Справа № 189/2482/25
П О С Т А Н О В А

іменем України

05.09.2025 року селище Покровське Дніпропетровської області

Суддя Покровського районного суду Дніпропетровської області Чорна О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Покровське Синельниківського району Дніпропетровської області адміністративний матеріал, що надійшов від ВП №5 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає: АДРЕСА_1 ,

- за ч. 5 ст. 126 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

02.07.2025 року, о 10 год. 40 хв., неповнолітній ОСОБА_1 в селищі Покровське по вулиці Дмитра Яворницького, керував автомобілем марки ВАЗ 2102, д.н. НОМЕР_1 , не маючи посвідчення водія, тобто, не маючи права керування таким ТЗ, чим порушив п. 2.1 (а) Правил дорожнього руху.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 2 ст. 126 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження» (рішення «Пономарьов проти України» від 03.04.2008 року), але з огляду на те, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не з`явилася у судове засідання, будучи обізнаною про складання щодо неї протоколу про адміністративне правопорушення, не вжила заходів для явки до суду, тому суд вважає, що наведена поведінка учасника процесу є свідомим униканням адміністративної відповідальності.

Згідно з ст.268КУпАП присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за ст. 126 КУпАП не є обов`язковою, за таких обставин, вважаю за можливе розглянути справу у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, на підставі наявних матеріалів справи.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Вимогами ст. 252 КУпАП, передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно п. 2.1а ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Диспозиція ч. 5 ст. 126 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом ; керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами ; керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, які, були вчинені повторно, протягом року.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що вина правопорушника ОСОБА_1 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №378884 від 02.07.2025 року, постановою Покровського районного суду Дніпропетровської області справа №189/831/25 від 27.03.2025 року, якою ОСОБА_1 був притягнутий до відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП та іншими матеріалами справи в їх сукупності.

Суд неупереджено, всебічно та повно оцінивши надані докази, дійшов висновку, що своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.1.аПДР, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5ст. 126 КУпАП.

Метою застосування адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами (ст. 23 КУпАП).

Згідно з ч. 1 ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Встановлено, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення будучи неповнолітнім, у віці майже 17 років.

Відповідно до ст. 12 КУпАП адміністративній відповідальності підлягають особи, які досягли на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку.

За змістом ч. 1 ст. 13 КУпАП, із урахуванням характеру вчиненого правопорушення та особи правопорушника, до осіб віком від 16 до 18 років можуть бути застосовані заходи впливу, передбачені ст. 24-1 КУпАП.

Натомість відповідно до ч. 2 ст. 13 КУпАП у разі вчинення особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років адміністративного правопорушення, передбаченого, зокрема, статтею 126 цього Кодексу, вони підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах.

Таким чином, вказана норма встановлює право суду, а не обов`язок застосувати до неповнолітнього заходи впливу, передбачені ст. 24-1 КУпАП.

Відповідно до ст. 1 КУпАП завданням Кодексу, окрім іншого, є зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Неповнолітній ОСОБА_1 перебуває саме у тому віці, коли у особи формується повага до закону, уявлення про відповідальність та невідворотність покарання за скоєні неправомірні вчинки.

При цьому, ОСОБА_1 керував транспортним засобом не маючи права керування т/з повторно протягом року, будучи попередженим судом про недопустимість такої поведінки, що свідчить про формування викривленого уявлення про законність та наявність безвідповідального ставлення до небезпеки, що може бути спричинена його діями, у тому числі й іншим учасникам дорожнього руху, а також про недієвість раніше застосованих заходів впливу.

За таких обставин, враховуючи водночас недостатній вплив та контроль над неповнолітнім із боку батьків, суд вважає, що жоден із заходів впливу, передбачених ст. 24-1 КУпАП, не буде дієвим у забезпеченні запобігання вчиненню ОСОБА_1 адміністративних правопорушень у майбутньому, а навпаки укріпить в останнього переконання у власній безкарності.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, підстав для застосування до неповнолітньої особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, заходів впливу, з огляду на характер вчиненого ним правопорушення та особу неповнолітнього, який не усвідомлює небезпечності своїх дій, керуючи автомобілем без отримання відповідного права, суд не вбачає, а відтак ОСОБА_1 підлягає до адміністративної відповідальності на загальних підставах.

При обрані міри адміністративного стягнення, враховуючи обставини справи, характер правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини та майновий стан, ставлення до вчиненого, недієвість застосування попереднього покарання, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, суд дійшов висновку про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в межах санкції ч. 5 ст. 126 КУпАП із позбавленням права керування транспортними засобами.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 04.09.2023 у справі № 702/301/20 суд може призначити покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами особі, визнаній винуватою в порушенні правил безпеки дорожнього руху незалежно від того чи мала така особа на момент вчинення правопорушення отримане в передбаченому законом порядку посвідчення на право керування транспортними засобами.

Враховуючи, що суду не надано доказів належності правопорушнику на праві власності транспортного засобу, яким він керував, суд не вважає за можливе застосувати додаткове стягнення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП, у виді оплатного вилучення транспортного засобу.

Крім того, відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення суддею постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.7,33-35,40-1, ч. 5 ст.126, 245, 251,252,256,266,280,291,294,307,308 КУпАП, Законом України «Про судовий збір», -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, та накласти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 40800 (сорок тисяч вісімсот) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років, без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір в розмірі 605,60 грн. в дохід держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Роз`яснити, що у випадку несплати накладеного на нього штрафу у передбачений законом строк, до нього може бути застосовано подвійне стягнення штрафу в порядку ст. 308 КУпАП, тобто у випадку примусового виконання постанови суду.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду у десятиденний строк з дня винесення постанови шляхом подачі апеляційної скарги через Покровський районний суд Дніпропетровської області.

Суддя О.В. Чорна