Справа № 308/2318/25
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.09.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І. С., за участю захисника-адвоката Конюшко Д. Б., розглянув у відкритому засіданні в м. Ужгороді у режимі відеоконференції справу про адміністративне правопорушення № 33/4806/463/25 за апеляційною скаргою захисника-адвоката Конюшко Д. Б. на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07.03.2025.

Цією постановою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, тимчасово не працюючий, визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 605 грн 60 коп. на користь держави.

З протоколу про адміністративне правопорушення № ПП001968 від 05.02.2025 та постанови судді від 07.03.2025 вбачається, що 05.02.2025 о 03 год 50 хв по вул. Гленца у м. Ужгороді, ОСОБА_2 на транспортному засобі марки «Nissan», д. н. з. НОМЕР_1 , надав систематичні оплачувані послуги на таксі по м. Ужгород, у кількості трьох чоловік, без одержання ліцензії, яка передбачена п. 24 ст. 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат Конюшко Д. Б. просить постанову судді від 07.03.2025 скасувати, а провадження у справі щодо ОСОБА_2 закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП. Вважає, що оскаржувана постанова постановлена з порушенням норм процесуального та матеріального права. Матеріали справи не містять доказів щодо систематичності вчинення ОСОБА_2 підприємницької діяльності у розумінні ст. 42 ГК України. Вказує на те, що за відсутності в діяльності особи щодо реалізації продукції ознак самостійності (ініціативності) та систематичності, а також господарської компетенції відсутні підстави для висновку про її господарський характер, а отже і про обов`язок особи зареєструватися як суб`єкт господарювання. ОСОБА_2 не було ознайомлено зі змістом складеного щодо нього протоколу, тобто суб`єктом владних повноважень не було виконано належним чином обов`язку для забезпечення реалізації прав, визначених ст. 268 КУпАП. Крім того, просить поновити строк на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що такий пропущено з поважних причин, оскільки ОСОБА_2 не брав участі в розгляді справи, а про наявність оскаржуваної постанови від 07.03.2025 дізнався із застосунку «Дія», в якому виявив відкрите щодо нього виконавче провадження № 78336894 від 11.06.2025.

-2-

Будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду апеляційної скарги, ОСОБА_2 на розгляд справи щодо нього не з`явився. Останній повідомлений поштовим зв`язком та за допомогою смс-повідомлення, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляв. При цьому, за змістом ст. 294 КУпАП явка особи, яка притягується до відповідальності, в судове засідання апеляційного суду, не є обов`язковою. Тому, враховуючи вимоги закону про розгляд справи в розумні строки, а також рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 про те, що у випадках коли поведінка учасників судового розгляду свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, апеляційний суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності ОСОБА_2 , що не може розцінюватись як порушення його прав, передбачених ст. 268 КУпАП. Крім того апеляційний суд враховує думку захисника-адвоката Конюшко Д. Б., який не заперечував щодо розгляду апеляційної скарги у відсутності ОСОБА_2 .

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника-адвоката Конюшко Д. Б., який підтримав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що клопотання про поновлення строку підлягає задоволенню, а апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце, і час розгляду справи, і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_2 не був присутнім у судовому засіданні під час розгляду справи. Відомостей, які б із достовірністю свідчили про те, що ОСОБА_2 був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, а саме 07.03.2025, у матеріалах справи немає. Також у матеріалах справи відсутні відомості про вручення чи направлення ОСОБА_2 копії оскаржуваної постанови у передбачений ч. 1 ст. 285 КУпАП триденний строк. Тому, доводи клопотання про те, що про наявність оскаржуваної постанови від 07.03.2025 дізнався із за стосунку «Дія», в якому виявив відкрите щодо нього виконавче провадження № 78336894 від 11.06.2025, заслуговують на увагу.

З врахуванням наведеного, з метою недопущення порушення права ОСОБА_2 на захист та доступ до правосуддя, доводи захисника-адвоката Конюшко Д. Б. щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, апеляційний суд вважає поважними, а клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови таким, що підлягає до задоволення і такий строк поновлюється.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. За змістом вказаної норми закону, провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

Відповідно до вимог ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування

-3-

обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, які зазначені у ст. 251 КУпАП.

Суд, відповідно до приписів ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Апеляційний суд вважає, що вищевказані вимоги закону під час розгляду матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам, передбаченими ст. 283 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення останнім цього адміністративного правопорушення.

Винуватість ОСОБА_2 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю зібраних у справі, досліджених суддею місцевого суду та перевірених апеляційним судом доказів, яким дана правильна оцінка.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції врахував вказані вимоги, дав об`єктивну оцінку всім доказам, які наявні в матеріалах справи. Факт вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ПП 001968 від 05.02.2025, складеним старшим державним інспектором ВДН (К) у Закарпатській області Келеменом І. Ю., згідно якого 05.02.2025 о 03 год 50 хв по вул. Гленца у м. Ужгороді, ОСОБА_2 на транспортному засобі марки «Nissan», д. н. з. НОМЕР_1 , надав систематичні оплачувані послуги на таксі по м. Ужгород, у кількості трьох чоловік, без одержання ліцензії, яка передбачена п. 24 ст. 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Викладені в протоколі обставини підтверджуються і долученими до матеріалів справи направленням на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) № НР 001808 від 03.02.2025, графіком проведення рейдових перевірок ВДН (К) в Закарпатській області Державної служби України з безпеки на транспорті, фотоматеріалами, додатковим обґрунтуванням старшого державного інспектора ВДН (К) у Закарпатській області.

Між тим, зі змісту протоколу не вбачається, що ОСОБА_2 заперечував факт надання оплачуваних послуг на таксі без одержання відповідної ліцензії, а також відмовився від підпису протоколу та отримання його примірника.

Відповідно до п. 24 ст. 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів річковим, морським, автомобільним, залізничним та повітряним транспортом, міжнародні перевезення пасажирів та вантажів автомобільним транспортом потребують ліцензування.

-4-

Диспозиція ч. 1 ст. 164 КУпАП передбачає відповідальність за порушення особою порядку провадження господарської діяльності без державної реєстрації як субЙ`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Про легітимність здійснення підприємницької діяльності свідчить видане у встановленому порядку свідоцтво про державну реєстрацію встановленого зразка. Зайняття підприємницькою діяльністю особою, яка не отримала у встановленому порядку свідоцтво про державну реєстрацію або особою, свідоцтво про державну реєстрацію якої було скасовано у визначеному законодавством порядку, є об`єктивною стороною правопорушення.

Статтею 6 частиною 12 Закону України «Про автомобільний транспорт» встановлено, що усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України, підлягають державному контролю.

Згідно ст. 9 Закону України «Про автомобільний транспорт», встановлені зобов`язання, зокрема, ліцензування на автомобільному транспорті, спрямоване на визначення початкових і поточних умов надання послуг з перевезень пасажирів і небезпечних вантажів, а також найважливіших параметрів обслуговування споживачів.

Відповідно до ст. 34 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільний перевізник повинен виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів, тощо.

Тобто, з наведених вимог нормативно-правових актів та законів вбачається, що обов`язковою умовою належного перевезення пасажирів транспортним засобом є ліцензійний документ на право перевезення пасажирів, які ОСОБА_2 працівникам поліції надані не були. Не надано таких доказів і апеляційному суду.

Посилання захисника на те, що для притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 164 КУпАП необхідне встановлення в діях фізичної особи ознак здійснення нею підприємницької діяльності, яка у тому числі має містити ознаки систематичності, суд апеляційної інстанції визнає неприйнятними.

У зв`язку зі зміною законодавства, регламентуючого питання запровадження та здійснення господарської діяльності, до статті 164 КУпАП неодноразово вносилися відповідні зміни, у тому числі до частини першої вказаної норми права. Аналіз диспозиції ч. 1 ст. 164 КУпАП, в редакції станом на 22.04.2024, не дає підстав уважати, що до адміністративної відповідальності може бути притягнута фізична особа лише у разі систематичного порушення порядку провадження господарської діяльності. Сам по собі факт вчинення особою адміністративного правопорушення щодо здійснення провадження господарської діяльності з перевезення пасажирів без державної реєстрації, як суб`єкта господарювання та без одержання необхідної ліцензії на провадження цієї діяльності, становить склад адміністративного правопорушення, за який передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Отже, висновки суду першої інстанції про доведеність вини та наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, є правильними та підтверджуються зібраними і перевіреними в ході розгляду справи доказами.

-5-

Тому, безпідставними і такими, що не спростовують факту надання ОСОБА_2 послуг з перевезення пасажирів на «таксі» без ліцензії, визнаються і доводи апеляційної скарги про те, що за відсутності в діяльності особи щодо реалізації продукції ознак самостійності (ініціативності) та систематичності, а також господарської компетенції відсутні підстави для висновку про її господарський характер, а отже і про обов`язок особи зареєструватися як суб`єкт господарювання.

Із цих підстав, неприйнятними і такими, що не свідчать про відсутність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, апеляційний суд відхиляє і доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_2 не було ознайомлено зі змістом складеного щодо нього протоколу, тобто суб`єктом владних повноважень не було виконано належним чином обов`язку для забезпечення реалізації прав, визначених ст. 268 КУпАП. Між тим, як уже зазначено вище, зі змісту протоколу вбачається, що в такому зафіксовано факт відмови ОСОБА_2 від отримання другого примірника протоколу.

З матеріалів справи також вбачається, що складений щодо ОСОБА_2 протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, містить посилання на місце, час і суть адміністративного правопорушення, посилання на нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, а також зазначено, що ОСОБА_2 роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, в тому числі і про розгляд справи в Ужгородському міськрайонному суді.

Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено даних, які б давали підстави вважати, що старший державний інспектор ВДН (К) у Закарпатській області був упереджений при складанні протоколу щодо ОСОБА_2 , і що в нього були підстави фальсифікувати такий, на такі дані не вказується як в апеляційній скарзі, так і не вказувалось під час розгляду справи апеляційним судом. Тому, апеляційний суд приходить до висновку, що працівник поліції при виконанні своїх функціональних обов`язків діяв у межах наданих йому повноважень.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_2 чи його захисник оскаржували дії інспектора ВДН (К) у Закарпатській області щодо складання відносно нього протоколу. Доказів неправомірної поведінки інспектора чи інших доказів, які б спростовували фактичні дані, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення та додатках до нього матеріали справи не містять.

Крім того, як вбачається зі змісту апеляційної скарги, стороною захисту не заперечується факт надання ОСОБА_2 послуг з перевезення на таксі у зазначені в протоколі час та місці без відповідної на це ліцензії, а лише вказується на відсутність ознак систематичності, що в свою чергу не спростовує факту наявності у діях ОСОБА_2 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, оскільки доказів про наявність у ОСОБА_2 у той час ліцензії, не надано.

При оцінці зібраних по справі доказів, з урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає, що вимоги КУпАП та інші нормативно-правові акти, при збиранні та фіксуванні таких, порушені не були.

Інших доводів, які б заслуговували на увагу і підтверджували доводи апеляційної скарги щодо незаконності та необґрунтованості постанови судді місцевого суду та наявності підстав для закриття провадження у справі, в апеляційній скарзі не наведено та під час апеляційного перегляду справи не встановлено, а доводи апеляційної скарги захисника-адвоката Конюшко Д. В. зводяться до переоцінки встановлених судом першої інстанції обставин події та не спростовують доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, а також спрямовані виключно на уникнення правопорушника від адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення.

-6-

Неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які б були також підставою для скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Вирішуючи питання про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення, суд першої інстанції врахував характер та ступінь адміністративного правопорушення, особу останнього та обставини справи й призначив ОСОБА_2 адміністративне стягнення у виді штрафу в межах санкції вищевказаної статті, яке є справедливим і таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення. При цьому, апеляційний суд бере до уваги те, що позиція сторони захисту свідчить про те, що ОСОБА_2 не визнає вину у вчиненні адміністративного правопорушення, не кається, і стороною захисту не надано жодних доказів, зокрема відомостей про особу правопорушника, які б характеризували його з позитивної сторони.

Враховуючи викладене, судом першої інстанції було вжито всіх заходів, передбачених КУпАП, для з`ясування питання про наявність чи відсутність вини ОСОБА_2 у вчиненні дій, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення, відтак постанова суду є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування немає, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що суд, за відсутності обґрунтованих клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати будь-яких свідків, тощо; те, що стороною захисту не надано таких доказів і не наведено таких обставин, які б спростовували висновки суду першої інстанції та могли б слугувати підставами для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу не заявлено.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання захисника-адвоката Конюшко Д. Б. про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити та поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07.03.2025 щодо ОСОБА_2 .

Апеляційну скаргу захисника-адвоката Конюшко Д. Б. залишити без задоволення, а постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07.03.2025 щодо ОСОБА_3 , - без змін.

Постанова апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя