер,

за ч. 1 ст. 204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИЛА:

25.06.2025 до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_1 " НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ПдРУ №004460Е від 23.06.2025 з доданими до них матеріалами відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.204-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення (далі КУпАП).

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що 23.06.2025 о 22:40, під час здійснення прикордонного контролю в пункті пропуску "Паланка-Маяки-Удобне" на виїзд з України, від прикордонного наряду «Перевірка документів» надійшла доповідь про виявлення громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який на паспортний контроль надав паспорт громадянина Держави Ізраїлю N? НОМЕР_2 , на ім?я ОСОБА_3 , будучи у правових відносинах з Україною, громадянином України згідно із ст. ? Закону України «Про громадянство України». Своїми діями порушив вимоги ст. 9, 12 Закону України «Про державний кордон України», затвердженого 04.11.1991 року N? 1777-ХII, ч. 2 ст. 6 Закону України «Про прикордонний контроль», затвердженого 05.11.2009 року N? 1710-VI, ст. 2, 3 Закону України «Про порядок виїзду з України і в?їзду в Україну громадян України», затвердженого 21.01.1994 року N? 3857-XII, п. 2 «Правил перетинання державного кордону громадянами України», затверджених Постановою КМУ від 27.01.1995 N? 5, тобто вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 204-1 ч. 1 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про дату та місце слухання справи повідомлявся шляхом направлення смс-повістки за мобільним номером вказаним у протоколі, що підтверджується довідкою про доставку такого смс.

Відповідно до ч. 2 ст.277 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч.1ст.204-1 КУпАП розглядаються протягом доби.

19.08.2025 від ОСОБА_1 надійшли додаткові пояснення у справі з яких вбачається, що на підтвердження законності перетину державного кордону ним додано копії паспорта громадянина України та закордонного паспорта з відповідними відмітками.

Також в поясненнях описано обставини перетину кордону через пункт пропуску «Маяки». Зазначає, що передав молдовській стороні паспорт громадянина Держави Ізраїль, оскільки саме за цим паспортом він прилетів з Тель-Авіва до Республіки Молдова. Відповідно, він мав обов`язок пред`явити молдовським прикордонникам саме цей документ, за яким здійснювався в?їзд на територію Молдови. Надалі цей паспорт було повернено йому вже українською стороною з відміткою про в?їзд на територію України. Жодних запитань щодо наявності чи пред?явлення паспорта громадянина України мені не ставилося.

Звертає увагу, що на тій самій сторінці його ізраїльського паспорта, де стоїть відмітка про в?їзд в Україну від 25 березня 2025 року, також містяться відмітки про в?їзд і виїзд з території Республіки Молдова. Це підтверджує, що він дійсно прибув до Молдови саме як громадянин Ізраїлю. Таким чином, у самому паспорті вже наявне повне документальне підтвердження факту мого прибуття до Молдови, і необхідності у будь-яких додаткових доказах, по суті, немає.

Тому при виїзді з України він також надав саме паспорт громадянина Ізраїлю, у якому вже стояла відмітка про мій в?їзд до України. Вважає, що діяв правильно і послідовно. При цьому жоден представник прикордонної служби у пункті пропуску «Маяки» не запитував у нього про наявність українського паспорта. Натомість було одразу складено відповідне постановлення та фактично здійснено його примусовий вивіз з пункту пропуску. Тобто твердження про те, що він «вирішив приховати український паспорт», не відповідає дійсності, оскільки він його не приховував, а українська сторона навіть не вимагала його пред?явити.

Вважає, що у його діях відсутній будь-який склад правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, суд віиходить з такого.

Відповідно до положень ст. 9 КУпАП - адміністративним правопорушенням (проступком) визнаються протиправні, винні (умисні або необережні) дії або бездіяльність, які посягають на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, а також встановлений порядок управління і які тягнуть за собою застосування адміністративно-правових санкцій.

Відповідно до вимог статей 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Проаналізувавши надані докази, вважаю, що з матеріалів справи вбачається, що в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП, виходячи з наступного.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.278 КУпАП, орган який розглядає справу про адміністративне правопорушення, вирішує також питання, чи правильно складено протокол про адміністративне правопорушення і виходячи з цього, не вправі вийти за межі протоколу.

Згідно статті 9 Закону України «Про державний кордон України», перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку.

Статтею 12 вищевказаного закону визначається, що пропуск осіб, які перетинають державний кордон України, здійснюється органами Державної прикордонної служби України за дійсними документами направо в`їзду на територію України або виїзду з України. Пропуск транспортних засобів, вантажів через державний кордон України провадиться відповідно до законодавства України і міжнародних договорів України. Відповідно до міжнародних договорів України Кабінетом Міністрів України може бути встановлено спрощений порядок пропуску осіб, транспортних засобів, вантажів через державний кордон України. Пропуск осіб, які незаконно перетинають державний кордон України з наміром бути визнаними біженцями чи особами, які потребують додаткового або тимчасового захисту, і у яких відсутні документи, що посвідчують особу, або якщо такі документи є фальшивими, здійснюється без таких документів.

Диспозиція частини 1 статті 204-1 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони державного кордону України.

Об`єктивна сторона інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 204-1 КУпАП становлять такі альтернативні дії: 1) перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади; або 2) спроба такого перетинання.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю прямого умислу.

Суб`єктом правопорушення може бути громадянин України, іноземець або особа без громадянства.

Відповідно до п.1 ст. 2 Закону України «Про громадянство» законодавство України про громадянство ґрунтується на таких принципах: єдиного громадянства - громадянства держави Україна, що виключає можливість існування громадянства адміністративно-територіальних одиниць України. Якщо громадянин України набув громадянство (підданство) іншої держави або держав, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України. Згідно ст. 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» документами, що дають право громадянину України на виїзд з України і в`їзд в Україну, є: паспорт громадянина України для виїзду за кордон; дипломатичний паспорт України; службовий паспорт України; посвідчення особи моряка; посвідчення члена екіпажу; посвідчення особи на повернення в Україну (дає право на в`їзд в Україну).

Частиною 1 статті 2 Закону України «Про порядок виїзду і в`їзду в Україну громадян України» визначено, що документами, що дають право громадянину України на виїзд з України і в`їзд в Україну, є: паспорт громадянина України для виїзду за кордон; дипломатичний паспорт України; службовий паспорт України; посвідчення особи моряка; посвідчення члена екіпажу; посвідчення особи на повернення в Україну (дає право на в`їзд в Україну).

Статтею 3 даного Закону закріплено, що перетинання громадянами України державного кордону України здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України після пред`явлення одного з документів, зазначених у статті 2 цього Закону.

Правила перетинання державного кордону України громадянами України, затверджені Постановою Кабінету міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 (далі - Правила).

Відповідно до п.2 вказаних Правил, перетинання громадянами України державного кордону України здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю, якщо інше не передбачено законом, за одним із таких документів, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, в тому числі паспорт громадянина України.

Регулювання порядку здійснення права громадянами України на перетинання державного кордону здійснює Закон України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», відповідно до цього Закону Кабінетом Міністрів України встановлюються правила перетинання державного кордону громадянами України.

Згідно ст.3 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» перетинання державного кордону громадянами України здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України після пред`явлення одного з документів, зазначених у ст. 2 цього закону, а саме: паспорту громадянина України для виїзду за кордон.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції РНБО України, відповідно до ст.106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022, в Україні введено воєнний стан. Указом Президента України №69/2022 «Про загальну мобілізацію» було оголошено загальну мобілізацію, який було затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 03.03.2022 № 2105-IX. Відповідно до положень Законів України «Про військовий обов`язок і військову службу», «;Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» Правил перетинання державного кордону України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 р. №57 (зі змінами та доповненнями), у разі введення на території України надзвичайного або воєнного стану обмежено виїзд з України окремою категорією громадян. Зокрема, заборонено виїзд за межі України громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років, за винятком осіб, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації. З 24.02.2022 року встановлено додаткові обмеження перетинання державного кордону України для окремих категорій осіб.

Оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення доведена, в його діях суд вбачає склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 204-1 КУпАП.

Вина правопорушника підтверджується матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ПдРУ №004460Е від 23.06.2025; рапортом старшого зміни прикордонних нарядів впс " ІНФОРМАЦІЯ_1 " (тип Б) лейтенанта ОСОБА_4 від 24.06.2025; рапортом старшого прикордонних нарядів в ПП через ДКУ "Паланка-Маяки-Удобне" старшого лейтенанта ОСОБА_5 від 23.06.2025; заявою та копіями паспортів.

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Чинне законодавство не містить переліку або вказівок на ознаки, що дозволяють визначити малозначність провини. Є підстави вважати, що це адміністративні правопорушення, які не становлять великої суспільної небезпеки, не завдають значних збитків державним або суспільним інтересам або безпосередньо громадянам.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення, посадова особа зобов`язана розглянути всі сторони адміністративного правопорушення, оцінити його наслідки, встановити чи завдана значна шкода окремим громадянам або суспільству, дослідити обстановку, в якій вчинене правопорушення, особу правопорушника, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Враховуючи встановлені обставини у справі та те, що ОСОБА_1 своїми діями не завдав будь-якої шкоди державному або громадському порядку, тому суд приходить до висновку, що дане правопорушення не становить суспільної шкідливості, не завдало збитків державним або суспільним інтересам або безпосередньо громадянам і є малозначним.

Відтак суддя вважає за необхідне у відповідності до ст. 22 КУпАП звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за малозначністю вчиненого правопорушення і обмежитись усним зауваженням, у зв`язку з чим згідно п. 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП провадження у справі підлягає закриттю.

У зв`язку з тим, що за результатами розгляду зазначеної адміністративної справи адміністративне стягнення не накладається, судовий збір стягненню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 23, 40-1, 204-1, 250-252, 280, 283, 284 КУпАП, суддя,

ПОСТАНОВИЛА:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , винним у вчиненні у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 204-1 КУпАП та відповідно до ст. 22 КУпАП звільнити від адміністративної відповідальності у зв`язку з малозначністю вчиненого діяння.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оголосити усне зауваження, а справу закрити.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.

Суддя Ірина БРАТКІВ