Справа № 366/907/25
Провадження № 3/366/717/25
ПОСТАНОВА

Іменем УКРАЇНИ

29 квітня 2025 року с-ще Іванків

Суддя Іванківського районного суду Київської області Корчков А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали, які надійшли від Відділення поліції № 1 Вишгородського РУП ГУ НП в Київській області відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце роботи не повідомив, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №285293 від 29.03.2025, 29.03.2025 близько 21:10 год. в смт Іванків вул. Івана Проскури ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ2106 днз НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота та почервоніння очей. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Протокол склав поліцейський ВП №1 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області, сержант поліції Цибулько А.С.

Відповідно до протоколу авторозподілу судової справи між суддями, головуючим суддею визначено суддю Корчкова А.А. Розгляд справи призначено на 29.04.2025.

З метою забезпечення прав гарантованих Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, особі, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП, з посиланням на ст. 250 КУпАП, постановою Іванківського районного суду Київської області від 14.04.2025 було повідомлено Іванківський відділ Вишгородської окружної прокуратури про розгляд вказаної справи для організації участі в якості сторони обвинувачення у цій справі.

09.04.2025 представник особи, що притягається до адміністративної відповідальності, адвокат Харитончук Є.В., яка вступила у справу на підставі ордеру на надання правничої допомоги серія АІ № 1815113 від 08.04.2025, за своїм клопотанням ознайомилася з матеріалами справи.

29.04.2025 адвокат Харитончук Є.В. звернулась до суду з клопотанням про закриття провадження у справі щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, зазначивши, що в діях її підзахисного відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки, як вбачається з відеозапису, який було додано до протоколу про адміністративне правопорушення працівниками поліції, на ньому зафіксовано як ОСОБА_1 , приблизно о 21 год. 04 хв. рухався на автомобілі марки ВАЗ 2106, державний номерний знак НОМЕР_2 та був зупинений працівниками поліції. Причиною зупинки поліцейські вказали те, що не освітлювався номерний знак, хоча самими ж працівниками поліції в ході розмови констатовано, що підсвітка номерного знаку працює, що свідчить, про безпідставність зупинки ОСОБА_1 .

Крім того, на 01 хв. 49 сек. відеозапису зафіксовано, як один з працівників поліції запитав ОСОБА_1 (без повідомлення виявлених у нього ознак алкогольного сп`яніння): «Анатолійович, пройдеш тест?», на що ОСОБА_1 погодився. У подальшому, поліцейські, з`ясувавши, що у них відсутні спеціальні мундштуки для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер запропонували ОСОБА_1 пройти огляд у Центральній районній лікарні на стан наркотичного чи алкогольного сп`яніння, на що останній пояснив, що він погоджується пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, але після того, як забере свою дружину з роботи, та завезе додому, оскільки вдома самі, без нагляду, залишились діти та він хвилюється за них.

При цьому, ОСОБА_1 запитав про наявні у нього ознаки алкогольного сп`яніння на що один з працівників поліції повідомив: почервоніння обличчя, різкий запах алкоголю з порожнини рота, не реагують зіниці ока на світло. Адвокат зазначає, що не зрозуміло, яким чином поліцейський встановив, що у ОСОБА_1 наявне почервоніння обличчя та зіниці ока не реагують на світло, оскільки була темна пора доби, в ліхтарем в очі ОСОБА_1 поліцейські не світили.

Крім того, на місці зупинки ОСОБА_1 ще неодноразово наполягав на проведенні його огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», однак працівник поліції повідомляв, що «немає трубок» (05 хв. 39 сек), що свідчить про те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження ним огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці його зупинки за допомогою газоаналізатора «Драгер», як це зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення.

Те, що ОСОБА_1 не відмовлявся на місці зупинки пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Драгер» свідчить про те, що були відсутні законні підстави для проведення такого огляду в найближчому закладі охорони здоров`я.

Адвокат вважає, що дії працівників поліції, враховуючи те, що ОСОБА_1 поспішав, оскільки не мав мобільного телефону, щоб зателефонувати дружині, яка його чекала, та залишив вдома малолітніх дітей, без стороннього піклування, маючи побоювання за їх життя та здоров`я, фактично були спрямовані на його провокацію щодо відмови від проходження огляду на визначення того, чи перебував він, як водій, у стані алкогольного сп`яніння та складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за відмову від проходження такого огляду, що є самостійною підставою для його притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Зауважує, що у подальшому, після складання відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення по факту порушення ним п.2.5 ПДР та вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, його не було відсторонено від керування транспортним засобом. Зазначає, що одразу після того, як ОСОБА_1 відвіз додому свою дружину ОСОБА_2 та сусіда ОСОБА_3 , він поїхав до приймального відділення КНП ІСР «Іванківська ЦРЛ» для проходження медичного огляду на предмет перебування у стані алкогольного сп`яніння, однак йому було повідомлено, що за самозверненням, огляд на стан алкогольного сп`яніння не може бути проведено, він проводиться лише за наявності відповідного направлення на проведення огляду, яке може бути видано працівниками поліції, якими його було зупинено.

Звертає увагу суду на те, що ОСОБА_1 не було відсторонено від керування транспортним засобом, що свідчить про те, що працівникам поліції було достеменно відомо про те, що останній не перебував у стані алкогольного сп`яніння та у нього буди відсутні будь-які ознаки алкогольного сп`яніння.

Враховуючи викладене, адвокат вважає, що працівники поліції не дотрималися порядку встановлення факту перебування особи у стані алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим, протокол про адміністративне правопорушення та долучені до нього матеріали не можуть бути прийняті як докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки докази не можуть ґрунтуватись на припущеннях, а всі сумніви щодо винуватості тлумачаться на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а тому провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП підлягає закриттю за відсутністю події і складу в його діях адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

ОСОБА_1 у судовому засіданні надав пояснення, що того дня, коли його зупинили поліцейські в селищі Іванків, він, на своєму автомобілі ВАЗ 2106, близько 21 години виїхав з дому, щоб забрати дружину, яка працює в магазині «Калина», з роботи, при цьому, він поспішав, оскільки вдома залишились без нагляду малолітні діти, старшій дитині лише 8 років та вона наглядає за меншою дитиною, поки вони з дружиною повернуться. Коли його зупинили поліцейські, причину зупинки вони назвали те, що номерний знак не підсвічувався, хоча насправді це було не так, що можна побачити на відео. Потім вони вирішили, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння, запитали, чи вживав алкогольні напої, на що він відповів, що не вживав. Після чого, запропонували йому пройти огляд на місці зупинки за допомогою приладу Драгер, на що він одразу погодився. У подальшому поліцейські з`ясувавши, що у них відсутні мундштуки для Драгера, запропонували йому пройти огляд у Іванківській ЦРЛ на що він повідомив, що пройде огляд, але спочатку забере дружину та завезе до дітей, оскільки вони вдома самі, проте поліцейські все ж склали відносно нього протокол про адміністративне правопорушення, вказавши, що він відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, з чим він не погодився, про що також зазначив у самому протоколі, потім поліцейські відпустили його, при цьому не відсторонили від керування автомобілем.

Крім цього, ОСОБА_1 також додав, що після того, як завіз дружину додому до дітей, він вирішив самостійно поїхати до Іванківської ЦРЛ та пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, проте йому відмовили, зазначивши, що огляд проводиться лише за наявності направлення поліцейських, які його зупинили та у їх присутності.

Зазначив, що вважає себе невинуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, дії працівників поліції є неправомірними, а обставини, зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення не відповідають дійсності, тому справа відносно нього підлягає закриттю.

Адвокат Харитончук Є.В. озвучила та підтримала своє клопотання про закриття провадження у справі відносно ОСОБА_1 , оскільки у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, також зазначивши, що її підзахисний не відмовлявся від проходження огляду на перебування у стані алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, але такий огляд ОСОБА_1 не було проведено з незалежних від нього обставин, оскільки з відеозапису чітко вбачається, що причиною не проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 на місці зупинки була відсутність одноразових мундштуків до приладу Драгер у поліцейських. Крім того, поліцейські чітко не озвучили ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, які вони, на їх думку, вбачали у останнього, на долученому відеозаписі також не видно жодних ознак сп`яніння у ОСОБА_1 , та і сама причина зупинки транспортного засобу є незрозумілою, оскільки номерний знак підсвічувався. Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, складений відносно ОСОБА_1 за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння без належних на те законних підстав.

У судовому засіданні було оглянуто диск, який долучено до матеріалів справи та встановлено, що на ньому міститься один відеозапис «export_u7ae2», ID реєстратора 842940, час запису з 21:03:55 год до 21:36:56 год., на якому відображено як на узбіччі стоїть автомобіль, з якого вийшов водій та до якого поліцейські підходять повідомляючи, що погано освітлюється номерний знак та запитують чи в порядку документи. Перевіривши документи водія, запитують, чи пройде він тест на що водій одразу погоджується. Також запитують, чи вживав алкогольні, чи слабоалкогольні напої, на що водій відповідає, що не вживав. У подальшому поліцейські з`ясовують, що у них відсутні «трубки» до приладу «Драгер» та пропонують водієві пройти огляд на стан наркотичного чи алкогольного сп`яніння у Іванківській ЦРЛ, на що останній запитує на підставі чого. Поліцейські озвучують ознаки: почервоніння обличчя, різкий запах алкоголю з порожнини рота та зіниці очей не реагують. ОСОБА_1 говорить поліцейським, що він пройде, все, що потрібно, лише забере дружину та завезе додому, оскільки вдома самі діти, та що він їм залишив свій телефон, при цьому декілька разів наголошує, що він нічого не вживав та зазначає, що цього дня «варив качелю дітям, можливо нахапався «зайців»… Після чого поліцейські з водієм сідають у службовий автомобіль, де ОСОБА_1 повідомляє, що він не згоден їхати в лікарню зараз, він згоден забрати жінку, завезти її, а тоді пройти огляд. У подальшому поліцейські складають протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАп за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння.

Поліцейський ВП № 1 Вишгородського РУП ГУ НП в Київській області, який складав протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , сержант поліції Цибулько А.С., який був викликаний у судове засідання у якості свідка, на уточнюючі питання адвоката щодо відсутності одноразових мундштуків до приладу Драгер повідомив, що скоріше за все вони на той момент закінчились. Чи відмовлявся ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки він не пам`ятає.

На питання суду, чому вказаний протокол про адміністративне правопорушення складено за відмову водія від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки, якщо водій не відмовлявся пройти такий огляд саме на місці зупинки транспортного засобу, поліцейський відповіді не надав.

Представник прокуратури у судове засідання не з`явився. Про дату, час і місце судового засідання повідомлені вчасно, належним чином.

У судовому засіданні, крім зазначеного вище відеозапису також досліджені наступні докази:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №285293 від 29.03.2025, в якому викладено місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, пункт ПДР, вимоги якого порушено, стаття КУпАП, якою передбачена відповідальність за адміністративне правопорушення;

- документи ВП № 1 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області, які підтверджують правомірність долучення оптичного диску до матеріалів справи (рапорт, доручення, лист про долучення доказів).

Суд, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, заслухавши ОСОБА_1 , його представника, поліцейського Цибулька А.С., приходить до наступних висновків.

Як роз`яснено у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно зі ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як зазначено у ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення має бути з`ясовано, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення у справі.

Верховний Суд України у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, розглядаючи справу № 524/5741/16-а зауважив, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Доведення вини правопорушника покладається на орган, що складає протокол про адміністративне правопорушення. Під доказуванням у провадженні у справах про адміністративні правопорушення слід розуміти процесуальну діяльність суб`єктів щодо збору, перевірки та оцінки доказів з метою встановлення об`єктивної істини у справі й прийняття на цій основі законного рішення.

Верховний суд наголошує, що судді при розгляді справ про адміністративне правопорушення не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже, діючи таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.

У рішення ЄСПЛ від 30.05.2013 року (заява №36673/04) зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом). Виходячи з практики застосування Європейським судом Конвенції, у випадку, якщо передбачені санкції є достатньо суворими, то судовий розгляд має відповідати принципу справедливості відповідно до статті 6 Конвенції.

У рішенні по справі «Карелін проти росії» («заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року) ЄСПЛ зазначив про заборону зміни судами у своїх рішеннях фабули правопорушення, усувати певні розбіжності та неточності, які мають місце в протоколах про адміністративні правопорушення, оскільки це становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина). Відсутність хоча б одного із перелічених елементів виключає склад правопорушення взагалі, а порушена справа підлягає закриттю.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для ініціювання притягнення особи до адміністративної відповідальності, окрім виключень, зазначених уст. 258 КУпАП. Протокол про адміністративне правопорушення як підстава для притягнення особи до відповідальності та як один із засобів доказування (ст.251 КУпАП) у будь-якому разі повинен відповідати вимогам ст.256 КУпАП.

Аналізуючи практику ЄСПЛ, можна зробити висновок, що оцінюючи докази, національні суди повинні мати на увазі можливості особи, яка притягується до відповідальності, оскаржувати допустимість доказів, заперечувати проти них, а також збирати та подавати суду докази, на підтвердження своєї невинуватості (Постанови ЄСПЛ у справі «Ялло проти ФРН» від 11.07.2006, у справі «Биков проти РФ» від 10.03.2009). Більш того, при дослідженні і оцінці доказів суди повинні враховувати подані зауваження і доводи сторін щодо доказів та доказування тих обставин, про які зазначають сторони. Тільки в такому випадку судовий розгляд на підставі п.1 ст.6 Конвенції 1950 р. можна вважати справедливим.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. А притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №285293 від 29.03.2025: 29.03.2025 близько 21:10 год. в смт Іванків вул. Івана Проскури ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ2106 днз НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота та почервоніння очей. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Пунктом 2.5. Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2006 року № 1306 (далі ПДР), передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п. 1.1 розділу 1 Правил дорожнього руху, ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п.1.10 розділу 1 ПДР водій особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Щодо причин зупинки транспортного засобу:

Відповідно до вимог статті 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: якщо водій порушив Правила дорожнього руху; якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв; якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту, якщо є наявна інформація, яка свідчить про те, що водій або пасажир транспортного засобу є особою, яка самовільно залишила місце для утримання військовополонених.

Поліцейський зобов`язаний зупиняти транспортні засоби у разі: якщо є інформація, що свідчить про порушення власником транспортного засобу митних правил, виявлені митними органами відповідно до Митного кодексу України, а саме: порушення строків тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту іншого транспортного засобу особистого користування, використання такого транспортного засобу для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, розкомплектування чи передачу у володіння, користування або розпорядження такого транспортного засобу особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту; якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб, який зареєстрований в іншій країні, не зареєстрований в Україні у встановлені законодавством строки чи перебуває на території України з порушенням строків тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту, чи використовується для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, чи переданий у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту.

Поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Тобто, під час зупинки транспортного засобу поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, як це вимагає ч. 2 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію». Безпідставна зупинка автомобіля є незаконною.

З матеріалів справи, в тому числі із дослідженого у судовому засіданні відеозапису, вбачається, що причини зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 працівниками поліції, чітко не були озвучені, лише зазначено, що недостатня підсвітка номерного знаку, проте вказуючи на це, постанову про притягнення водія до адміністративної відповідальності за дане порушення правил дорожнього руху поліцейські не складали, тобто факт порушення водієм правил дорожнього руху у цьому випадку не доведено, на підставі чого, суд констатує, що законність зупинки транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 матеріалами справи не доведена.

Щодо підстав та порядку проведення огляду на стан сп`яніння.

Питання, пов`язані із проведенням огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції регламентовані у ст. 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС/МОЗ від 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція № 1452/735), а також Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 № 1103 (далі Порядок № 1103).

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 266 КУпАП, у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Частинами 5, 6 статті 266 КУпАП передбачено, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 2, 3 розділу І Інструкції № 1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

З цих норм слідує, що вимога поліцейського до водія транспортного засобу про проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння має бути законною. Законність такої вимоги полягає у наявності у водія транспортного засобу ознак алкогольного сп`яніння, а в силу вимог КУпАП, наявність таких обставин підлягає доказуванню, у тому числі шляхом збирання доказів особами, уповноваженими на складання відповідних протоколів про адміністративні правопорушення.

Відповідно до пункту 6 розділу І Інструкції № 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться:

поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Відповідно до пунктів 1-7 розділу ІІ Інструкції № 1452/735:

- за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів.

- огляд на стан алкогольного сп`яніння водія транспортного засобу здійснюється поліцейськими, які мають спеціальні звання.

- поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та/або сертифікат перевірки типу засобів вимірювальної техніки, та/або декларацію про відповідність та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

- огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції.

- перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та/або сертифікат перевірки типу засобів вимірювальної техніки, та/або декларацію про відповідність та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

- огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться поліцейським із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення Не можуть бути залучені як свідки працівники Національної поліції України або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

- установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Згідно з пунктами 7 розділу І Інструкції № 1452/735 у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я (пункт 6 Порядку № 1103).

Форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції (пункт 8 розділу ІІ Інструкції № 1452/735).

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду (пункт 8 Порядку № 1103).

Відмова особи від проходження огляду на стан сп`яніння повинна бути чіткою, зрозумілою, такою, яка не викликає сумнівів чи неоднозначного її тлумачення, та яка не залежить від будь-яких зовнішніх факторів, у тому числі і дій чи намірів інших осіб.

З долученого до матеріалів справи відеозапису, який було оглянуто в судовому засіданні, не вбачається, що поліцейським, перед пропозицією ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, взагалі були озвучені будь-які ознаки алкогольного чи наркотичного сп`яніння, які б давали підстави вважати, що він перебуває у стані сп`яніння. Лише після того, як ОСОБА_1 запитав поліцейського щодо підстав проведення його огляду на стан сп`яніння у медичному закладі, водієві повідомили, що у нього вбачають ознаки такі як «почервоніння обличчя, різкий запах алкоголю з порожнини рота та зіниці очей не реагують».

При цьому суд зазначає, що у протоколі про адміністративне правопорушення серія ЕПР1 №285293 від 29.03.2025 складеному відносно ОСОБА_1 зазначено, що «… ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота та почервоніння очей». На оглянутому ж судом відеозаписі, зі слів поліцейських не можливо встановити, ознаки якого сп`яніння він вбачає у ОСОБА_1 чи то алкогольного чи то наркотичного. Крім того, суд зауважує, що така ознака як «почервоніння очей» ОСОБА_1 взагалі не була озвучена, проте зазначена у протоколі про адміністративне правопорушення..

Таким чином, ознаки сп`яніння були озвучені ОСОБА_1 з порушенням Інструкції № 1452/735, а тому законність вимоги поліцейського пройти огляд на стан алкогольного/наркотичного сп`яніння водієм не підтверджено належними доказами.

З долученого до матеріалів справи відеозапису вбачається, що поліцейськими не було дотримано вимоги ст. 266 КУпАП, зокрема поліцейські не врахували, що ОСОБА_1 не відмовлявся пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер» та не висловлював незгоду з його результатами, тому подальша пропозиція поліцейських пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у закладах охорони здоров`я, вчинена з порушеннями вимог ст.266 КУпАП, Інструкції № 1452/735 та Порядку №1103.

При цьому суд зауважує, що огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 за допомогою спеціального технічного засобу на місці зупинки транспортного засобу не було проведено з незалежних від нього причин, від проходження зазначеного огляду на місці зупинки водій ОСОБА_1 не відмовлявся, а тому, складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно нього саме за відмову від проходження такого огляду на місці зупинки транспортного засобу не відповідає фактичним обставинам справи.

Крім того, аналіз вищевказаних нормативних актів свідчить про те, що оформлення працівниками поліції направлення на медичний огляд до відповідного закладу охорони здоров`я у випадку відмови водія від проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння є обов`язковим. При цьому, матеріали справи, що розглядається, направлення ОСОБА_1 на огляд на стан сп`яніння до медичного закладу не містять. Складання такого направлення відносно водія не зміг підтвердити у судовому засіданні і поліцейський ОСОБА_4 .

Таким чином, суд враховує пояснення ОСОБА_1 та його представника, з приводу того, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу. Вказані пояснення, не спростовані матеріалами справи про адміністративне правопорушення. При цьому, суд також враховує, що пропонуючи ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у закладах охорони здоров`я, поліцейські направлення на проходження такого огляду, як це перебачено зазначеним вище Порядком №1103 не складали.

За таких обставин, наявність в діях ОСОБА_1 порушення вимог п.2.5 ПДР матеріалами справи не доведена.

Згідно з ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (ч. 2 ст. 251 КУпАП).

За статтею 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Враховуючи встановлені обставини справи, суддя приходить до висновку, що відомості, які відображені у протоколі про адміністративне правопорушення не відповідають фактичним обставинам справи, факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції не доведено належними та допустимими доказами.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення за своєю суттю є процесуальним документом, яким уповноважений орган засвідчує певне порушення, допущене особою, яке містить склад адміністративного правопорушення, передбаченого відповідними нормами КУпАП і який є підставою для подальшого провадження у справі. Суд, що розглядає справу, не має повноважень уточнювати чи редагувати фабулу правопорушення, викладену уповноваженими особами у протоколі (зокрема, постанова Київського апеляційного суду від 12.04.2021 у справі №752/23552/20).

Протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи у тому чи іншому діянні, оскільки він не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується зі стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява N 25), оскільки наявні у ньому дані не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" N 39598/03 від 21.07.2011).

При складенні протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП поліцейський не звільняється від обов`язку дотримуватись відповідного алгоритму дій (процедури) при проведенні огляду та оформленні його результатів.

Протокол про адміністративне правопорушення є одним із тих доказів, який у сукупності з іншими доказами по справі, дає підстави суду вважати винуватість особи, яка притягується до адміністративної відповідальності доведеною повністю і беззаперечною, за умови визнання таких доказів належними і допустимими.

З наведеного слідує, що відомості, які відображені у протоколі про адміністративне правопорушення повинні підтверджуватись долученими у встановленому законом порядку доказами, які відображають у своїй сукупності всю суть обставин інкримінованої протиправної поведінки правопорушника, що наведена у протоколі про адміністративне правопорушення.

Ураховуючи вищевикладене, слід зазначити, зважаючи на практику Європейського суду з прав людини, суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно зі ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Вищенаведені обставини у своїй сукупності свідчать про порушення вимог до процедури проведення огляду водіїв на стан сп`яніння, передбачених ст.266 КУпАП.

Відтак, матеріали цієї справи не містять достатньої кількості належних та допустимих доказів на підтвердження того, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відтак, провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У свою чергу, суд враховує, що Законом України «Про судовий збір» та ст. 40-1 КУпАП визначено, що судовий збір стягується лише у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому виходячи з норм ч. 2 ст. 284 та ст. 247 КУпАП, не вбачає підстав для звернення судового збору.

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Тимчасово вилучене посвідчення водія НОМЕР_3 повернути власнику, ОСОБА_1 .

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 цього Кодексу.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Іванківський районний суд Київської області.

Суддя Анатолій КОРЧКОВ