Провадження № 33/824/4192/2025 суддя в ІІ-й інстанції Фінагеєв В.О.
Категорія: ст. 173 КУпАП
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

27 серпня 2025 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Фінагеєв В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Пулинця Богдана Анатолійовича на постанову Святошинського районного суду міста Києва від 15 липня 2025 року по справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , за ст. 173 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 24 червня 2025 року серії ВАД № 629257, 24 червня 2025 року о 11 годині 00 хвилин, ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Берковецька 6В, в ТРЦ «Лавіна», у громадському місці висловлювався нецензурною лайкою, поводив себе агресивно, розмахував руками, чим порушив громадський порядок та спокій громадян. Вказаними діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП.

Постановою Святошинського районного суду міста Києва від 15 липня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді громадських робіт строком на 60 (шістдесят) годин; стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір за винесення постанови про накладення адміністративного стягнення у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 грн.

Ухвалюючи постанову, місцевий суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, захисник ОСОБА_1 ,адвокат Пулинець Б.А. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову місцевого суду та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги адвокат Пулинець Б.А.вказує, що в діях ОСОБА_1 відсутні ознаки складу адміністративного правопорушення за ст. 173 КУпАП, оскільки не доведення або відсутність в діянні конкретної особи будь-якого з елементів об`єктивної та суб`єктивної сторони, виключає склад відповідного правопорушення, а отже й адміністративну відповідальність за вчинення такого діяння тому, що має бути наявний умисел (прямий чи непрямий) на порушення громадського порядку, мотив задоволення індивідуальних потреб. Судом не належним чином було досліджено та враховано пояснення ОСОБА_1 , який пояснив, що перебував у магазині з метою примірки одягу. Взяті речі були занесені до примірочної та не були навмисно розкидані. Жодної агресивної поведінки з його боку не було, руками не розмахував, нецензурної лексики не вживав. Порушення громадського порядку не було. На той момент у магазині перебувало обмежене коло осіб, і ніхто об`єктивно не постраждав. Суд поклав в основу постанови пояснення завідувача магазину, однак не допитував їх у судовому засіданні, не надавши можливості поставити їм запитання, що являється порушенням норм ст. 268 КУпАП. Крім того, такі пояснення не є об`єктивними доказами, оскільки свідки є зацікавленими особами та можуть бути упередженими. Таким чином, судом не було забезпечено повноцінне з`ясування обставин справи, а також порушено принцип змагальності сторін. Рапорти самі по собі не є доказами, якщо до них не підкріплено відео, покази, об`єктивні матеріали. Жодного відеозапису з місця події надано не було, хоча інцидент мав місце у торговельно-розважальному центрі, де зазвичай діє система відеоспостереження. Працівниками поліції не надано жодних матеріалів відеофіксації, які б могли підтвердити факт нецензурної лайки, агресивної поведінки або порушення громадського порядку. Фото розкиданих речей не є доказом умисного хуліганства, а лише свідчать про звичайну ситуацію в процесі примірки одягу. Вказані речі не були пошкоджені, що могло б свідчити про наявність протиправних дій. Виходячи з цього, дії ОСОБА_1 не містять ознак дрібного хуліганства, передбаченого ст. 173 КУпАП, а саме: відсутність явної неповаги до суспільства, нецензурної лайки, агресивних дій або образливого ставлення до інших громадян, мотиву на порушення громадського порядку.

В апеляційній скарзі адвокат Пулинець Б.А. також просить суд поновити строк на апеляційне оскарження постанови місцевого суду та вказує, що вперше апеляційну скаргу було подано 15 липня 2025 року. Постановою Київського апеляційного суду від 04 серпня 2025 року апеляційну скаргу було повернуто. З 25 липня по 04 серпня 2025 року адвокат Пулинець Б.А. перебував у службовому відрядженні.

Заслухавши пояснення адвоката Пулинця Б.А., апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи щодо поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження постанови Святошинського районного суду міста Києва від 15 липня 2025 року з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Судом встановлено, що вперше апеляційну скаргу було подано у межах строку, визначеного ч. 2 ст. 294 КУпАП.

Постановою Київського апеляційного суду від 04 серпня 2025 року апеляційну скаргу було повернуто, оскільки її подано адвокатом Пулинцем Б.А. в інтересах ОСОБА_1 без підтвердження повноважень на оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення.

Повторно з апеляційною скаргою захисник ОСОБА_1 адвокат Пулинець Б.А. звернувся 05 серпня 2025 року

За таких обставин, оскільки повернення скарги не перешкоджає повторному зверненню до суду і у найкоротші строки апеляційну скарги було подано повторно, право особи на апеляційне оскарження судового рішення має бути забезпечене шляхом поновлення пропущеного з поважних причин строку.

Перевіривши матеріали справи та вивчивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про наявність підстав до задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена адміністративна відповідальність.

Склад адміністративного правопорушення - це встановлена адміністративним законодавством сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Цими ознаками є об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона і відсутність хоча б однієї з цих ознак означає відсутність складу адміністративного правопорушення в цілому.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

За змістом ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Всупереч вимогам ст. 251 КУпАП, у матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про те, що саме ОСОБА_1 24 червня 2025 року вчинив адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 173 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за дрібне хуліганство, тобто нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Диспозиція статті 173 КУпАП України передбачає, що об`єктивну сторону складу дрібного хуліганства становлять такі альтернативні діяння: 1) нецензурна лайка в громадських місцях; 2) образливе чіпляння до громадян; 3) інші подібні дії, за умови, що кожне із цих діянь порушує громадський порядок і спокій громадян, а обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони цього правопорушення є хуліганський мотив поведінки особи, яка вчиняє зазначені вище дії.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері охорони громадського порядку.

Громадський порядок - це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами відносин, що складаються у громадських місцях в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, а також підприємств, установ та організацій.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, передбачає наявність діяння: нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та вчинення інших подібних дій, що як наслідок порушують громадський порядок та спокій громадян. При цьому дрібне хуліганство характеризується умислом, тобто особа, яка вчиняє таке правопорушення, усвідомлює, що своїми діями порушує громадський порядок і спокій громадян, та бажає чи свідомо припускає прояв неповаги до суспільства.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 24 червня 2025 року серії ВАД № 629257, 24 червня 2025 року о 11 годині 00 хвилин, ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Берковецька, 6В, в ТРЦ «Лавіна», у громадському місці висловлювався нецензурною лайкою, поводив себе агресивно, розмахував руками, чим порушив громадський порядок та спокій громадян.

До протоколу про адміністративне правопорушення додано рапорт дільничного офіцера поліції Святошинського УП ГУНП у місті Києві старшого лейтенанта поліції Сніцаренка В. від 24 червня 2025 року, у якому вказується, що 24 червня 2025 року отримано виклик про те, що за адресою: м. Київ, вул. Берковецька, 6В, у приміщенні магазину «Атдітекс», група осіб з 4-5 хлопців розкидають товар у приміщенні магазину, конфліктують, штовхаються. По приїзду на місце події виявлено групу осіб, які поводили себе зухвало. Було опитано адміністратора магазину, яка повідомила про ситуацію, що склалась. У подальшому, підійшовши до особи чоловічої статі, було встановлено його особу, ним виявився ОСОБА_1 , якому повідомлено, що у його діях вбачається склад правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Разом із тим, як зазначено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 20 травня 2020 року у справі № 524/5741/16-а, рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом будь-які інші докази винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень, суду надано не було.

Отже, наданий працівником поліції рапорт про вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП не є доказом у справі. По суті рапорт є службовим документом поліції, у відповідності до якого її працівник доповідає своєму керівнику про встановлені ним обставини.

Однак, зазначене не позбавляє особу, яка складає протокол про адміністративне правопорушення, обов`язку зібрання та фіксації доказів, які доводять вину особи, щодо якої складено протокол, в тому числі і доказів обставин, зазначених в рапорті.

Зазначене узгоджується з вимогами ч. 2 ст. 251 КУпАП, у відповідності до якої, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У матеріалах справи міститься заява від імені ОСОБА_2 про вчинення кримінального правопорушення. Проте, вона не містить ні підпису особи, яка її склала, ні зазначення, що вказані у ній протиправні дії вчинено ОСОБА_1 .

Наявні письмові пояснення ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 від 24 червня 2025 року не містять тверджень про вчинення протиправних дій ОСОБА_1 .

Жоден з осіб, від яких були відібрані пояснення, які наявні в матеріалах справи, не вказував на ОСОБА_1 , як на особу, яка вчинила дії, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення.

Надані суду фото з місця події також не містять жодної інформації, яка б могла свідчити про вчинення чи не вчинення ОСОБА_1 певних дій в магазині.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що ні в особи, що склала протокол про адміністративне правопорушення, ні в місцевого суду не було підстав вважати доведеною вину ОСОБА_1 у вчинені 24 червня 2025 року адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, оскільки жодного доказ вини останнього матеріали справи не містять.

Згідно зі ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 39 постанови Верховного Суду від 08 липня 2020 року у справі №463/1352/16-а у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06 грудня 1998 року (п. 146) ЄСПЛ, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року у справі «Коробов проти України» ЄСПЛ вказав, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом».

У відповідності до п. 43 рішення ЄСПЛ від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» (з урахуванням первісного визначення принципу «поза розумним сумнівом» у справі «Авшар проти Туреччини») доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумпції, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

З огляду на встановлені під час апеляційного розгляду обставини, за відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення та постанові суду, апеляційний суд приходить висновку, що наявними у справі доказами не доведена наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, а тому постанова місцевого суду підлягає скасуванню, а провадження у справі щодо ОСОБА_1 - закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 245, п.1 ч.1 ст. 247, ст. 280, 294 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити захиснику ОСОБА_1 адвокату Пулинцю Богдану Анатолійовичу строк на апеляційне оскарження постанови Святошинського районного суду міста Києва від 15 липня 2025 року.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Пулинця Богдана Анатолійовича задовольнити.

Постанову Святошинського районного суду міста Києва від 15 липня 2025 року скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП закрити із підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, тобто, у зв`язку із відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення виготовлене 01 вересня 2025 року.

Суддя В.О. Фінагеєв