Справа № 758/7775/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Київ

03 вересня 2025 року cуддя Подільського районного суду м.Києва Денисов О. О. , розглянувши справи про адміністративні правопорушення передбачені ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1

ВСТАНОВИВ:

11 травня 2025 року о 14 годині 30 хвилини у м. Києві, по проспекту Європейського Союзу, 49, водій ОСОБА_1 , керувала автомобілем марки «Dodge», моделі «Dart», номерний знак (реєстраційний номер) НОМЕР_2 та змінюючи напрямок руху, виконуючи перелаштування не надала дороги автомобілю марки «Ford», моделі «Fusion», номерний знак (реєстраційний номер) НОМЕР_3 , який рухався в попутному напрямку і знаходився ліворуч від нього, внаслідок чого трапилося зіткнення.

В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, осіб постраждалих немає, чим порушила п. п. 10.1 та 10.3 ПДР України та вчинила правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Крім цього, 11 травня 2025 року о 14 годині 30 хвилини у м. Києві, по проспекту Європейського Союзу, 49, водій ОСОБА_1 , керувала автомобілем марки «Dodge», моделі «Dart», номерний знак (реєстраційний номер) НОМЕР_2 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: поведінка, що не відповідає обстановці, тремтіння пальців рук, розширені зіниці очей, що не реагують на світло.

Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовилася на безперервну відеофіксацію б/к 476660; 470888;476694, чим порушила п. 2.5 ПДР України та вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 провину в учиненому заперечила. В письмовому клопотанні до суду просила справу закрити за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування клопотання вказала, що схема місця ДТП складена з порушенням вимог, відображає обставини не так, як вони мали місце насправді. Вона не містить підписів усіх учасників події та не відображає фактичне розташування транспортних засобів, тому вважати її належним доказом неможливо.

Вказала, що її автомобіль марки «Dodge», моделі «Dart», номерний знак (реєстраційний номер) НОМЕР_2 рухався по головній дорозі за адресою м. Київ проспект Європейського Союзу.

На перехресті з круговим рухом з вулицею Івана Виговського, з другорядної дороги, не надавши їй перевагу згідно з розташованими знаками дорожнього руху, автомобіль марки «Ford», моделі «Fusion», номерний знак (реєстраційний номер) НОМЕР_3 скоїв зіткнення з її автомобілем, що підтверджують надані фотоматеріали з місця ДТП. Вказала, що в протоколі зазначено, що вона начебто відмовилася від проходження медичного огляду на стан сп`яніння. Однак у матеріалах справи відсутній будь-який акт про відмову від огляду, підписаний нею чи свідками. В протоколі зазначено, що використовувався технічний засіб відеозапису (реєстратор № X232Z). Проте до справи не додано копію відеозапису, яка підтверджувала б факт керування нею транспортним засобом у стані сп`яніння чи її відмову від огляду.

У протоколі містяться розбіжності та неточності: відсутні чіткі дані про проведення огляду; не зафіксовано належним чином факт нібито відмови; не вказано свідків у встановленому порядку.

У поясненнях свідка відсутні дані, що прямо підтверджують стан її алкогольного сп`яніння чи відмову від огляду. Покази є оціночними, а не фактичними, тому не можуть бути підставою для притягнення до відповідальності.

Дослідивши всі обставини справи у їх сукупності, суддя дійшов висновку про таке.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху (далі - ПДР), затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.9а ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно вимог ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, статтею 53 цього Закону передбачено, що юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.

Водночас ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з частинами 2, 3 та 6 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється. Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно з вимогами пункту 2 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 року № 1103 (далі - Порядок), огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ та МВС.

Пункт 3 зазначеного Порядку передбачає можливість проведення огляду як поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність), так і лікарем закладу охорони здоров`я.

Проте Інструкція про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі - Інструкція), яка визначає саму процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду, деталізує процедуру такого огляду у залежності від виду сп`яніння.

Пунктом 12 розділу ІІ даної Інструкції визначено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в п. 4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє таку особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Пункт 4 розділу І Інструкції визначає ознаки саме наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, на відміну від п. 3 розділу І Інструкції, який визначає ознаки алкогольного сп`яніння.

При цьому, відповідно до положень п. 7 розділу ІІІ Інструкції проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини є обов`язковим.

Пунктом 15 розділу ІІІ Інструкції передбачено, що за результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акту медичного огляду.

Із пунктів 16, 17, 18, 19, 22 розділу ІІІ Інструкції слідує, що висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, видається на підставі акту медичного огляду. Зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у вищезазначеному висновку. Усі записи в акті медичного огляду та висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повинні бути розбірливими, не допускається формулювання «Норма». Акт медичного огляду особи складається в одному примірнику, який залишається в закладі охорони здоров`я. Висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

Таким чином, системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що у разі наявності у поліцейського підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного сп`яніння, огляд такого водія поліцейським на стан сп`яніння на місці із використанням спеціальних технічних засобів не проводиться, а водій в обов`язковому порядку направляється до найближчого закладу охорони здоров`я для встановлення того, чи перебуває він в стані наркотичного сп`яніння та для проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини.

У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

При цьому, особа реалізувала своє право володіти та керувати транспортним засобом, а значить погодилася виконувати додатково покладені на неї обов`язки, встановлені нормами законодавства України, в тому числі і Правилами дорожнього руху України, пунктом 2.5 яких зобов`язано водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

При цьому, в протоколі про адміністративне правопорушення зазначені ознаки саме наркотичного сп`яніння, передбачені п. 4 Розділу І Інструкції (поведінка, що не відповідає обстановці, тремтіння пальців рук, розширені зіниці очей, що не реагують на світло), які поліцейський спостерігав в особи, тому остання була зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння саме в закладі охорони здоров`я.

Таким чином, відмовившись від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, ОСОБА_1 як особа, яка керувала транспортним засобом, порушила вимоги п.2.5 ПДР, та вчинила адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Винність ОСОБА_1 у вчиненні вищезазначеного адміністративного правопорушення, установлено дослідженими доказами в справі, зокрема:

- протоколом про вчинення адміністративного правопорушення серії ЕПР1 №327262 від 11 травня 2025 року, в якому зафіксовано обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуванням під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, в якому зазначені виявлені працівниками патрульної поліції ознаки наркотичного сп`яніння водія ОСОБА_1 , зокрема: поведінка, що не відповідає обстановці, тремтіння пальців рук, розширені зіниці очей, що не реагують на світло, які передбачені Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року № 1452/735;

- рапортом поліцейської взводу №1 роти №4 батальйон №1 полку №1 УПП в м. Києві ДПП рядової поліції Манько Д., яка вказала, що 11 травня о 14 год. 30 хв. під час несення служби, а саме охорони громадського порядку за адресою: м. Київ, біля проспекту Гонгадзе - Європейського Союзу, до них підбігла жінка ОСОБА_1 та попросила про допомогу, а саме заначила, що їй погрожують.

Працівники поліції направилися на місце події, поспілкувавшись з іншим учасником події ОСОБА_2 , який повідомив, що ОСОБА_1 вчинила ДТП керуючи транспортним засобом марки «Dodge», моделі «Dart», номерний знак (реєстраційний номер) НОМЕР_2 , пошкодила транспортний засіб марки «Ford». В подальшому ОСОБА_1 почала погрожувати предметом, схожим на пістолет та голосно кричала і відразу кудись побігла. Після прибуття екіпажу 706 та встановлення обставин події ОСОБА_1 почала тікати з місця події, в подальшому затримана та доставлена до Подільського УП для встановлення причин подій, поводила себе неадекватно та голосно кричала;

- відеозаписом долученим до матеріалів справи з якого вбачається, що відеозапис починається з розмови працівника поліції та ОСОБА_1 , яка на місці події пояснювала механізм ДТП, що в свою чергу спростовує твердження ОСОБА_1 щодо відсутності факту керування транспортним засобом.

В процесі розмови ОСОБА_1 жодного разу не заперечила факту керування транспортним засобом.

Працівник поліції запитав останню чи мала вона зброю, оскільки від громадян надійшло звернення, що в когось з учасників ДТП була зброя. На що ОСОБА_1 заперечила та вказала, що зброї в неї не було.

На 01 хв. 54 сек. ОСОБА_1 в процесі розмови відходить від працівників поліції без будь-яких пояснень. Так, працівник поліції вказав, що потрібно провести поверхневу перевірку, однак ОСОБА_1 заперечила та знову побігла в невідомому напрямку. На 10 хв. 07 сек. ОСОБА_1 затримано та доставлено до Подільського УП для встановлення обставин події. Крім цього, працівники поліції викликали швидку медичну допомогу для встановлення стану здоров`я останньої. Протягом певного часу ОСОБА_1 лежала на асфальтованому покритті, оскільки, відмовилася стояти. В процесі спілкування не розмовляла, очі були закриті, не реагувала та не виконувала законні вимоги працівників поліції.

Під час огляду в останньої вилучено пневматичний пістолет.

На 45 хв. 10 сек. працівник поліції звертається до ОСОБА_1 із питанням чи вживає остання наркотичні речовини, однак жодної відповіді ОСОБА_1 не надала. Згодом приїхала швидка медична допомога, однак оглянути себе ОСОБА_1 не надала можливості. На 58 хв. 25 сек. працівник поліції запитав ОСОБА_1 : «Пані Олено, 11.05., на годиннику 15 година 30 хвилин, я Вам пропоную проїхати зі співробітниками поліції на «Соціотерпапію» до лікаря-нарколога для встановлення Вашого стану, в якому Ви керували транспортним засобом, оскільки у нас є всі підстави вважати, що Ви перебуваєте під впливом наркотичних чи психотропних речовин, тим паче у Вас є явні ознаки нашої підозри.

Ваша поведінка взагалі не відповідає обстановці».

ОСОБА_1 проігнорувала звернення працівників поліції, жодної позиції стосовно готовності пройти огляд не висловила. Поводила себе неадекватно, голосно кричала та висловлювалася нецензурною лайкою. На 01 год. 11 хв. 25 сек. ОСОБА_1 нецензурною лайкою намагалася поговорити з особою, яка прибула на місце події. Крім цього, на 02 год. 20 хв. 30 сек. ОСОБА_1 лежачи на землі розмовляла з іншою особою, що прибула на місце події. Вказані обставини підтверджують той факт, що весь цей час ОСОБА_1 не перебувала в непритомному стані, орієнтувалася в обстановці, що склалася та розуміла зміст розмов та слів з якими до неї зверталися та свідомо вчиняла ті чи інші дії або бездіяльність.

Доводи ОСОБА_1 стосовно того, що у поясненнях свідка відсутні дані, що прямо підтверджують стан її алкогольного сп`яніння чи відмову від огляду не заслуговують на увагу суду з наступних підстав.

Поняття «виявлення у особи ознак сп`яніння» та «встановлення стану сп`яніння особи» є різними за своїм змістом. Ознаки сп`яніння, які виявляються поліцейським при первинному контакті з особою на місці зупинки, визначаються в результаті візуального огляду особи, її поведінки, запахів тощо, і саме ці ознаки є підставою для пропозиції особі пройти огляд на стан сп`яніння.

Виявлення ознак, як виходить зі змісту діючого законодавства, не потребує проведення будь-яких спеціальних дій з боку поліцейського та складання поліцейським будь-яких документів.

З огляду на те, чи погодиться особа на проходження огляду на стан сп`яніння, чи відмовиться від цього, поліцейський вносить виявлені ознаки або до протоколу про адміністративне правопорушення в разі відмови, або до направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, якщо особа надала згоду на проходження огляду в закладі охорони здоров`я.

В даному випадку працівники поліції, оцінивши поведінку та стан ОСОБА_1 , дійшли до висновку, що вона може перебувати в стані наркотичного сп`яніння, а тому в порядку вимог ПДР України запропонували пройти огляд на визначення стану наркотичного сп`яніння, на що остання фактично відмовилася.

Отже, виявлення у водіїв ознак сп`яніння є дискреційними повноваженнями поліцейських, а ознака алкогольного сп`яніння така як: запах алкоголю з порожнини рота може бути встановлена виключно органолептичним шляхом. Інші ознаки поліцейський встановлює шляхом візуального спостереження та аналізу поведінки водія. При цьому, відсутність перевірки ознак на відеозаписі не спростовують факт відмови від проходження огляду, адже наявність ознак встановлює виключно поліцейський і це є лише підставою для огляду, оскільки метою є встановлення факту керування у стані сп`яніння чи спростування такого стану за результатами огляду.

Характер поведінки ОСОБА_1 та манера її спілкування з працівниками поліції, що зафіксовано відеозаписом з нагрудних камер поліцейських підтверджує відмову від проходження огляду на стан сп`яніння.

В даному випадку дії/бездіяльність ОСОБА_1 щодо не надання згоди на проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я та ігнорування пропозиції пройти огляд слід вважати взагалі відмовою від проходження такого огляду.

Відмова від проходження огляду не означає лише вербальну, словесну відмову, але такою відмовою слід вважати невчинення певних дій, ухилення від проходження огляду на стан сп`яніння, ненадання відповіді тощо.

Поліцейський пропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, однак згоди на це не отримав.

Зазначені дії поліцейського слід розцінювати, як намагання отримати відповідь від ОСОБА_1 . Враховуючи дії та поведінку ОСОБА_1 поліцейським правильно оцінено її поведінку, як відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

При цьому слід зазначити, що проходження огляду на стан сп`яніння на вимогу поліцейського є обов`язком водія, а не його правом, а відмова від проходження такого незалежно від підстав становить склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи вищевикладене, вважаю, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто відмова від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння особою, яка керувала транспортним засобом.

Щодо наявності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України суд зазначає наступне.

Згідно ст. 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться щодо особи правопорушника і в межах, встановлених протоколом про адміністративне правопорушення.

Особа, яка складає протокол про адміністративне правопорушення повинна ретельно з`ясувати характер правопорушення та правильно кваліфікувати дії винної особи. У протоколі мають бути зазначені обставини, які свідчать про наявність адміністративного проступку та його характер, а також, обставини, що характеризують особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки протокол є підставою для провадження у справі про адміністративне правопорушення. Від того, чи правильно він складений, залежить своєчасність, правильність розгляду за суттю справи про адміністративне правопорушення та обґрунтованість застосування стягнення.

У пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» звертається увага суду на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Як визначено п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення.

Склад адміністративного правопорушення - це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення.

Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення знаходить свій прояв у дії чи бездіяльності, що заборонені адміністративним правом, та залежить від місця, часу, обставин і способу скоєння адміністративного правопорушення тощо, а також від причинного зв`язку між діянням і шкідливими наслідками цього діяння, вчинення протиправного діяння в минулому, його системності.

Ст. 124 КУпАП, передбачає адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Об`єктивна сторона даного адміністративного правопорушення виражається у порушенні учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Згідно вимог ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, статтею 53 цього Закону передбачено, що юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.

Згідно з п. 10.1 ПДР України, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

У відповідності до п. 10.3 ПДР України, у разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися.

За одночасного перестроювання транспортних засобів, що рухаються в одному напрямку, водій, який знаходиться ліворуч, повинен дати дорогу транспортному засобу, що знаходиться праворуч.

Як вбачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 327263 від 11 травня 2025 року, складеного відносно ОСОБА_1 , у ньому зазначено порушення останньою вимог п.п. 10.1 та 10.3 ПДР України, що призвело до настання ДТП.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП.

У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КпАП України обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

При викладених обставинах, суд розглядає адміністративні матеріали стосовно ОСОБА_1 за наявними доказами по справі.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП.

У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Верховний Суд у справі №338/17 роз`яснив, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку, а для підтвердження порушення Правил дорожнього руху України, відповідно до ст. 251 КпАП України працівники мають надати, зокрема відеозапис події, фотокартки. Саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення такого правопорушення. Відповідно до вимог ст. ст. 31, 40 Закону України «Про національну поліцію», поліція може застосовувати превентивні заходи, зокрема застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Так, долучена до матеріалів справи схема місця ДТП, не узгоджується з поясненнями ОСОБА_1 , наданими в судовому засіданні. Крім цього, в схемі місця ДТП невірно зазначена адреса місця події, будь-яких інших доказів винуватості ОСОБА_1 до матеріалів справи не долучено.

Проаналізувавши фактичні обставини справи, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, дослідивши надані суду письмові докази, суддя дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_1 у порушенні вимог Правил дорожнього руху, що призвело до виникнення ДТП, внаслідок якої транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень, під час розгляду справи в суді, поза розумним сумнівом не доведена. Беззаперечних доказів винуватості ОСОБА_1 у вчиненні ДТП не встановлено.

Відтак, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, порушення нею п.п. 10.1 та 10.3 ПДР України, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів, не доведена поза розумним сумнівом належними, допустимими, достатніми доказами у справі.

Виходячи з пояснень учасників ДТП, місця зіткнення, розташування транспортних засобів після зіткнення, розташування та характеру пошкоджень на обох транспортних засобах, обставини викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, порушення ОСОБА_1 п.п. 10.1 та 10.3 ПДР України не знайшли свого однозначного підтвердження в ході розгляду справи, відтак провадження по справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Крім цього, з дня вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП минуло більш як три місяці, на даний час закінчився строк, встановлений статтею 38 КУпАП, в межах якого може бути накладене адміністративне стягнення.

Беручи до уваги положення ст. 33 КУпАП, необхідним і достатнім убачається накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка передбачає стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, які повинні бути стягнуті з ОСОБА_1 .

Ураховуючи викладене, керуючись ст. 23, 33, 124, ч. 1 ст. 130, 283, 284, 287, 294, 303, 307, 308 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 - закрити за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 (шістсот п`ять) грн 60 (шістдесят) коп.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу в установлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення, шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд міста Києва.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці з дня її винесення.

Суддя О. О. Денисов