Справа № 466/3661/25 Головуючий у 1 інстанції: Зима І. Є.
Провадження № 33/811/1031/25 Доповідач в 2-й інстанції: Урдюк Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2025 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Урдюк Т.М., з участю захисника Мотрука М.Ю., потерпілої ОСОБА_1 , адвоката Бурлака Я.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адвоката Бурлака Я.А. у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на постанову судді Шевченківського районного суду м. Львова від 16 червня 2025 року про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 154 КУпАП,

в с т а н о в и в :

вищенаведеною постановою закрито провадження по справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі п.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.154 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №377972 , складеного 02.04.2025 , на подвір`ї біля будинку № 14 А , що на вул. Білоруська у м. Львові, 25.03.2025 року, близько 16: 00 год, собака породи «Німецький вівчур» чорного окрасу, власником якого є гр. ОСОБА_2 , вкусила собаку породи «Померанський шпіц», власником якої є гр. ОСОБА_1 . Після вказаної події постраждала собака померла. Відтак, завдано матеріальних збитків, та порушено вимоги абзц. 5 ч.5 ст. 9 ЗУ «Про захист тварин від жорсткого поводження». Дії ОСОБА_2 кваліфіковані за ч.3 ст.154 КУпАП, про що складено протокол та матеріали справи скеровано до суду. Потерпілою у правопорушенні зазначено ОСОБА_1 ; розмір спричиненої правопорушенням шкоди - 24 600 грн.

Не погоджуючись із рішенням судді першої інстанції, адвокат Бурлака Я.А. подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк апеляційного оскарження, скасувати постанову судді Шевченківського районного суду м. Львова від 16 червня 2025 року, визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні правопорушення.

Зазначає, що постанова винесена без участі потерпілої, копію постанови ОСОБА_1 отримала лише 23.06.2025, після чого 26.06.2025 було укладено договір про надання правової допомоги та подано апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що постанова підлягає скасуванню.

Вказує, що ОСОБА_2 не забезпечив належного утримання собаки, чим порушив п.2.3.12, п.3.1.3, п.3.2.2, п.3.3.1 Правил утримання і поводження з домашніми тваринами у м. Львові, затверджених ухвалою Львівської міської ради №6225 від 23.01.2020.

Звертає увагу на те, що суд робить висновок про невідповідність власника загиблої собаки, а саме, що у протоколі зазначено, що власник собаки ОСОБА_3 , а відповідно до ветеринарного паспорта ОСОБА_4 . Вважає, що вказані обставини не можуть бути підставою для закриття провадженя справі.

Станом на день вчинення правопорушення ОСОБА_5 була неповнолітньою. З огляду на це ОСОБА_1 (мати ОСОБА_6 ) як законний представник неповнолітньої особи захищала права, та інтерсами ОСОБА_5 .

Проте ОСОБА_1 також є потерпілою, адже їй було нанесено фізичні ушкодження внаслідок нападу собаки.

Вважає, що суд безпідставно закрив провадженя у справі, тому постанова підлягає скасуванню.

ОСОБА_1 , адвокат Бурлак Я.А. в суді апеляційної інстанції підтримали апеляційну скаргу, просили задоволити.

Захисник Мотрук М.Ю. апеляційну скаргу заперечив, просив постанову судді першої інстанцї залишити без змін.

Свідок ОСОБА_7 в суді апеляційної інстанції пояснила, що бачила, як ОСОБА_3 тримала на руках закривавлену собаку, яка була мертвою. ОСОБА_8 повідомила, що їх собаку, загризла собака сусідів.

Заслухавши учасників судового провадження, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така підлягає до часткового задоволення.

Матеріалами справи підтверджуються доводи апелянта щодо причин пропуску строку апеляційного оскарження. Суд вважає, що строк апеляційного оскарження пропущений апелянтом з поважних причин, а тому його слід поновити.

За змістом ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 252 КУпАП, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. При цьому, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів.

З аналізу наведеної вище норми вбачається, що оцінці підлягає як кожний окремий доказ, так і всі зібрані докази в цілому, на підставі чого суддя повинен зробити обґрунтований висновок про їх належність і допустимість, достовірність та достатність фактичних даних, що встановлюються цими доказами, та мають значення для справи.

Оскільки протокол є важливим процесуальним документом, який засвідчує факт неправомірних дій, за які передбачена адміністративна відповідальність, такий та його невід`ємні складові повинні бути оформлені належним чином, містити в собі всі дані, необхідні для своєчасного та об`єктивного вирішення питання про наявність в діях особи складу адміністративного проступку.

З огляду на це, на суддю при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення ст. 278 КУпАП покладено обов`язок вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, враховую, що притягнення до адміністративної відповідальності повинно мати певне підґрунтя в національному законодавстві. При цьому, закон, яким передбачено таку відповідальність повинен бути доступним для відповідної особи, яка повинна мати можливість передбачити його наслідки, та бути сумісним із верховенством права. Це формулювання передбачає, що національний закон повинен бути достатньо передбачуваним у своїх формулюваннях для надання особам необхідної інформації щодо обставин та умов, за яких органи влади можуть вдатись до заходів, які впливають на їх права, гарантовані Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

В своїх судових рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.

В рішенні у справі «Маттоціа проти Італії» Європейський Суд зазначив, що «обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення». Хоча ступінь «детальності» інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту.

Відповідно до ч. 1 ст. 154 КУпАП порушенням правил утримання собак і котів є утримання собак і котів у місцях, де це заборонено відповідними правилами, утримання незареєстрованих собак, приведення їх у громадські місця, вигулювання собак без повідків та намордників (крім собак, породи яких не внесені до Переліку небезпечних порід собак) чи в не відведених для цього місцях, а також не прибирання власником тварини її екскрементів під час перебування тварини у громадському місці (крім вигулювання у спеціально відведених для цього місцях).

Відповідно до частини 3 ст. 154 КУпАП, дії, передбачені частиною першою цієї статті, що спричинили заподіяння шкоди здоров`ю людини або її майну, - тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від ста до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією тварин і на посадових осіб - від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією тварин.

Таким чином диспозицією статті 154 КУпАП передбачена відповідальність за 1) утримання собак у місцях, де це заборонено відповідними правилами, 2) утримання незареєстрованих собак, приведення їх у громадські місця, 3) вигулювання собак без повідків і намордників (крім собак, породи яких не внесені до Переліку небезпечних порід собак) чи в не відведених для цього місцях, при цьому ч. 3 ст. 154 КУпАП передбачено відповідальність за ті самі дії, що спричинили заподіяння шкоди здоров`ю людей або їх майну.

Стаття 154 КУпАП України є бланкетною нормою, тобто нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших нормативно-правових актів, що наповнює норму ст. 154 КУпАП України більш конкретним змістом для встановлення тих ознак, які мають значення для правильної правової кваліфікації зазначеного діяння. Відтак, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, особа, яка складає протокол повинна викласти суть правопорушення виходячи із частини першої даної статті з посиланням на конкретний пункт Правил утримання собак, котів і хижих тварин у населених пунктах, який вважається порушенням, чи Правил утримання домашніх тварин, чи інших нормативно- правових актів, що встановлюють вимоги до утримання та поводження з домашніми тваринами та виключно після цього зазначити наслідки у виді заподіяння шкоди, як це передбачено частиною третьою ст. 154 КУпАП України.

Частиною 3 ст. 154 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність, за утримання собак і котів у місцях, де це заборонено відповідними правилами, утримання незареєстрованих собак, приведення їх у громадські місця, вигулювання собак без повідків та намордників (крім собак, породи яких не внесені до Переліку небезпечних порід собак) чи в не відведених для цього місцях, а також не прибирання власником тварини її екскрементів під час перебування тварини у громадському місці (крім вигулювання у спеціально відведених для цього місцях), що спричинили заподіяння шкоди здоров`ю людини або її майну, що тягне за собою накладення штрафу на громадян від ста до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією тварин і на посадових осіб - від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією тварин.

Відповідно до змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №377972, складеного 02.04.2025 року, відсутні посилання на нормативно-правові акти, які встановлюють вимоги до утримання та поводження з домашніми тваринами, які були порушені особою, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, та в чому це порушення проявилось.

Разом з тим, у протоколі не розкрито об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.154 КУпАП. При цьому, працівником поліції, який склав протокол не вжито заходів для встановлення можливих очевидців події, також потерпілою у протоколі вказано ОСОБА_1 , хоча згідно з ветеринарним паспортом, власником собаки породи «помаранчевий шпіц», кличка «Емі» зазначено ОСОБА_4 (а.с. 4).

Протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів у справі, але й актом обвинувачення у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення є офіційним документом і до нього висуваються певні вимоги. Обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей покладається на особу, яка його складає та не може бути перекладено на суд.

Водночас суд не може вийти за межі такого обвинувачення або уточнити в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунути певні розбіжності або неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки в такому випадку суд перебиратиме на себе функції сторони обвинувачення, чим порушить принцип рівності сторін і вимоги змагальності процесу. За таких обставин особа буде позбавлена можливості захищатися від висунутого проти неї обвинувачення перед незалежним судом. Навпаки, вона буде змушена захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується.

За приписами ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення.

Неналежне оформлення матеріалів протоколу про адміністративне правопорушення, а саме відсутність конкретизації наведених вище даних, позбавило суд можливості об`єктивно встановити обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, та прийняти законне рішення.

На переконання апеляційного суду, без усунення зазначених недоліків зробити однозначний висновок щодо винуватості чи невинуватості ОСОБА_2 не є можливим, відтак неповнота даних є істотною і апеляційний суд не наділений повноваженнями таку усунути.

За змістом ст. 278 КУпАП, при виявленні недоліків в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному всупереч вимогам ст. 256 КУпАП, або в інших матеріалах, що перешкоджають або унеможливлюють об`єктивний розгляд справи, особа, що провадить підготовку до розгляду справи, повертає матеріали справи відповідному правоохоронному органу, що порушив провадження в адміністративній справі, на дооформлення.

Верховним Судом України визнано правильною практику тих судів, які вмотивованими постановами повертають відповідному правоохоронному органу для належного, додаткового оформлення протоколи про адміністративні правопорушення, складені без додержання вимог ст. 256 КУпАП (п.24 постанови Пленуму ВСУ від 23.12.2005 року № 14; п.16 постанови Пленуму ВСУ від 22.12.2006 року №10).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Без належного оформлення протоколу про адміністративну правопорушення, неможливо постановити законне і обґрунтоване рішення, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню з поверненням матеріалів до ЛРУП №1 ГУ НП у Львівській області для доопрацювання, після усунення яких справа про адміністративне правопорушення, підлягає подальшому направленню до місцевого суду для її розгляду по суті.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

поновити адвокату Бурлаку Я.А. строк апеляційного оскарження.

Постанову судді Шевченківського районного суду м. Львова від 16 червня 2025 року, якою провадження у справі відносно ОСОБА_2 за ч. 3 ст. 154 закрито на підставі п.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення скасувати.

Матеріали протоколу серії ВАД №377972 стосовно ОСОБА_2 за ч. 3 ст. 154 КУпАП направити до ЛРУП №1 ГУ НП у Львівській області для належного оформлення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського апеляційного суду Урдюк Т.М.