Справа № 379/1527/24 Головуючий в суді І інстанції - Зінкін В.І.
Провадження № 33/824/1761/2025 Доповідач в суді II інстанції - Рудніченко О.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2025 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Рудніченко О.М.,

секретар: Сіваєва Ю.В.,

за участю:

захисника Заліського Б.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Заліського Богдана Сергійовича на постанову Таращанського районного суду Київської області від 04 лютого 2025 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , українця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , місце роботи невідомо, не є особою з інвалідністю,-

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

Як встановлено судом першої інстанції, 03.11.2024 о 23 год 04 хв у с. Ківшовата Білоцерківського району по вул. Свободи, 95, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Audі A6 р.н. НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився. Чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Таращанського районного суду Київської області від 04 лютого 2025 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн. (сімнадцять тисяч гривень 00 копійок) з позбавленням права керування транспортним засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок).

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції захисник ОСОБА_1 - адвокат Заліський Б.С. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі.

В обґрунтування апеляційної скарги захисник зазначає, що з відеозапису вбачається, що останній розпочато о 23.04 год. 03.11.2024, працівники поліції під`їхали до стоячого біля будинку автомобіля (автомобіль стоїть під парканом, поза межами проїзної частини). В салоні сидить чоловік та на задньому сидінні жінка. Працівник поліції повідомив, що в автомобілі не працює габарит, водій в ході розмови заперечував його зупинку працівниками поліції. Працівники поліції все рівно попросили надати документи для перевірки, ОСОБА_1 надав документи, працівники поліції перевірили їх, після чого о 23.09 год. запису працівник поліції запитав чи не вживав ОСОБА_1 нічого та чи готовий пройти огляд на місці на стан сп`яніння на місці зупинки ТЗ. ОСОБА_1 почав заперечувати його зупинку працівниками поліції. Останні в свою чергу настоювали, що вони його зупинили, ніби то їхали за ним. Після цього працівник поліції назвав ознаки алкогольного сп`яніння. О 23.11 год. запису, знову запропонували пройти огляд на місці за допомогою алкотестера Драгер. В цей час із заднього пасажирського сидіння вийшла жінка, яка вступила в словесну суперечку з працівниками поліції. Потім підійшла ще одна жінка, яка також вступила в суперечку, з працівниками поліції. В ході суперечок ОСОБА_1 о 23.15 - 23.16 год. запису кілька разів (повторив, що він не водій. О 23.22 год. ОСОБА_1 знову заперечує керування автомобілем. В ході подальшого перегляду відеозапису ОСОБА_2 постійно заперечує керування ним транспортним засобом та заперечує його зупинку працівниками поліції, також кілька разів повторював, що нікуди не їхав. О 00 год.15 хв. Працівник поліції показав на своєму телефоні якісь відео, але ОСОБА_1 заперечував, що то їхав він, говорив, що то не його машина, на відео, яке показав працівник поліції. З відеозапису також вбачається складення протоколу та інших документів, але пред`явлення будь-яких документів для підпису ОСОБА_1 після їх складення відеозаписом не зафіксовано, проте зафіксовано як працівник поліції пише в протоколі в салоні свого службового авто, що водій «від підпису відмовився».

За результатами розмови з ОСОБА_1 працівники поліції вирішили та склали відносно нього протокол по ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з ніби то відмовою його від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, хоч насправді ОСОБА_1 постійно заперечував керування ним транспортним засобом у зазначений у протоколі час.

З переглянутих фалів відеозапису вбачається, що працівники поліції розминулися з якимось авто (марка автомобіля та номерний знак не зафіксовано), після чого розвернулися та поїхали в напрямку даного автомобіля, хоч останній у полі, зору та об`єктиву камери був відсутній, після чого під`їхали до стоячого біля паркану автомобіля синього) кольору марки «Ауді».

Таким чином, сторона захисту, вважає, що в матеріалах справи належні та допустимі докази вчинення водієм ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відсутні.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_1 - адвоката Заліського Б.С., який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями статей 251 та 252 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно оскаржуваної постанови ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що він 03.11.2024 о 23 год 04 хв у с. Ківшовата Білоцерківського району по вул. Свободи, 95, керував транспортним засобом Audі A6 р.н. НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Вивченням матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що суддя, діючи у відповідності до вимог ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП, всебічно, повно та об`єктивно дослідив обставини вчиненого адміністративного правопорушення і обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 Правил дорожнього руху України, що є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Свій висновок про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суддя обґрунтував даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 165756 від 04.11.2024; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до медичної установи; відеозаписом на якому зафіксовано як працівник поліції пропонує ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки або ж проїхати до лікарні, а також зафіксовано факт відмови водія від огляду на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора та відмову від проходження медичного огляду на стан сп`яніння в лікарні. На дослідженому відеозаписі зафіксовано автомобіль Audі A6 р.н. НОМЕР_2 , який перебуває на узбіччі проїзній частині з увімкненим двигуном та працюючими стопфарами.

Вищевказані докази, які суддя місцевого суду поклав в основу своїх висновків, є належними, допустимими та достовірними, здобуті вони з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи та об`єктивно узгоджуються між собою.

Так, ч. 1 ст. 130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно ж з пунктом 12 розділу ІІ Інструкції Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє таку особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Отже, відмова водія від проходження огляду на стан, зокрема, алкогольного сп`яніння є підставою притягнення особи до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційним переглядом не встановлено неправильного застосування судом норм матеріального права чи порушення вимог процесуального закону.

Доводи захисника про те, що матеріали справи, так само як і наявні відеозаписи не містять відомостей (доказів) факту керування ОСОБА_1 у час та дату, що зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення будь-яким транспортним засобом, у тому числі автомобілем марки Audі A6 р.н. НОМЕР_2 , були ретельно перевірено місцевим судом та обґрунтовано спростовані в оскаржуваному судовому рішенні.

Доводи захисника про те, що в матеріалах провадження наявний відеозапис виконаний в порушення Інструкції, затвердженої наказом МВС № 1026, оскільки він не починається з моменту початку виконання поліцейських своїх службових обов`язків, є необгрунтованими. Так, до матеріалів даного провадження долучений відеозапис з подією, що стосується відмови проходження на стан сп`яніння водія ОСОБА_1 03 листопада 2024 року.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що згідно з п. 1.3. Правил дорожнього руху України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Вказаний нормативний акт встановлює презумпцію знання водієм транспортного засобу його положень та однозначного обов`язку їх виконання.

За змістом ст. 68 Конституції України незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Також суд враховує, що відповідно до практики Європейського суду рішення у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, зазначено, що особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди.

В цілому, доводи апеляційної скарги захисника зводяться до порушення процедури огляду працівниками поліції. Однак, вказані доводи не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Також матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять жодних відомостей щодо протиправності дій працівників поліції, зокрема на час складання протоколу, та оскарження ОСОБА_1 таких дій і їх результатів.

Відтак, доводи апеляційної скарги захисника про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та спростовуються матеріалами провадження.

З огляду на наведене, на переконання суду апеляційної інстанції, всупереч твердженням апелянта, фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно, висновок суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є законним і обґрунтованим.

Адміністративне стягнення, застосоване до ОСОБА_1 , відповідає положенням ст. 33 КУпАП щодо правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення та застосоване в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Порушень норм матеріального чи процесуального права, які були б підставою для скасування постанови суду першої інстанції, під час апеляційного перегляду справи не встановлено.

Оскільки постанова Таращанського районного суду Київської області від 04 лютого 2025 року є законною, обґрунтованою та вмотивованою, суд апеляційної інстанції залишає її без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Заліського Б.С. - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Заліського Богдана Сергійовича - залишити без задоволення.

Постанову Таращанського районного суду Київської області від 04 лютого 2025 року щодо ОСОБА_1 - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О. М. Рудніченко