Справа № 142/426/25
Провадження № 33/801/887/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Гринишина А. А.
Доповідач: Голота Л. О.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2025 рокум. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Голота Л. О.,

розглянувши (в режимі відеоконференції) апеляційну скаргу захисника Ляшенко Анни Вадимівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Піщанського районного суду Вінницької області від 6.08.2025 по справі № 142/416/25 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Володимирець Рівненської області, проживаючого в АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , НОМЕР_2 ПРИКЗ, відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б), начальника відділення інспекторів прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_3 " (тип Б), за частиною другою статті 172-15 КУпАП,-

в с т а н о в и в :

Постановою Піщанського районного суду Вінницької області від 6.08.2025 по справі № 142/416/25 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 172-15 КУпАП та застосовано до нього стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 грн 60 коп.

Як зазначено в постанові суду, 7.05.2025 близько 12 год. 15 хв., в районі пп/зн 0223/02 військовослужбовець капітан ОСОБА_1 під час виконання обов`язків начальника відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (типБ) впс " ІНФОРМАЦІЯ_2 " (тип Б), діючи всупереч інтересам служби, вчинив недбале ставлення до військової служби в умовах особливого періоду, а саме після отримання доповіді від п/н «Прикордонний патруль» про пошкодження загороджувального паркану типу «Єгоза» (верхнього кільця), в районі пп/зн 0223/02, не забезпечив належного реагування на виявлені ознаки можливого порушення державного кордону та не здійснив доповідь про даний факт по лінії Центр управління службою, чим допустив приховування події на рівні службової звітності, що призвело до порушення посадової інструкції начальника відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип Б) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » (тип Б), статей 11 та 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, пунктів 2.1 та 20.1 Кодексу поведінки працівників, до функціональних обов`язків яких належить здійснення управління кордонами, затвердженого спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства закордонних справ України, Міністерства фінансів України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Головного управління державної служби України №330/151/809/434/146 від 5.07.2011, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27.07.2011 за № 922/19660.

Не погоджуючись з постановою суду, захисником Ляшенко А.В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , подано апеляційну скаргу (вх № 3106/25-вх від 13.08.2025), в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, неповноту з`ясування обставин справи, невідповідність висновків суду, викладених в постанові, фактичним обставинам справи, просить скасувати постанову суду першої інстанції, а провадження у справ закрити на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Основними доводами апеляційних скарг є те, що ОСОБА_1 про інцидент доповів своєму безпосередньому начальнику ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 » підполковнику ОСОБА_2 . ОСОБА_1 на рівні владних повноважень та обов`язків здійснив всі можливі дії з метою організації негайного пошуку та виявлення причин порушення державного кордону; протокол про адміністративне правопорушення не містить конкретного переліку обов`язків для події, яка сталась 7.05.2025, а лише містить загальні обов`язки; зміст абз. 7 пункту 11 глави 2 розділу ІІ Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом МВС № 1261 від 19.10.2015; пункт 29, 30 розділу І частини ІІ Інструкції з організації оперативно-службової діяльності відділу прикордонної служби Державної прикордонної служби України, статті 11 та 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України; пункти 2.1, 20.1 Кодексу поведінки працівників, до функціональних обов`язків яких належить здійснення управління кордонами, затвердженого спільним наказом МВС України, МЗС України, Міністерства фінансів України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Головного управління державної служби України № 330/151/809/434/146 від 5.07.2011, не містить переліку конкретних дій у випадку виявлення порушення цілісності огороджувального паркану типу «Єгоза» та алгоритму дій, який давав би змогу поза розумним сумнівом зробити висновок, що ОСОБА_1 не було виконано повністю або частково увесь перелік необхідних заходів у разі виявлення порушення; судом першої інстанції не враховано правовий висновок ВС, викладений в постанові від 21.05.2021 по справі № 185/12161/15-к, відповідно до якого при встановленні недбалого ставлення до військової служби у формі невиконання службових (посадових) обов`язків необхідно встановити, що винний зобов`язаний був вчинити ті дії, невиконання яких ставиться йому за вину; постановою Вінницького апеляційного суду від 17.07.2025 по справі № 142/422/25 скасовано постанову Піщанського районного суду Вінницької області від 17.06.2025 щодо ОСОБА_3 (начальника ОСОБА_1 ) про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 172-15 КУпАП, а провадження у справі закрити на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП; судом першої інстанції не надано оцінки всім обставинам справи, не взяв до уваги посадову інструкцію ОСОБА_1 ..

У судовому засіданні ОСОБА_1 та її захисник Ляшенко А. В. підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Представник військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 надав суду пояснення, аналогічні змісту протоколу про адміністративне правопорушення. У судовому засіданні пояснив, що обов`язок повідомити про ознаки порушення державного кордону Центру управління службою визначений відповідним наказом № 24, однак у протоколі на даний Наказ посилання немає з невідомих представнику причин. Копію даного наказу до матеріалів справи не долучали. Актами, на які йде посилання у протоколі про адміністративне правопорушення ( ст.ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, п.п. 2.1 та 20.1 Кодексу поведінки працівників, Посадова інструкція) даного обов`язку не визначено.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Ляшенко А. В., вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно з частиною сьомою статті 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 172-15 КУпАП зроблено судом першої інстанції на підставі наступних доказів :

-протоколу про адміністративне правопорушення серії ПдРУ № 333639 від 28.05.2025 /а. с. 3/;

-копії витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 від 26.01.2024 № 58-ОС Про особовий склад; копії витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 від 19.02.2024 № 113-ОС Про особовий склад /а. с. 4/;

-копії висновку службового розслідування по факту можливого неналежного виконання службових обов`язків окремими військовослужбовцями відділення прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_6 » (тип Б») відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) /а. с. 7-63/.

Згідно з частиною другою статті 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Суд апеляційної інстанції вважає, що висновки суду першої інстанції про доведеність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 172-15 КУпАП зроблені за неповного з`ясування обставин справи, неправильного застосування норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з статтею 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації, в Україні з 24.02.2022 введено воєнний стан строком на 30 діб, в подальшому неодноразово продовжено.

Відповідальність за частиною другою статті 172-15 КУпАП передбачена за недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах воєнного стану.

Стаття 172-15 КУпАП є бланкетною, оскільки не містить повного опису всіх ознак правопорушення, а вказує на необхідність звернення до інших нормативних актів, які повинні містити детальний перелік протиправних дій, що тягнуть за собою адміністративну відповідальність.

Безпосереднім об`єктом цього правопорушення є встановлений порядок службової діяльності у сфері реалізації військовими службовими особами своїх прав і виконання обов`язків.

З об`єктивної сторони це правопорушення характеризується суспільно небезпечною бездіяльністю у вигляді недбалого ставлення до служби, суспільно небезпечними наслідками у вигляді істотної шкоди і причинним зв`язком між вказаними бездіяльністю і наслідками.

Недбале ставлення до служби передбачає невиконання або неналежне виконання військовою службовою особою своїх службових обов`язків, передбачених законами, військовими статутами, положеннями, наказами командування, через недбале чи несумлінне ставлення до них.

Невиконання службових обов`язків полягає у невиконання дій, які входять до службових обов`язків.

Неналежне виконання службових обов`язків полягає в нечіткому, формальному або неповному здійсненні обов`язків.

Статтею 11 Статуту внутрішньої служби ЗСУ визначено перелік загальних обов`язків.

Статтею 16 цього Статуту передбачено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами ЗСУ, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями, наказами.

Обсяг дій та заходів, які вважають військовими обов`язками, міститься і в ч. 3 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Пунктом 2.1 Кодексу поведінки працівників передбачено, що до функціональних обов`язків яких належить здійснення управління кордонами, працівник зобов`язаний служити Українському народові, демонструючи етичну поведінку, усвідомлюючи, що його служба передбачає: відданість Українському народу, зобов`язання діяти в інтересах держави та відстоювати національні інтереси, утверджуючи базові суспільні цінності; свідоме підпорядкування власних інтересів суспільним вимогам та інтересам і державним пріоритетам; професійне, сумлінне виконання службових обов`язків згідно з Конституцією України.

Пунктом 20.1 Кодексу поведінки передбачено, що до функціональних обов`язків яких належить здійснення управління кордонами, від працівників вимагається: суворо дотримуватися встановленого розпорядку дня; раціонально використовувати робочий час; при мінімальних затратах робочого часу та державних ресурсів забезпечувати максимальне виконання доручених завдань; належним чином виконувати функції, пов`язані зі своєю посадою, підтримуючи довіру суспільства до органу, в якому проходить службу чи працює, у тому числі утримуватися від дій, які можуть завдати шкоди службі; не займатися будь-якою сторонньою справою у робочий час; не допускати прибуття на службу (на роботу) або перебування на службі (на роботі) в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння.

Отже, як вбачається зі змісту актів, які вказані в протоколі про адміністративне правопорушення як ті, приписи яких порушив ОСОБА_1 положення Статуту та Кодексу поведінки вони носять загальний характер .

Поза увагою суду першої інстанції залишилася та обставина, що посилання на загальні положення Статуту внутрішньої служби ЗСУ при визначенні обов`язків військової службової особи є недостатнім для констатації наявності складу об`єктивної сторони адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, оскільки при розгляді справи даної категорії суд має встановити обсяг службових обов`язків конкретної військової службової особи із долученням до справи відповідних доказів. При визначенні сфери службової недбалості слід установити межі службової компетенції службової особи та конкретне коло її повноважень, врахувати, що невиконання чи неналежне виконання службових обов`язків може бути як одноразовим, так і систематичним, і набувати вигляду певної лінії поведінки по службі. З цього випливає необхідність установлення конкретних обов`язків, які покладалися на конкретну військову службову особу та які з цих обов`язків не виконані чи виконані неналежним чином, а також які нормативні положення порушені суб`єктом правопорушення. Також дослідженню підлягає і та обставина, чи мала особа, яка притягується до адміністративної відповідальності не лише обов`язок, але й реальну можливість діяти відповідним чином та виконати свої службові обов`язки в повному обсязі.

У постанові ВС від 21.05.2021 справі № 185/12161/15-к зазначено, що при встановленні недбалого ставлення до військової служби у формі невиконання службових (посадових) обов`язків необхідно встановити, що винний зобов`язаний був вчинити ті дії, невиконання яких ставиться йому за вину. Військова службова особа може відповідати за недбале ставлення до військової служби лише у тому випадку, коли вона не тільки повинна була через свій службовий обов`язок виконати ті чи інші дії, але й могла, тобто мала реальну можливість виконати їх належним чином. Якщо військова службова особа перебувала у таких умовах, за яких не мала фактичної можливості належно виконати свої службові (посадові) обов`язки, то відповідальність за недбале ставлення до військової служби виключається.

Враховуючи, що протокол про адміністративне правопорушення не містить конкретного переліку обов`язків військовослужбовця для події, яка сталась 7.05.2025, а лише містить загальні обов`язки; зміст статей 11 та 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України; пункти 2.1, 20.1 Кодексу поведінки працівників, до функціональних обов`язків яких належить здійснення управління кордонами, затвердженого спільним наказом МВС України, МЗС України, Міністерства фінансів України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Головного управління державної служби України № 330/151/809/434/146 від 5.07.2011, Посадова інструкція не містять переліку конкретних дій у випадку виявлення порушення цілісності огороджувального паркану типу «Єгоза» та алгоритму дій, який давав би змогу поза розумним сумнівом зробити висновок, що ОСОБА_1 не виконав повністю або частково увесь перелік необхідних заходів у разі виявлення порушення, беручи до уваги також і те, що про даний інцидент ОСОБА_1 доповів своєму безпосередньому начальнику ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 » підполковнику ОСОБА_2 , здійснив певні дії з метою організації негайного пошуку та виявлення причин порушення державного кордону, апеляційний суд приходить висновку що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статтею 172-15 КУпАП, не доведена належними, допустимими та достатніми доказами по справі.

Суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення від 9.06.2011, заява № 16347/02, «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», заява № 36673/04, «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016).

Постановою Вінницького апеляційного суду від 17.07.2025 по справі № 142/422/25 скасовано постанову Піщанського районного суду Вінницької області від 17.06.2025 по справі № 142/422/25 щодо ОСОБА_3 про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 172-15 КУпАП, а провадження у справі закрити на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП /а. с. 153-155/.

Відповідно до частин першої - третьої статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Стаття 62 Конституції України закріплює принцип презумпції невинуватості, відповідно до якого особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції порушивши норми процесуального права не проаналізував змісту протоколу, не перевірив та не дав оцінку доказам, які наявні в матеріалах справи та на які посилався ОСОБА_1 , та обмежився виключно цитуванням змісту протоколу про адміністративне правопорушення та загальних норм законів, що у відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП є підставою для скасування постанови та закриття провадження у справі.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись статтею 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника Ляшенко Анни Вадимівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити.

Постанову Піщанського районного суду Вінницької області від 6.08.2025 по справі № 142/416/25 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за частиною другою статті 172-15 КУпАП, скасувати, а провадження у справі закрити на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Л. О. Голота