Справа № 347/1419/25
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.09.2025 м. Косів

Суддя, Косівського районного суду Івано-Франківської області Крилюк М.І.

розглянувши матеріали справи, які надійшли від Косівського РВП ГУНП в Івано-Франківській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , жительки АДРЕСА_1 , українки, гр. України, -

за ст.122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 залишила місце дорожньо-транспортної пригоди до якого була причетною за наступних обставин :

09.07.2025 року о 11 год 20 хв. в м.Косів по вул. Небесної Сотні 1б водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Ауді А3 д.н.з. НОМЕР_2 до приїзду працівників поліції залишила місце ДТП до якого була причетною чим порушила п.2.10 а.

Правопорушник, ОСОБА_1 свою провину визнала.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, оцінивши всі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов наступного висновку:

Відповідно до ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Так, при розгляді даної адміністративної справи судом достовірно було встановлено, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, доводиться матеріалами справи про адміністративне правопорушення, зокрема протоколом серії ЕПР 1 №386643 від 09.07.2025 року (а.с.1) планом схемою місця ДТП (а.с.6), також копіями письмових пояснень, що долучені до матеріалів справи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 копією протоколу про адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП, рапортом працівника поліції, а також відеозаписом із фіксацією обставин вчиненого адміністративного правопорушення.

Відповідно до п.2.10.а) ПДР України, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний: негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Як встановлено судом ОСОБА_1 допустила порушення вимог п. 2.10 а ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП.

Згідно з вимогами ст.122-4 КУпАП, передбачена адміністративна відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Суд звертає увагу на те, що адміністративна відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні передбачена в КУпАП саме для того, щоб мати змогу зафіксувати обставини ДТП, відібрати пояснення в свідків та очевидців події з метою подальшого вирішення процесуальних питань, в тому числі щодо відшкодування шкоди потерпілому, якому спричинена така шкода. В іншому разі втрачаються вихідні дані, які ускладнюють або з взагалі не дозволяють об`єктивно зафіксувати обставини події та в подальшому вирішити наявний спір між винуватцем ДТП та потерпілим.

Таким чином, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковано за ст.122-4 КУпАП, оскільки він керуючи транспортним засобом порушила вимоги п. 2.10.а ПДР України, що призвело залишення водієм транспортного засобу місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої була причетною, що повністю доведено в суді.

При накладенні стягнення суд на підставі ст. ст. 23, 33 КУпАП враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини та обставини справи. А також з врахуванням того, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, суд вважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 стягнення в межах санкції ст. 122-4 КУпАП у виді штрафу.

Відповідно до Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, з правопорушника стягується судовий збір на користь державного бюджету України у сумі 605,60 грн.

Керуючись ст.ст. 221,283,284 КУпАП та ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір»,суд,-

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення та застосувати стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян , що становить 3400 грн (три тисячі чотириста гривень).

Стягнути з ОСОБА_1 605, 60 (шістсот п`ять гривень 60 копійок) судового збору, отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106. Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783. Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП). Рахунок отримувача: UА0026001. Код класифікації доходів бюджету: 22030106 (стягувачем є Державна судова адміністрація України ).

Постанова суду може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: М.І. Крилюк