Справа № 702/657/25
Провадження № 3/702/272/25
П О С Т А Н О В А

04.09.2025 м. Монастирище

Суддя Монастирищенського районного суду Черкаської області Барська Т.М., за наслідками розгляду матеріалів справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від ВПД № 1 Уманського РУП ГУНП в Черкаській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 ,

за ч. 5 ст.121 КУпАП,

в с т а н о в и в:

08.08.2025 на розгляд до Монастирищенського районного суду Черкаської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.5 ст. 121 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №392941 від 16.07.2025, ОСОБА_1 15.07.2025 о 22 год. 14 хв. по вул. Сагайдачного м. Монастирище, Уманського району Черкаської області, керував мопедом VIРЕR нз бн, без мотошолома, чим порушив п.2.3. Г. ПДР, відповідальність за яке передбачена ч.5 ст. 121 КУпАП. Відеофіксація проводилась відповідно до ч.2 ст.266 КУпАП.

Неповнолітній ОСОБА_1 за викликом до судді не з`явився, надіслана на його адресу судова повістка про виклик повернута до суду з відміткою про відсутність адресата за зазначеною у протоколі адресою.

Клопотань про відкладення розгляду справи від особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, до суду не надійшло, за інформацією щодо стану розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його законний представник не зверталися.

Отже, суддя вчинив всі необхідні дії, направлені на належне повідомлення ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи, однак до суду він не з`явився.

Відповідно до частини першої статті 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Попри те, що конституційне право на суд є правом, його реалізація покладається на учасників справи певні обов`язки. За усталеною практикою ЄСПЛ сторона, яка задіяна у розгляді справи судом, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» (рішення №3236/03 від 03.04.2008), сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засобі внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання справа «UNION ALIMENTARIA SANDERSS. A. проти Іспанії» (рішення №11681/87 від 07.07.1989).

З метою недопущення необґрунтованого порушення строків розгляду справи про адміністративне правопорушення, встановлених статтею 277 КУпАП, а також строків накладення адміністративного стягнення, передбачених статтею 38 КУпАП, суддя визнає причини неявки ОСОБА_1 неповажними і розцінює його неявку як затягування строків розгляду справи, у зв`язку з чим, суддя вважає за можливе розглянути справу за його відсутності, так як байдужа поведінка учасника справи, не повинна схвалюватися судовою практикою, яка навпаки повинна стимулювати учасників справи використовувати прогресивні форми роботи (правова позиція ВС у рішенні від 17 листопада 2022 року в справі № 560/5541/20).

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням частини першої статті 6 даної Конвенції.

Дослідивши письмові матеріали справи, переглянувши приєднані до них відеозаписи, оцінивши зібрані працівником поліції докази на предмет їх належності та допустимості, а в сукупності достатності, суддя приходить до таких висновків та такого рішення.

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційному принципі презумпції невинуватості, передбаченого статтею 62 Конституції України, згідно з якою всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Конституційний Суд України також зауважує, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу (абз. 1-3 п. 4 рішення ВП КСУ щодо відповідності Конституції України (конституційності) ст. 368-2 КК від 26.02.2019 № 1-р/2019.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинності.

У статті 7 КУпАП зазначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст.9 КУпАП).

Тобто адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте, щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об`єктивну сторону, об`єкт, суб`єктивну сторону (внутрішня сторона діяння, елементами якої є вина, мотив і мета) і суб`єкт. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Подія та склад адміністративного правопорушення мають підтверджуватися належними і допустимими доказами.

При цьому, доказами в справі про адміністративне правопорушення, відповідно до ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

На підтвердження обставин, викладених у протоколі, та гіпотетичної винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 121 КУпАП, поліцейським надані: відомості ІПНП ГСЦ МВС, згідно яких у ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жодного посвідчення водія не значиться; копія протоколу серії НОМЕР_1 від 16.07.2025 відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, копія протоколу серії ЕПР1 №392941 від 16.07.2025 відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.126 КУпАП, рапорт від 16.07.2025, диск з відеозаписом, рапорт від 07.08.2025, оптичний диск з відеозаписом з бодікамери №2458 від 04.08.2025, копія довідки про внесення відомостей до ЄДДР, згідно з відомостями якої ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 і його зареєстрованим місцем проживання є АДРЕСА_1 .

Переглядом файлу IMG_ 0580 з неозвученим відеозаписом фіксації адміністративного правопорушення, суддя встановила, що документом в електронному вигляді зафіксований факт приведення молодим чоловіком мопеда в рух шляхом відштовхування обома ногами від дорожнього покриття.

Частина 5 ст. 121 КУпАП встановлює відповідальність за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами.

За приписами підпункту г) п. 2.3. Правил дорожнього руху України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний під час руху на мотоциклі і мопеді бути в застебнутому мотошоломі і не перевозити пасажирів без застебнутих мотошоломів.

Пункт 1.10.Правил дорожнього руху механічний транспортний засіб визначає як транспортний засіб, що приводиться в рух з допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт.

З аналізу наведених норм випливає, що керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

Тобто, у разі відсутності події керування транспортним засобом, або його не доведенні належними доказами, особа не може бути піддана адміністративній відповідності за порушення правил користування мотошоломом.

Доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 керує мопедом, приведенням його в рух шляхом вчинення технічних дій матеріали справи не містять.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та вини особи, що притягається до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведення невинуватості цієї особи.

Із врахуванням положень і тлумачень статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

Стандарт доведення вини поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що правопорушення було вчинено і особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, є винною у вчиненні адміністративного правопорушення.

Крім іншого, суддя звертає увагу, що в порушення вимог ст. 256 КУпАП та положень Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, що затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ 06.11.2015 за № 1376, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення щодо неповнолітнього уповноважена особа не з`ясувала і навела докладні відомості про особу ОСОБА_1 , з вказівкою місця навчання (або роботи), наявності самостійного заробітку, інших обставин, що характеризують його особу; не внесла відомості про обох батьків або осіб, що їх замінюють, які однаково відповідають за виховання своєї неповнолітньої дитини; не долучила пояснення батьків неповнолітнього або осіб, що їх заміняють, з метою встановлення психофізіологічного стану неповнолітнього правопорушника, умов, в яких він проживає, та вирішення питання про належне виконання батьками обов`язків з виховання своєї неповнолітньої дитини.

Відеозапис розмови з ОСОБА_2 , в якій останній підтверджує факт своєї присутності при складенні протоколу, не свідчить про належне виконання працівником правоохоронного органу свого обов`язку діяти лише в межах і порядку, визначеному Конституцією і законами України.

Відповідно до пункту 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи те, що при розгляді справи, доказів, що доводять факт скоєння ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 121 КУпАП, не було встановлено, суддя дійшла до переконання про необхідність закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП, з наведених вище мотивів.

На підставі викладеного та керуючись ст. 1, 7, 9, 121, 245, 247, 251, 252, 283, 284 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення шляхом подачі апеляції через Монастирищенський районний суд Черкаської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Тетяна БАРСЬКА