Справа 362/4905/25
Провадження 3/362/2001/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.09.2025 року м. Васильків

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі судді Дорошенко В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Василькові Київської області справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, тимчасово не працює, житель АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП

встановив:

19.06.2025 о 21:40 год. у смт. Глеваха Фастівського району Київської області по вул. Вокзальна. 29, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volkswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, почервоніння очей) та, у порушення вимог п. 2.5 ПДР України, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку за допомогою приладу «Драгер» на місці зупинки або в медичному закладі водій відмовився під відеофіксацію.

ОСОБА_1 у судове засідання не прибув.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Полянчук В.Б. (діє на підставі договору про надання правової допомоги № 20/06/25 від 20.06.2025 та ордеру серія АР № 1250165 від 07.07.2025) просив суд закрити провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, а розгляд справи проводити за його відсутності. В обґрунтування своєї позиції з-поміж іншого зазначив, що матеріали справи не містять доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом у вказаному в протоколі місці та час, тобто перебування його в статусі водія. Ствердив, що відсутні докази зупинки автомобіля під його керуванням працівниками поліції. Наголосив, що на відеозаписі неодноразово зафіксовано як ОСОБА_1 повідомляв поліцейським, що автомобілем не керував. Вказав, що з відеозапису не вбачається наявності у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, вони є надуманими. Вважає, що з вищезазначених підстав поліцейські безпідставно пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, який такого обов`язку не мав. Пояснив, що з огляду не такі неправомірні дії поліцейських, він у червні 2025 року подав скаргу на дії працівників поліції, однак на даний час невідомий результат розгляду цієї скарги. Також просив суд не брати до уваги як доказ винуватості ОСОБА_1 у вчиненні цього правопорушення наявну при матеріалах справи копію постанови про накладення штрафу за не ористування ременем безпеки, так як ця постанова на даний час оскаржується у суді у порядку адміністративного судочинства, кінцеве рішення суду відсутнє. Наголосив, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути взятий судом до уваги як доказ вчинення ОСОБА_1 цього правопорушення, оскільки фактично прирівнюється до обвинувального акта. Також просив суд не враховувати як доказ відеозапис, де зафіксовано рух транспортного засобу, оскільки цей відеозапис йому працівниками поліції наданий не був на його адвокатський запит, а також неможливо жодним чином ідентифікувати коли і де було здійснено цей запис, хто є водієм. Щодо іншого відеозапису, який було досліджено у судовому засіданні за участі захисника, то наголосив, що суд не може враховувати відомості, які там зафіксовані після оформлення протоколу і додатків до нього, так як ОСОБА_1 не було повідомлено про здійснення відеозйомки спілкування останнього і поліцейським та не роз`яснено право не свідчити проти себе та своїх близьких. У письмовому клопотання про закриття провадження у справі захисник також звертає суду, що було порушено право на захист ОСОБА_1 , якому при оформленні протоколу не роз`яснено його права, у тому числі право на захист, а зазначене правопорушення повинне розглядатися за процедурою кримінального судочинства у відповідності до практики ЄСПЛ. У зв`язку з цим вважає, що порушення права ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу, яке передбачене ст. 59 Конституції України, у сукупності з іншими порушеннями свідчить про недопустимість усіх доказів, наявних у матеріалах справи.

Вивчивши матеріали матеріалів справи у їх сукупності, заслухавши пояснення учасників, які брали участь у її розгляді, суд встановив таке.

Щодо правого регулювання порядку проходження огляну на стан сп`яніння та застосування правових норм до обставин цієї справи.

Диспозицiєю ч. 1 cт. 130 КУпAП передбачено відповідальність за:

1) кeрування трaнспортними зaсобами особами в cтані aлкогольного, нaркотичного чи іншого сп`янiння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції;

2) передачу кeрування трaнспортним засoбом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лiкарських препаратів;

3) вiдмову oсоби, яка кeрує тpанспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан aлкогольного, нaркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лiкарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з пунктом 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, законодавством не тільки не передбачено права водія відмовитися від проходження огляду на стан сп`яніння, а й встановлено обов`язок водія пройти такий огляд на вимогу працівника поліції.

Порядок проведення огляду на стан сп`яніння регулюється ст. 266 КУпАП.

Процедура огляду встановлюється такими підзаконними нормативними актами, які прийняті на виконання ст. 266 КУпАП і деталізують норми цієї статті: Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103 (надалі Порядок №1103); Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ України і Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735 (надалі Інструкція № 1452/735).

Ці нормативно-правові акти передбачають два види огляду: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу і лікарем закладу охорони здоров`я.

Відповідно до п. п. 2, 3 розділу І Інструкції № 1452/735 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Отже, поліцейський вправі пред`явити до водія транспортного засобу вимогу пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння за наявності підстав вважати, що водій перебуває в стані алкогольного сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ч. 2 ст. 266 КУпАП передбачає, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Отже, альтернативу містить фіксування процедури проведення огляду або ж відмови від такої. Таке фіксування відбувається на наявний у поліцейського спеціальний технічний засіб відеозапису, а разі його відсутності у присутності двох свідків.

У випадку, що розглядається, поліцейський фіксував відмову водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на технічний засіб.

У судовому засіданні було досліджено відеозаписи події правопорушення, що відображені на електронному диску і долучені до матеріалів справи, де зафіксовано рух транспортного засобу на зустріч поліцейському автомобілю та його зупинка працівниками поліції шляхом додачі сигналу проблисковими маячками синього та червоного кольорів, на які водій автомобіля не реагує та продовжує рух. Надалі поліцейські під`їжджають до автомобіля Volkswagen, який припаркувався. Чоловік, який перебуває поряд з авто, зачиняє його. На питання поліцейських чому не зупинились ОСОБА_1 вказує, що не керував транспортним засобом, тільки перепаркував його (0:02:24 хв.), доповнюючи, що зробив це вранці. Під час спілкування працівник поліції повідомляє ОСОБА_1 про виявлені в нього ознаки алкогольного сп`яніння, з огляду на що пропонує водію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку: на місці зупинки транспортного засобу або в медичному закладі. ОСОБА_1 сперечається, не надаючи своїх документів та анкетних даних, окремо стверджує, що не керував автомобілем. Працівники поліції демонструють ОСОБА_1 докази керування ним даним автомобілем, на що останній продовжує стверджувати, що не керував ним. В чергове водій вказує, що не керував автомобілем, а перепаркував його (0:23:06 хв.). ОСОБА_1 надає свої анкетні дані, після чого працівники поліції в чергове пропонують йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки автомобіля або в медичному закладі (0:30:00 хв.), водій категорично відмовляється (0:32:00 хв.). З огляду на відмову ОСОБА_1 повідомляють про оформлення щодо нього адміністративного протоколу за ст. 130 КупАП, в чергове демонструють докази керування ним автомобілем. Надалі зафіксовано оформлення адміністративного протоколу та додатків до нього з подальшим ознайомленням з ними ОСОБА_1 , від отримання копій та підписання яких від відмовляється. Надалі зафіксовано як він перебуває поруч зі службовим автомобілем поліцейського та у вільній розмові підтверджує факт керування автомобілем (1:30:00 хв.), пояснює, що перепаркував автомобіль ближче до під`їзду будинку, у якому проживає (1:31:00 хв.).

Враховуючи застосування поліцейськими у відповідності до вимог ст. 266 КУпАП, технічних засобів відеозапису, дані записи можливі для відтворення, додані до протоколу у встановленому законом порядку, стосуються предмета доказування по цій справі, тому суд визнає відеозаписи належними і допустимими доказами у даній справі.

Щодо твердження захисника про те, що відеозапис, де зафіксовано рух автомобіля, не надано захиснику працівниками поліції на його адвокатських запит, то суд зауважує, що цей відеозапис долучено до матеріалів справи, сторону захисту не позбавлено можливості знайомитись за матеріалами справи, які знаходяться у розпорядженні суду.

Надаючи оцінку покликанням захисника про те, що суд може брати до увагу частину відеозапису, де ОСОБА_1 підтверджує факт керування автомобілем у розмові з поліцейським після оформлення протоколу, то суд констатує, що ОСОБА_1 було попереджено про безперервність проведення відеофіксації їх спілкування на його початку, він без жодного тиску у вільній розмові повідомляв поліцейському, що керував автомобілем.

Так, відображені на відеозаписі події повністю узгоджуються з іншими письмовими матеріалами справи, які були досліджені судом, а саме:

-фактичними відомостями, викладеними у протоколі серії ААД № 683157 від 19.06.2025;

-даним акта огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі здоров`я, за яким у зв`язку з виявленими у ОСОБА_1 ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, тремтіння пальців рук) ОСОБА_1 мав пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, однак він не проведений через відмову ОСОБА_1 , у графі з результатом згоден зазначено «від підпису відмовився» та проставлено короткий підпис;

-даними направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебувають під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 19.06.2025, за яким такий огляд не проводився через відмову ОСОБА_1 ;

На переконання суду, надані докази на підтвердження його винуватості є належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі.

Таким чином, з матеріалів справи видно, що поліцейським було дотримано норми вказаної Інструкції, у нього були наявні підстави вважати, що водій ОСОБА_1 , як водій транспортного засобу, керує ним з ознаками алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим останньому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку (на місці зупинки автомобіля та у медичному закладі), однак останній відмовилась від такого огляду.

Так, відповідальність за ст. 130 КУпАП настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Як передбачено п. 2. 5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння.

Таким чином, норми ПДР встановлюють обов`язок водія, а не право пройти огляд на визначення стану сп`яніння і жодних винятків для цього (втома, брак часу, не бажання водія) - ПДР не містять.

Перевіркою матеріалів також не встановлено порушень при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки дії особи, уповноваженої на складання адміністративного протоколу, відповідають вимогам статті 266 КУпАП і пункту 8 Порядку № 1103, а саме: у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння та відмовою водія від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер» або в медичному закладі було складено акт огляду у встановленому законом порядку на стан алкогольного сп`яніння з використанням технічних засобів, також було оформлено відповідне направлення до медичного закладу для проходження водієм огляду на стан сп`яніння. При цьому під час пропозиції йому пройти огляд на стан сп`яніння поліцейський застосовував технічні засоби відеозапису.

Суд вважає доведеним факт перебування ОСОБА_1 у статусі водія у час та місці, які зазначені у протоколі серії ААД № 683157 від 19.06.2025 після дослідження у ході судового розгляду відеозапису події, де зафіксовано, як останній особисто неодноразово підтверджує цей факт, про що зазначено вище.

Тому позицію сторони захисту щодо неперебування ОСОБА_1 у статусі водія суд розцінює як лінію захисту з метою уникнення відповідальності за це правопорушення.

Щодо тверджень сторони захисту про відсутність у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, то вони не ґрунтуються на матеріалах справи. Ознаки алкогольного сп`яніння, які стали підставою для вимоги про проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, поліцейськими викладені у протоколі про адміністративне правопорушення та акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. Суд при цьому зважає на те, що підставою для висунення вимоги про необхідність проходження огляду на стан сп`яніння є суб`єктивне припущення поліцейського про перебування особи у стані сп`яніння, яке ґрунтується на наявності у особи ознак алкогольного сп`яніння, перелік яких визначений у п.3 розділу І Інструкції. Відповідно до п. 2 Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Матеріалами справи підтверджується те, що в працівника поліції були наявні підстави вважати, що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння, ці ознаки викладені поліцейським в протоколі про адміністративне правопорушення, у зв`язку із чим суд вважає безпідставними доводи захисника в цій частині.

Покликання сторони захисту з приводу того, що вимога пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння була неправомірною є необґрунтованою не заслуговують на увагу, бо питання наявності ознак сп`яніння, як уже зазначалось вище, є суб`єктивним припущенням поліцейського про перебування особи у стані сп`яніння. Крім того, стороною захисту не надано доказів встановлення незаконності дій працівників поліції і їх протиправної поведінки під час висловлення такої пропозиції 19.06.2025.

Так, під відмовою від проходження огляду на стан сп`яніння слід розуміти свідоме і категоричне небажання особи пройти відповідний огляд, яке базується на його внутрішньому переконанні про відсутність необхідності проходити цей огляд у силу існування певних мотивів відомих цій особі і може проявлятися як у активній, так і у пасивній формах.

При цьому, у разі ухиляння водія від проходження огляду з тих чи інших підстав, правоохоронці позбавлені процесуальної можливості застосовувати відносно водія заходи примусу, спрямовані на проведення такого огляду чи доставлення особи до закладу охорони здоров`я.

Суд звертає увагу на те, що погодження особи на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння має бути актом волевиявлення, який би виражався в активних діях особи, щодо погодження на проходження огляду.

Також суд бере до уваги, що у силу до ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, має право при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичною особи.

Так, фіксація порушення п. 2.5 ПДР та складення протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП не є розглядом справи про адміністративне правопорушення, а тому, на думку суду, деклароване право на захист ОСОБА_1 порушено не було, крім того працівники роз`яснювали права передбачені ст. 268 КУпАП, що вбачається з відеозапису, водночас при розгляді цієї справи судом право ОСОБА_1 на захист реалізовано.

Всі інші зауваження сторони захисту щодо порушення поліцейськими процедури оформлення цієї справи, то суд їх враховує і зауважує, що вони не спростовують фактичних обставини цієї справи і не свідчать про невинуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП правопорушення.

Не зважаючи на процесуальну позицію сторони захисту щодо невизнання вини за ч.1 ст. 130 КУпАП, на переконання суду, надані докази на підтвердження його винуватості є належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі.

Відповідно до ст. ст. 245, 251, 252, 280, 283 KУпAП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Керування транспортним засобом та набуття статусу учасника дорожнього руху є передумовою для виникнення у особи, яка керує транспортним засобом, низки обов`язків, встановлених вимогами чинного законодавства, адже, діяльність, пов`язана з використанням транспортних засобів чинним законодавством України визначена джерелом підвищеної небезпеки та підлягає підвищеному контролю з боку держави.

За таких обставин, користуючись правом та реалізуючи бажання керувати транспортним засобом, ОСОБА_1 одночасно прийняв на себе і обов`язок неухильно підкорятися вимогам нормативно-правових актів України, визначених для водіїв транспортних засобів, в тому числі на вимогу працівників поліції проходити медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі - Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

На думку суду, усі вищезазначені докази доповнюють одне одного, узгоджуються між собою, а тому суд вважає, що дії ОСОБА_1 охоплюються складом правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, так як він керував транспортним засобом та відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Призначаючи адміністративне стягнення, суд бере до уваги характер вчиненого правопорушення, яке є грубим та потенційно небезпечним як для самої особи, яка керує транспортним засобом, що є джерелом підвищеної небезпеки, так і для інших учасників дорожнього руху, високий ступінь суспільної шкідливості цього правопорушення, особи ОСОБА_1 та приходить до переконання про можливість застосування до особи адміністративного стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами у межах санкції ч. 1 ст.130 КУпАП.

У силу ст.40-1 КУпАП та п. 5 ч. 2ст.4Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 необхідно стягнути судовий збір.

Керуючись ст. ст. 221, 245, 251-252, 283-284, 294 КУпАП, п. 5 ч. 2ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», суд

постановив:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень (Отримувач: Київська обл../м. Київ/21081300. Рахунок № UA0010001. Банк: Казначейство України (ЕАП) . Призначення платежу: адміністративні штрафи у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 605,60 гривень судового збору (Отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106 Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783 Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП) Рахунок отримувача: UA0026001 Код класифікації доходів бюджету: 22030106).

Штраф підлягає сплаті не пізніше п`ятнадцяти днів з дня вручення копії постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніше п`ятнадцяти днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати штрафу у зазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання правопорушника, роботи або за місцем знаходження його майна в порядку, встановленому законом. При здійсненні примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

Строк пред`явлення постанови до примусового виконання становить три місяці із дня її винесення. При оскарженні постанови про накладення адміністративного стягнення постанова підлягає виконанню після залишення скарги без задоволення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області.

Суддя В.М. Дорошенко