Номер провадження3/205/3857/25

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2025 року м. Дніпро

Суддя Новокодацького районного суду міста Дніпра Мовчан Д.В., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов із ВП № 1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ,

громадянку України, тимчасово не працює, зареєстрована за адресою:

АДРЕСА_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

До Новокодацького районного суду міста Дніпра надійшов адміністративний матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності гр. ОСОБА_1 за ч.1 ст. 173-2 КУпАП (вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного характеру, внаслідок чого була завдана шкода фізичному та психічному здоров`ю потерпілого).

Згідно протоколу серія ВАД № 860019, 04.08.2025 року об 18 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_1 , гр. ОСОБА_1 , вчиняла домашнє насильство психологічного та фізичного характеру стосовно своєї сестри ОСОБА_2 , а саме: словесно ображала, погрожувала фізичною розправою, вхопила за волосся, вдарила кулаком в лице, чим викликала у постраждалої особи побоювання за свою безпеку, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 173-2 КУпАП (вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного характеру, внаслідок чого була завдана шкода фізичному та психічному здоров`ю потерпілого).

Суд, дослідивши матеріали адміністративної справи, доходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до частини 1 статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Суд, у відповідності з положеннями ст. ст. 280, 283 КУпАП, повинен з`ясувати обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності за нормою закону, зазначеною в протоколі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

При цьому диспозиція ч.1 ст. 173-2 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

В даному випадку, ОСОБА_1 інкримінується вчинення домашнього насильства об 18 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_1 , гр. у спосіб завдання тілесних ушкоджень у вигляді вхоплення за волосся, та удару кулаком в обличчя потерпілій.

Одночасно із цим, судом встановлена обставина ухвалення Новокодацьким районним судом міста Дніпра вироку від 21.08.2025 року відносно ОСОБА_1 , в якому зазначено, що останню визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України та призначено їй покарання у виді штрафу в дохід держави у розмірі 680 грн. 00 коп.

Як вбачається зі змісту вказаного вироку Новокодацького районного суду міста Дніпра від 21.08.2025 року, ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, а саме за скоєння 04.08.2025 року приблизно об 17 год. 30 хв. дій, які слугували підставою складання протоколу про адміністративне правопорушення серія ВАД № 860019 від 04.08.2025 року.

У відповідності до ст. 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Так само статтею 4 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 передбачено право не бути притягненим до суду або покараним двічі.

Практика ЄСПЛ свідчить про міжгалузевий характер положень ст. 4 Протоколу № 7. ЄСПЛ застосовує принцип «non bis in idem», який застосовується, як правило, у кримінальному провадженні та провадженні щодо адміністративних правопорушень. При цьому, визначаючи сферу дій ст. 4 Протоколу № 7, слід керуватися трьома критеріями, широко відомими як «критерій Енгеля», які повинні враховуватися при визначенні того, було чи не було у справі висунуте «кримінальне обвинувачення».

Першим критерієм є правова кваліфікація правопорушення відповідно до національного права, другим сам характер правопорушення, а третім ступінь суворості покарання, яке може бути застосоване до винної особи. Другий і третій критерії є альтернативними і не повинні обов`язково застосовуватися у сукупності.

У рішенні ЄСПЛ по справі Gradinger v. Austria суд сформулював критерії оцінки двох правопорушень як тотожних. Тотожність стосується не лише назви правопорушень за законом, але, що головніше, змісту та мети правопорушень. Виходячи з цього, Суд визнав таким, що порушує ст. 4 Протоколу № 7, стягнення із заявника адміністративного штрафу за керування транспортом у стані сп`яніння, оскільки раніше він вже був засуджений за це саме діяння як за кримінальний злочин (Суд розцінив ці адміністративне правопорушення і злочин як одне і те саме діяння).

Аналогічного висновку дійшов ЄСПЛ при розгляді справи «VELKOV v. Bulgaria» від 21 липня 2020 року (Заява № 34503/10), відповідно до якої суд підкреслив, що дії заявника було наслідком двох окремих проваджень, кожне з яких стосувалося «кримінальних обвинувачень». Що стосується наявності зв`язку по суті між двома провадженнями, Суд, по-перше, підкреслив, що адміністративне та кримінальне провадження головним чином мали одну і ту саму мету: покарати заявника за порушення правопорядку під час футбольного матчу 17 травня 2008 року. По-друге, встановлення фактів у рамках адміністративного провадження не було взято до уваги в ході кримінального провадження. По-третє, призначене покарання за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення у вигляді позбавлення волі (арешту) не було враховане в рішеннях кримінальних судів. ЄСПЛ надав особливе значення тому факту, що два провадження мали одну й ту саму каральну мету. Суд, зокрема, зазначив, що з огляду на відсутність досить тісного зв`язку по суті між адміністративним та кримінальним провадженнями проти заявника ці провадження не можуть розглядатись як складова комплексної системи покарань за національним законодавством. Таким чином, заявника було двічі покарано за одне й те саме порушення, що суперечить принципу «non bis in idem». З урахуванням наведеного у цій справі мало місце порушення статті 4 Протоколу № 7 до Конвенції.

При цьому в даному випадку зміст вищевказаних протоколу та вироку підтверджують, що означена протиправна поведінка з боку ОСОБА_1 не має ознак повторюваності та системності вчинення протиправних дій щодо потерпілої особи, та не зумовлює настання інших конкретних наслідків, які б не охоплювались змістом такого вироку. Таким чином, протиправні дії ОСОБА_1 у вигляді нанесення тілесних ушкоджень не утворюють окремо склад кримінального правопорушення та адміністративного проступку, проте є ознакою вчинення єдиного злочину, передбаченого ст. 125 КК України.

За таких обставин суд вважає, що у разі розгляду цієї справи по суті та притягненням ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, може бути порушене її право не бути притягненою до суду або покараною двічі, оскільки така особа вже притягнута до кримінальної відповідальності за вчинення означених дій.

Суд зазначає, що згідно п. 8. ч.1 ст. 247 КУпАП наявність по тому самому факту щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, постанови компетентного органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, або не скасованої постанови про закриття справи про адміністративне правопорушення, а також повідомлення про підозру особі у кримінальному провадженні по даному факту є обставиною, що виключають провадження в справі про адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 33, ч. 1 ст. 173-2, п. 8 ч. 1 ст. 247, 248,251,252,268,280,283 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , тимчасово не працює, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП закрити, у зв`язку з наявністю вироку у кримінальному провадженні по тому самому факту щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Постанову може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: Д. В. Мовчан