Справа № 932/6775/25
Провадження № 3/932/2616/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2025 року суддя Шевченківського районного суду міста Дніпра Клепка Л.І., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого : АДРЕСА_1 , за ч.2 ст.184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИЛА:

Згідно протоколу ВАД № 404177, ОСОБА_1 не в повному обсязі виконує свої батьківські права відносно свого малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який під час прогулянок на вул. Авіаторській в м. Дніпро здійснює хуліганські дії по відношенню до малолітнього ОСОБА_3 , 2012 року народження, але не досяг віку, з якого настає відповідальність. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.184 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 суду пояснив, що він є батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якого виховує один, так як мати дитини два роки тому померла. У червні 2025 року його вже притягували до адміністративної відповідальності за неналежне виховання дитини за фактом вчинення сином неправомірних дій разом з іншими хлопцями відносно малолітнього ОСОБА_5 , що мало місце 27.03.2024. Він обговорював з сином цей випадок, засуджуючи його поведінку, з метою недопущення подібних випадків у подальшому. Про складання відносно нього ще одного протоколу від 29.04.2025 за ст.184 ч.2 КУпАП йому відомо не було, і він дізнався про це, отримавши повідомлення з суду. Для складання протоколу його до поліції не викликали, на підпис протокол не давали.

Надавши оцінку зазначеним в протоколі обставинам та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі, виходячи з такого.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч.ч. 1, 2 ст. 184 КУпАП, проявляється у невиконанні батьками або особами, що їх замінюють, обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дітей, а саме: залишення впродовж тривалого строку дитини без будь-якого нагляду; ухилення від виховання дітей (у т. ч., незабезпечення відвідування ними школи, контролю за проведенням дозвілля); незабезпечення дитині безпечних умов перебування за місцем проживання чи в іншому місці; невжиття заходів щодо їх лікування; безпідставне обмеження в харчуванні, одязі, інших предметах першої необхідності; штучне створення незадовільних побутових умов тощо.

Диспозиція даної норми закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки батьків або осіб, які їх замінюють щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Згідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Також обов`язки батьків визначені ст.150 Сімейного Кодексу України.

Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення обов`язково має містити посилання на норму спеціального закону, за порушення якої настає відповідальність за ч.ч. 1, 2 ст. 184 КУпАП.

Як вбачається зі змісту протоколу, суть адміністративного правопорушення у формулюванні обвинувачення за ч.2 ст.184 КУпАП, що ставиться в вину ОСОБА_1 , не розкрита. Дата та час вчинення дитиною правопорушення у протоколі не зазначена. Ні пояснень особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ні пояснень дітей з приводу зазначених у протоколі обставин щодо вчинення хуліганських дій малолітнім ОСОБА_6 по відношенню до малолітнього ОСОБА_3 , ні будь-яких інших документів, які б сприяли з`ясуванню зазначених у протоколі обставин, матеріали справи не містять, а сама лише констатація вчинення дитиною хуліганських дій по відношенню до іншої дитини не може бути підставою для висновку про ухилення батька від виконання обов`язків з вихованню сина. Звертають на себе і зауваження ОСОБА_1 з приводу відсутності у протоколі дати вчинення його сином хуліганських дій відносно малолітнього ОСОБА_3 , так як з доданої до протоколу копії пояснень ОСОБА_7 матері малолітнього ОСОБА_5 , вбачається, що вона повідомляє орган поліції про вчинення неправомірних дій відносно її сина 27.03.2024.

До того ж, є незрозумілим складання протоколу відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.184 КУпАП, ознакою якої є повторність протягом року вчинення адміністративного правопорушення та яка у протоколі при формулюванні обвинувачення не зазначена. Будь-яких даних про попередні притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за аналогічне правопорушення до протоколу не додано.

Отже, протокол, складений з порушенням передбачених ст.256 КУпАП вимог, не може бути достовірним і безсумнівним доказом вчинення особою адміністративного правопорушення.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Згідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

За змістом статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю у діях особи складу адміністративного правопорушення.

Так як належних і допустимих доказів, які б поза розумним сумнівом підтверджували б вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.184 КУпАП, суду не надано, а сам суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином неминуче візьме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що буде порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.184 КУпАП підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 247, 283, 284 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.184 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Шевченківський районний суд міста Дніпра і набирає законної сили після закінчення строку оскарження в разі, якщо скарга не подана.

Суддя Л.І. Клепка