Справа № 523/8804/25
Номер провадження 3/523/2671/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" серпня 2025 р. м. Одеса

Суддя Пересипського районного суду м.Одеси Боков О.М., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, щодо якого відсутні відомості про працевлаштування, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

03.05.2025 року о 23:45 год., водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «ЗАЗ 110217» д/н « НОМЕР_1 » по вул.Ганса Германа, 88, в м.Одесі, в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки зі згоди водія на приладі «Драгер» 7510, тест №2187, результат позитивний 0.63 ‰, що було зафіксовано на ПВР працівників ДПП №№ 470608, 471665.

Таким чином, ОСОБА_1 інкримінується порушення вимоги п.2.9.а «Правил дорожнього руху», за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 та його захисник не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, захисник ОСОБА_1 адвокат Ткачук А.Ю. надав письмові заперечення в яких просив закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, посилаючись на те, що протокол та додані до нього матеріали не містять відомостей щодо руху транспортного засобу «ЗАЗ 110217» д/н « НОМЕР_1 » під керуванням ОСОБА_1 , а також причину зупинки його транспортного засобу. Крім того, працівниками поліції не було дотримано порядку розгляду справ про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , як і не було роз`яснено йому прав і обов`язків, передбачених ст.268 КУпАП. Також просив визнати відеозапис, долучений до матеріалів справи недопустимим доказом, оскільки він має назву «ст.130+Чат».

Разом з вищевказаним клопотанням було надано пояснення ОСОБА_1 , відповідно до яких останній зазначив, що 04.05.2025 року приблизно о 22 год. 00 хв., приїхав до продуктового магазину на автомобілі «ЗАЗ» д/н « НОМЕР_1 » та припаркував його на узбіччі дороги по вул. Миколи Гефта. Вже у магазині у нього виникло бажання купити пляшку пива і одразу випити її, що він зробив. Після випитої пляшки він розумів, що сідати за кермо автомобіля вже не можна, а тому вирішив забрати речі з авто та піти пішки додому (йти додому хвилин 20-25). Коли він перебував біля свого автомобіля, до нього приїхали поліцейські та запитали чому він тут припаркувався. На що він запитав, чи порушив він щось? Поліцейські повідомили, що вони здійснюють нагляд та охорону залізничних колій, виявляють та попереджають диверсії на залізничній дорозі. Крім цього вони повідомили, що його авто припарковано близько до залізничних колій і йому потрібно терміново його прибрати. ОСОБА_1 повідомив поліцейським, що щойно випив пляшку пива і збирався йти додому, але вони наполягали щоб він прибрав свій транспортний засіб, повідомивши, що він тверезий і одна пляшка пива не призведе до сп`яніння. Після чого, ОСОБА_1 виконав їх вимогу, сів у своє авто та поїхав у бік дому. Однак, приблизно через 50-100 метрів ці самі ж поліцейські, які наказали йому прибрати авто, безпідставно зупинили та почали пропонувати йому огляд на стан сп`яніння, що його дуже обурило. Вважав, що поліцейські поступили не професійно та не по-людськи, вони спеціально змусили його сісти за кермо після того, як ним повідомлено про вживання спиртних напоїв.

Також зазначив, що після оформлення протоколу він направився додому пішки, проте поліцейський йому повідомив, що якщо він недалеко проживає, він може поїхати на авто, щоб не залишати його на вулиці. Поліцейські дали слово, що не зупинять його більше по дорозі додому, а тому він поїхав додому на своєму автомобілі.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши заперечення представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, переглянувши відеозапис, суд прийшов до наступних висновків.

За ч.1 ст. 130 КУпАП, поряд з іншим, передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог п.2.9а ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За правилами ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я (ч.3 ст.266 КУпАП).

Дії поліцейських регламентовані нормами Наказу МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735 «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», відповідно до п. 2 розділу І якого огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. До ознак алкогольного сп`яніння віднесено: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці (п. 3 розділу І Інструкції). За наявності ознак, передбачених п. 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Пунктом 7 Розділу ІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735, передбачено, що установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Незважаючи на невизнання своєї вини, вина ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №319510 від 04.05.2025 року, актом огляду на стан сп`яніння, направленням на огляд водія з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 04.05.2025 року, чеком з «Драгер» 7510 від 04.05.2025 року, а також відеозаписом №№ 470608, 471665 з якого просліджується чітка послідовність подій, які відбулись 03.05.2025 року, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , який беззаперечно та поза розумним сумнівом підтверджує відомості, викладені в протоколі та вину правопорушника.

З переглянутого судом відеозапису вбачається, що на ньому зафіксовано рух транспортного засобу «ЗАЗ 110217» д/н « НОМЕР_1 », під керуванням ОСОБА_1 , який в ході відеозапису не заперечував та не повідомив працівників патрульної поліції щодо протилежного, а тому доводи захисника щодо цього спростовані в ході перегляду вищевказаних відеозаписів.

Крім того, вказане також підтверджується письмовими поясненнями ОСОБА_1 , в яких останній підтвердив, що після вживання спиртних напоїв керував своїм транспортним засобом, та був зупинений працівниками патрульної поліції. Крім того, зазначив, що керував транспортним засобом двічі, перший раз, коли працівниками поліції було запропоновано ОСОБА_1 переставити свій транспортний засіб, а другий після складання на нього вищевказаного протоколу.

Доводи сторони захисту, що керування ОСОБА_1 транспортним засобом мало місце під час виконання вимоги поліцейського спростовані в ході перегляду відеозапису, на якому в ході розмови інспектора патрульної поліції з ОСОБА_1 , останній погодився, що ніхто не повідомляв його про можливість керування ним транспортним засобом будучи в стані алкогольного сп`яніння.

Щодо твердження сторони захисту, що відеозапис, який долучений до матеріалів справи є недопустимим доказом, суд не приймає до уваги, оскільки під час їх перегляду судом встановлено, що вони зроблені з технічних засобів які зазначені у вищевказаному протоколі, а саме №470608, 471665.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Приймаючи до уваги характер правопорушення, ступінь вини та особу правопорушника, а також відсутність обставин, що пом`якшують відповідальність, враховуючи мету адміністративного стягнення, передбачену ст.23 КУпАП, суд дійшов висновку про те, що з метою виправлення й попередження нових правопорушень до ОСОБА_1 можливе застосування адміністративного стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Згідно ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст.ст. 23, 30, 33, 34, 130, 256, 268, 276-280, 283 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накласти адміністративне стягнення у вигляді однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Суддя О.М.Боков