Справа № 346/3945/25
Провадження № 33/4808/650/25
Категорія ч. 5 ст. 126 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Васильковський В. В.
Суддя-доповідач Повзло
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2025 року м. Івано-Франківськ

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду Повзло В.В.

розглянувши апеляційну скаргу адвоката Потятинника Юрія Романовича, що діє в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 13 серпня 2025 року, якою

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та жителя: АДРЕСА_1 , громадянина України,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 (сорок тисяч вісімсот) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років без оплатного вилучення транспортного засобу, стягнуто судовий збір,

ВСТАНОВИВ:

Суддя суду першої інстанції встановив, що ОСОБА_2 , 26 липня 2025 року о 14 год. 15 хв.. у с. Раківчик, дорога Н-10, 154 км, керував транспортним засобом «VOLKSWAGEN PASSAT», д.н.з. НОМЕР_1 , при цьому не отримував посвідчення водія відповідної категорії та вчинив дане порушення повторно протягом року, чим порушив п.2.1.а ПДР керування транспортним засобом, особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Такими діями, ОСОБА_2 , вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП.

В апеляційній скарзі адвокат Потятинник Ю.Р. просить постанову судді суду першої інстанції за ч. 5 ст. 126 КУпАП скасувати, закрити провадження по справі.

Зазначає, що висновки суду вважаю необґрунтованими і належним чином невмотивованими.

Вказує, що керований ОСОБА_2 автомобіль безпідставно обмежили у пересуванні працівники поліції. ОСОБА_2 не порушував правил дорожнього руху, які б спричинили ДТП, його вини у вчиненні ДТП не було, що підтверджується даними протоколу про вчинення правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП щодо водія іншого автомобіля, а саме гр. Грабовецького.

Наголошує, що ОСОБА_2 на час інкримінованих йому діянь навчався у встановленому порядку водінню транспортного засобу.

Звертає увагу, що ОСОБА_2 не було належним чином роз`яснено процесуальних прав. Він не розумів наслідків своїх дій та можливого покарання, що завадило належним чином захистити свої права, оскільки є юридично необізнаним.

Зазначає, що в протоколі відсутня вказівка про те на якому конкретно носії відеозапис долучений до матеріалів справи, відеозапис є неякісний, фрагментарний, стосуються здебільшого факту ДТП, а не обставин інкримінованого ОСОБА_2 правопорушення.

Наголошує, що суть інкримінованого правопорушення викладена в протоколі та оскаржуваній постанові суду не конкретизовано, зокрема щодо повторності вчинення правопорушення протягом року, не зазначено коли було вчинено первинне правопорушення і як воно було кваліфіковано, чи було накладено стягнення і яке саме. Наявна у справі довідка інспектора відділу АП не є належним і допустимим доказом, оскільки не містить належних реквізитів документа як такого, а саме: часу її складання, номера, місця видання, місця роботи посадової особи яка її склала, печатки, штампу.

Крім того вказує, що ОСОБА_2 визнавав в судовому засіданні факт відсутності у нього посвідчення водія та прав керування транспортними засобами, однак не визнавав інкримінованого правопорушення щодо повторності, через юридичну необізнаність і нерозуміння правових норм, за відсутності захисника не міг правильно оцінити наслідки свої дій.

Адвокат Потятинник Ю.Р. до початку апеляційного розгляду подав заяву про розгляд апеляційної скарги без його участі.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 в судове засідання апеляційного суду не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце апеляційного розгляду, клопотань від про відкладення розгляду апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції не подавав, не поступало і заяв зміну місця проживання чи про перебування в іншому місці з поважних причин.

Так, особи, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, розпоряджаються своїми правами на власний розсуд, однак користуватися ними повинні сумлінно в межах процесуального закону відповідно до їх призначення і тією мірою і в тих формах, які необхідні для досягнення мети провадження у справі.

Відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

За таких обставин, відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП, а також з метою реалізації права на справедливий судовий розгляд упродовж розумного строку, вважаю за можливе розглянути апеляційну скаргу у відсутність ОСОБА_2 .

Перевіривши матеріали справи, мотиви і доводи апеляційної скарги, вважаю, що її необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

При цьому, вважаю за необхідне наголосити на тому, що згідно практики Європейського суду з прав людини(далі - ЄСПЛ), повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду («Пономарьов проти України»).

Згідно з ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, крім іншого є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст. 252 КУпАП оцінка доказів відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

За приписами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розгляд справи відбувається в межах протоколу про адміністративне правопорушення відносно конкретної особи.

Посадовою особою, що складає протокол, ставиться у вину особі вчинення таких конкретних протиправних діянь, що містять в собі ознаки того чи іншого адміністративного правопорушення, що відображається у протоколі. Суддя ж, розглянувши справу повинен переконатись у наявності чи відсутності підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності за конкретні дії.

Вважаю, що суддя суду першої інстанції дотримався цих вимог закону та належним чином з`ясував обставини, що свідчать про наявність або відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, та обставини, які мають значення для правильного розгляду справи.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що висновок судді суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи і підтверджується дослідженими доказами, що узгоджуються між собою, та яким суддя дав належний аналіз і оцінив їх у сукупності, в тому числі на предмет того, чи вони отримані з дотриманням встановленого законом порядку та передбаченими способами, підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, є належними та допустимими.

Твердження апелянта про те, що ОСОБА_2 не було належним чином роз`яснено процесуальних прав і він не розумів наслідків своїх дій та можливого покарання, що завадило належним чином захистити свої права, оскільки є юридично необізнаним не є слушним, оскільки право на захист виникає не в момент зупинення водія, а з моменту складання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення та роз`яснення прав, оскільки в справі про притягнення до адміністративної відповідальності рішення приймає суд, а не працівники поліції. Працівниками поліції було роз`яснено права передбачені ст. 268 КУпАП, зокрема право особи користуватися юридичною допомогою адвоката, що підтверджується власноручним підписом ОСОБА_2 у відповідній графі протоколу. Дане право було реалізоване ОСОБА_2 , про що свідчить залучення адвоката, який представляє його інтереси в суді. Тому вважаю, що у даному випадку не порушено право ОСОБА_2 на захист.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 26 липня 2025 року серії ЕПР1 № 403326 (а.с. 1) ОСОБА_2 , 26 липня 2025 року о 14 год. 15 хв.. у с. Раківчик, дорога Н-10, 154 км, керував транспортним засобом «VOLKSWAGEN PASSAT», д.н.з. НОМЕР_1 , при цьому не отримував посвідчення водія відповідної категорії та вчинив дане порушення повторно протягом року, чим порушив вимоги п. 2.1. а Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою поліцейським 2В1Р1Б УПП в Івано-Франківській області капралом поліції Вовком В.І., з дотриманням вимог ст. 254 КУпАП, з заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст. 256 КУпАП, підписаний ним.

ОСОБА_2 власноручним підписом у відповідних графах протоколів підтвердив, що йому роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, надав пояснення на окремому аркуші.

Звертаю увагу, що власноручний підпис підтверджує волевиявлення особи, дійсність документу, свідчить про відповідальність за його зміст.

Твердження апелянта про те, що суть інкримінованого правопорушення викладена в протоколі не конкретизовано, зокрема щодо повторності вчинення правопорушення протягом року, не зазначено коли було вчинено первинне правопорушення і як воно було кваліфіковано, чи було накладено стягнення і яке саме не є слушним, оскільки суддя при прийнятті рішення бере до уваги всі наявні в матеріалах справ докази та досліджує їх в своїй сукупності, тому не зазначення вказаних відомостей не є підтвердженням безпідставності складання протоколу, оскільки такі відомості зазначені в інших процесуальних документах, якими доведено що ОСОБА_2 керував транспортним засобом «VOLKSWAGEN PASSAT», д.н.з. НОМЕР_1 , при цьому не отримував посвідчення водія відповідної категорії та вчинив дане порушення повторно протягом року.

На відеозаписах, які містяться на компакт-диску в матеріалах справи (а.с. 10), безсторонньо зафіксовано деякі обставини події, зокрема: зафіксовано, як працівники поліції прибувши на місце ДТП перевірили документи у водіїв, провели огляд на стан сп`яніння, оформили процесуальні документи по факту ДТП та виявили порушення ОСОБА_2 п. 2.1. а Правил дорожнього руху України, у зв`язку з чим було в подальшому складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

За змістом п. 1 ч. 1. ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, для виявлення або фіксування правопорушення.

Законом не передбачено вимог щодо показань технічних приладів, що мають функції відеозапису, як доказів у справі про адміністративне правопорушення.

Твердження апелянта про те, що відеозапис є неякісний, фрагментарний, стосуються здебільшого факту ДТП, а не обставин інкримінованого ОСОБА_2 правопорушення є слушним, оскільки досліджені судом відеозаписи досить інформативні, позбавлені упередження і суб`єктивного ставлення, є послідовними, мають безсторонній характер, містять у хронологічній послідовності відомості про обставини, які мають значення для правильного розгляду справи.

Згідно з п. 2.1 а Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до ч. 5 ст. 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за - повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, тобто за повторне керування транспортним засобом особою, яка немає права керувати таким транспортним засобом.

Як вбачається з матеріалів справи відносно ОСОБА_2 03 травня 2025 року було винесене постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕНА №4639863 відповідно до якої ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, а саме керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Вказаний факт підтверджує повторне вчинення ОСОБА_2 правопорушення 26 липня 2025 року.

Відомості про те, що ця постанова про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 126 КУпАП ним оскаржувалася та скасована, в матеріалах справи відсутні.

Таким чином досліджена сукупність доказів свідчить про те, що ОСОБА_2 керував транспортним засобом повторно протягом року не маючи права керування транспортними засобами, тобто порушив вимоги п. 2.1 а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Твердження апелянта про те, що ОСОБА_2 визнавав в судовому засіданні факт відсутності у нього посвідчення водія та прав керування транспортними засобами, однак не визнавав інкримінованого правопорушення щодо повторності, через юридичну необізнаність і нерозуміння правових норм не є підставою для скасування рішення суду першої інстанції, оскільки визнання чи не визнання вини не скасовує факту порушення відповідних пунктів ПДР України та вчинення особою адміністративного правопорушення.

Також не впливає на висновки суду твердження апелянта про те, що ОСОБА_2 на час інкримінованих йому діянь навчався у встановленому порядку водінню транспортного засобу, оскільки ст. 126 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка немає права керувати таким транспортним засобом, а оскільки ОСОБА_2 навчався водінню транспортного засобу то відповідно до п. 24.5 ПДР України повинен був керувати транспортним засобом в присутності спеціаліста з підготовки водіїв і за достатніх початкових навичок водіння у того, хто навчається.

Твердження апелянта про те, що керований ОСОБА_2 автомобіль безпідставно обмежили у пересуванні працівники поліції. ОСОБА_2 не порушував правил дорожнього руху, які б спричинили ДТП, його вини у вчиненні ДТП не було, що підтверджується даними протоколу про вчинення правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП щодо водія іншого автомобіля не є предметом розгляду в межах даної справи є те порушення, що ставиться у вину згідно з протоколом саме ОСОБА_2 .

При цьому, встановлення наявності чи відсутності в діях іншого водія події і складу адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП не впливає на висновки про порушення ОСОБА_2 Правил дорожнього руху та не виключає його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

За результатами апеляційного розгляду, оцінивши встановлені обставини, проаналізувавши ухвалене судове рішення, врахувавши норми права, що підлягали застосуванню, доходжу висновку, що сукупність доказів, наявних у матеріалах розглянутих справ, свідчать про відсутність підстав для скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції і закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, як про це наголошено в апеляційній скарзі.

Підстав для скасування постанови суду першої інстанції з прийняттям нової під час апеляційного розгляду не встановлено, відповідно відсутні підстави для закриття провадження по справі.

Будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції апелянтом не надано.

Виходячи з наведеного, вважаю висновки суду першої інстанції про визнання ОСОБА_2 винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень за ч. 5 ст. 126 КУпАП законними, обґрунтованими, такими, що відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на належних і допустимих у розумінні ст. 251 КУпАП доказах.

З огляду на наведене, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову судді залишити без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Потятинника Юрія Романовича, що діє в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 13 серпня 2025 року щодо ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 126 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Повзло