Провадження № 33/4808/599/25
Категорія ст.124 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Болюк І. І.
Суддя-доповідач Васильєв
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2025 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П.,

за участю захисника адвоката Грабовецького О.Б.

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 22 липня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень, -

в с т а н о в и в :

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 01.07.2025 року, о 16 год. 15 хв., в м. Івано-Франківську по вул.Військових Ветеранів (Воїнів-Інтернаціоналістів), 10, керуючи транспортним засобом марки BYD Song EV Plus, н.з. НОМЕР_1 , будучи неуважним не дотримався безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого допустив наїзд на припаркований транспортний засіб марки Volkswagen Arteon, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження із матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.13.1 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.124 КУпАП.

На вказану постанову суду ОСОБА_1 як особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати постанову суду та провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях складу правопорушення.

Вважає, що суд неповно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, внаслідок чого прийшов до безпідставного висновку про доведеність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення.

Вважає, що висновки Івано-Франківського міського суду щодо доведеності його винуватості у вчиненні правопорушення не відповідають вимогам КупАП та мають суперечливий характер.

Вважає, що суд першої інстанції безпідставно послався на протокол про адміністративне правопорушення як на доказ, який підтверджує вину у вчиненні правопорушення, оскільки він не відповідає фактичним обставина та суперечить іншим доказам по справі. Зокрема, звертає увагу на те, що у протоколі зазначено, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Однак, зі змісту схеми ДТП та переліку видимих (зовнішніх) пошкоджень транспортних засобів вбачається, що механічні пошкодження на автомобілі, яким керував ОСОБА_1 відсутні взагалі.

Вказує, що висновки про те, що він, керуючи транспортним засобом не дотримався безпечного бокового інтервалу є суперечливим, оскільки зі змісту матеріалів провадження вбачається, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено задній бампер транспортного засобу марки Volkswagen Arteon, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 .

Звертає увагу, що потерпіла ОСОБА_3 в судове засідання не прибула та пояснень не надавала. Разом з тим, долучені до матеріалів провадження письмові пояснення ОСОБА_3 носять суперечливий характер, оскільки остання не була очевидцем події та знає про обставини події тільки зі злів інших осіб, які не залучались до участі у справі в якості свідків та не були допитані в судовому засіданні.

Вважає, що в матеріалах провадження відсутні належні та допустимі докази, які доводять його винуватість у вчиненні правопорушення.

В судове засідання апеляційної інстанції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та потерпіла ОСОБА_3 не з`явилися, хоча неодноразово в установленому законом порядку повідомлялись судом про розгляд провадження.

Зокрема, зі змісту доводів захисника адвоката Грабовецького О.Б. вбачається, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 знає про розгляд провадження та повністю довіряє йому представництво інтересів в суді апеляційної інстанції. В матеріалах провадження наявне рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, відповідно до якого потерпіла ОСОБА_3 була повідомлена про розгляд провадження 28.08.2025 року.

Апеляційний суд враховує, що учасники самостійно, відповідно до принципу диспозитивності, вирішують питання щодо участі в судовому засіданні суду апеляційної інстанції.

Так, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, особиста присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та її захисника під час провадження в суді апеляційної інстанції не має такого ж вирішального значення, як в суді першої інстанції. Умови застосування статті 6 Конвенції стосовно провадження в суді апеляційної інстанції залежать від особливостей певного провадження; слід взяти до уваги загалом проведений судовий процес у національній правовій системі, а також роль, яку відіграє у ньому суд апеляційної інстанції (Ермі проти Італії ) При цьому, обвинувачений як і інші учасники судового розгляду, може відмовитися від свого права брати участь або бути заслуханим в апеляційному провадженні, або прямо, або своєю поведінкою (Кашлев проти Естонії, Хернандес Ройо проти Іспанії).

Апеляційний суд приймає до уваги, що участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та потерпілої ОСОБА_3 в суді апеляційної інстанції не є обов`язковою.

Враховуючи наведене апеляційний суд вважає, що розгляд апеляційної скарги може бути проведений без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та потерпілої.

В судовому засіданні апеляційної інстанції захисник адвокат Грабовецький О.Б. повністю підтримав вимоги апеляційної скарги та просив скасувати постанову суду першої інстанції і закрити провадження на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд доходить висновку, що постанова судді підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, виходячи з наступного.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що Європейський суд неодноразово вказував, що адміністративне правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, визнається кримінальним правопорушенням у розумінні Конвенції (справа "Гурепка проти України"), а позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності.

Визнання кримінально-правового змісту справи свідчить про те, що особа, яка притягається до відповідальності за вчинення такого правопорушення повинна користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, серед яких право знати, у вчиненні якого правопорушення його підозрюють або обвинувачують, бути чітко і своєчасно повідомленим про свої права та обов`язки, мати захисника, оскаржувати судові рішення в апеляційному та касаційному порядку та інші.

Апеляційний суд також неодноразово звертав увагу на недосконалість КУпАП, який було введено в дію Постановою Верховної Ради Української РСР №8074-10 від 07.12.1984 року та вказував на необхідність здійснення правосуддя, виходячи з загальних принципів здійснення судочинства, з метою забезпечення справедливої процедури і юридичної визначеності.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має з`ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Перевіряючи вищевказані доводи апеляційної скарги, апеляційний суд звертає увагу на те, що право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у розгляді справи є беззаперечним і випливає з вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод відповідно до якої, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідальність за ст.124 КУпАП настає у разі порушення учасником дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

В своїх судових рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.

В рішенні у справі «Маттоціа проти Італії" Європейський Суд зазначив, що «обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення». Хоча ступінь "детальності" інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №378234 від 01.07.2025 року, ОСОБА_1 звинувачується в тому, що 01.07.2025 року, о 16 год. 15 хв., в м. Івано-Франківську по вул.Військових Ветеранів (Воїнів-Інтернаціоналістів), 10, керуючи транспортним засобом марки BYD Song EV Plus, н.з. НОМЕР_1 , будучи неуважним не дотримався безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого допустив наїзд на припаркований транспортний засіб марки Volkswagen Arteon, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження із матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.13.1 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.124 КУпАП.

Вищевказаний протокол про адміністративне правопорушення не містить даних, які дозволяють встановити фактичні обставини, а містить тільки зміст висунутого обвинувачення.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що суть обвинувачення полягає в тому, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 звинувачується в тому, що керуючи транспортним засобом, діючи в порушення вимог пункту 13.1 Правил дорожнього руху України, оскільки не дотримався безпечного інтервалу, у результаті чого допустив наїзд на іншій припаркований транспортний засіб.

До матеріалів провадження долучено схеми місця ДТП, яка сталася 01.07.2025 року в м. Івано-Франківську по вул.Військових Ветеранів (Воїнів-Інтернаціоналістів), 10, та відповідно до якої зафіксовано розташування транспортних засобів після дорожньо-транспортної пригоди та перелік пошкоджень, отриманих транспортними засобами. При цьому, зі змісту вищевказаної схеми неможливо встановити на якій відстані знаходяться транспортні засоби після дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до переліку видимих (зовнішніх) пошкоджень транспортних засобів, отриманих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, який долучено до схеми дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок вказаної ДТП транспортний засіб марки Volkswagen Arteon, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 отримав пошкодження заднього бамперу, а транспортний засіб марки BYD Song EV Plus, н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , не має пошкоджень.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що у вказаному переліку пошкоджень не зазначено характер пошкодження транспортного засобу під керуванням водія ОСОБА_2 , його розміри та конкретне місце його розташування на задньому бампері транспортного засобу.

Суд першої інстанції також послався на дані відеозапису, який долучений до протоколу про адміністративне правопорушення, без зазначення обставин, які зафіксовані на вищевказаному відеозапису та обґрунтування своїх висновків щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення.

Разом з тим, вищевказаний відеозапис не дозволяє встановити фактичні обставини дорожньо-транспортної пригоди, оскільки стосується розгляду працівниками поліції адміністративних матеріалів, які були складені стосовно потерпілої ОСОБА_2 за порушення правил паркування транспортного засобу марки Volkswagen Arteon, д.н.з. НОМЕР_2 в зоні дії дорожнього знаку 3.34 та стосовно водія ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом транспортним засобом марки BYD Song EV Plus, н.з. НОМЕР_1 , не маючи чинного страхового поліса обов`язкового страхування.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що розгляд провадження відбувається в межах обвинувачення, яке висунуто особі, яка притягається до адміністративної відповідальності та підставі доказів, які долучено до матеріалів провадження.

Так, відповідно до вимог п.13.1 ПДР України водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Разом з тим, сукупність досліджених судом доказів не дозволяє встановити фактичні обставини вчиненого правопорушення та прийти до беззаперечного висновку про доведеність винуватості у вчиненні правопорушення.

Так, єдиним доказом по справі, який свідчить про можливу причетність ОСОБА_1 до дорожньо-транспортної пригоди є письмові пояснення потерпілої ОСОБА_2 зі змісту яких вбачається, що вона дізналась про обставини дорожньо-транспортної пригоди зі слів свідків події, оскільки залишила свій транспортний засіб для того, що оплатити товар. Зі змісту її пояснень вбачається, що транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 був затриманий очевидцями події, які стверджували, що саме він причетний до дорожньо-транспортної пригоди. При цьому, ОСОБА_1 на місці події свою причетність до ДТП не визнавав та стверджував, що не буде відшкодовувати завдану шкоду.

Апеляційний суд неодноразово вказував на необхідність, у відповідності до принципу безпосередності дослідження доказів, приймати певні заходи для забезпечення можливості перевірки письмових пояснень свідків шляхом їх допиту в судовому засіданні.

Разом з тим, матеріали провадження не містять даних, які дозволяють встановити свідків, які були очевидцями дорожньо-транспортної пригоди та можуть надати пояснення, які мають важливе значення для розгляду провадження.

Апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги проте, що суд першої інстанції не дав належної оцінки сукупності досліджених доказів є обґрунтованими.

Апеляційний суд вважає, що сукупність досліджених доказів свідчить про те, що рішення суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП є явно незаконним.

Так, доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення не обґрунтована належними та допустимими доказами, які дозволяють встановити фактичні обставини та спростувати його доводи про непричетність до дорожньо-транспортної пригоди.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що судове рішення повинно бути ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом з точки зору належності, допустимості, достовірності та достатності для прийняття відповідного процесуального рішення.

Суд першої інстанції в мотивувальній частині постанови суд повинен був обґрунтувати свій висновок в частині доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності конкретними доказами та вказати, які саме фактичні дані підтверджують обставини вчиненого правопорушення.

При вирішенні питання про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, апеляційний суд приймає до уваги, що згідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність особи, яка доведена достатніми та незаперечними доказами.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя. (Справа "Салов проти України").

Апеляційний суд вважає, що матеріали адміністративної справи не містять достатніх та переконливих доказів, які поза розумним сумнівом доводять, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП за обставин, які вказані у протоколі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, що сформульована у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

Суддя не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суддя неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з положеннями ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з приписами ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановленому законом.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що сукупність досліджених судом доказів не доводить поза розумним сумнівом, ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що діючий закон про притягнення особи до адміністративної відповідальності не містить правової підстави для закриття провадження у зв`язку із недоведеністю винуватості у вчиненні правопорушення, а містить тільки одну правову підставу для визнання особи невинуватою у вчиненні адміністративного правопорушення,яка передбачена п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП

Апеляційний суд звертає увагу на те, що у випадку наявності спору щодо відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, питання про винуватість учасників дорожньо-транспортної пригоди у її вчиненні може бути вирішено в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає за необхідне задовольнити апеляційну скаргу, скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 22 липня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду О.П. Васильєв