провадження № 3/753/5890/25
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" серпня 2025 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Коренюк А.М., розглянувши матеріали, які надійшли від Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції в м.Києві про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українку, громадянку України, працюючу офіціантом, проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , раніше до адміністративної відповідальності не притягувалася, за ч.1 ст.156 КпАП України, -

ВСТАНОВИВ:

23 липня 2025 року о 17 годині 41 хвилин ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 в закладі "ІНФОРМАЦІЯ_2", здійснювала реалізацію (продаж) горілчаних виробів без наявної ліцензії на право реалазації алкогольних напоїв.

Своїми діями вчинила правопорушення, передбачене ч.1 ст. 156 КпАП України.

Згідно протоколу огляду та вилучення від 23 липня 2025 року у ОСОБА_1 вилучено: горілка «Козацька рада» об`ємом 05 л, горілка «Червона калина» об`ємом 05 л.

Представник правопорушника адвокат Терпило О.І., діючий на підставі ордера адвоката про надання правової допомоги від 11 серпня 2025 року, будучи присутнім при розгляді матеріалу, вважав, що уповноваженою особою на складання протоколу про адміністративне правопорушення не доведена вина ОСОБА_1 , що є підставою для закриття провадження по справі.

Докази на спростування вини ОСОБА_1 за ч.1 ст.156 КпАП України не надано.

Суд, надавши правову оцінку поясненням адвоката Терпило О.І., діючого в інтерсах ОСОБА_1 , враховуючи матеріали справи про адміністравне правопорушення, зібраним правоохоронцями доказам, також оглянувши фотодокази, долучені до протоколу про адміністративне правопорушення, надавши оцінку письмовим поясненням ОСОБА_1 , які нею надані станом на час виявлення правопорушення 23.07.2025 року, зі змісту яких вбачається визнання ОСОБА_1 вини, встановивши в її діях склад правопорушення за ч.1 ст.156 КпАП України, й розцінює такі пояснення представника правопорушника, як підставу уникнення правопорушника від адміністративної відповідальності.

Спростовуючих вину правопорушника доказів не надано.

Правових підстав для закриття провадження по справі, за клопотанням адвоката Терпило О.І., діючого в інтерсах ОСОБА_1 , суд не вбачає.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого статтею 6 Конвенції з прав людини і основоположних свобод. Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення йде своїм корінням у більш загальний принцип, втілений у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Втім, це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною.

Згідно з вимогами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

А відповідно до положень ст. 252 КпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Суть адміністративного правопорушення - є основною складовою правопорушення.

Особа, щодо якої складений протокол/постанова про адміністративне правопорушення, має знати в чому вона звинувачується.

Особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення (ч.1 ст. 8 КпАП України).

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч.1 ст. 9 КпАП України).

Відповідно до ст. 280 КпАП України суд при розгляді справи зобов"язаний з"ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні.

Згідно з статтею 7 КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, що сформульовані у п. 43 рішення від 14 лютого 2008 року у справі « Кобець проти України» ( з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини»), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом ».

Згідно ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковано Україною 17 липня 1997 року, набула чинності для України 11 вересня 1997 року) та правових позицій, викладених в рішенні Європейського Суду з прав людини по справі «Бендерський проти України (заява № 22750/ 2 параграф 42) - відповідно до практики, яка відображає принцип здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлині обставин кожної справи. Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді «заслухані», тобто належним чином вивчені судом.

Зміст принципу «поза розумним сумнівом» сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України», відповідно до якого доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає із зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення. Отже, докази повинні бути настільки переконливими, що сумнівів при розгляді справи не повинно бути, а якщо вони є, то повинні тлумачитись тільки на користь особи, відносно якої вирішується питання щодо притягнення до відповідальності.

Суд вважає, що надані суду докази є належними та допустимими, оскільки зібрані в установленому законом порядку, і в своїй сукупності, взаємозв`язку, достатності та достовірності повністю підтверджують фактичні обставини вчинення даних адміністративних правопорушень, та винуватість в них ОСОБА_1 .

Докази, які б спростовували факт вчинення ОСОБА_1 вказаного правопорушення, не встановлені.

Вина правопорушника повністю підтверджується матеріалами адміністративної справи.

Дослідивши матеріали справи, враховуючи особу правопорушника, наслідки вчиненого правопорушення, сукупності ознак та неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою ознак, за якими можна констатувати винуватість правопорушника доведеною, суддя вважає за необхідне застосувати до такого правопорушника адміністративне стягнення, як це передбачено диспозицією та санкцією ч.1 ст.156 КпАП України.

Роздрібна або оптова торгівля алкогольними напоями чи тютюновими виробами без марок акцизного податку чи з підробленими марками цього податку тягне за собою накладення штрафу від двохсот до шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією предметів торгівлі та виручки, одержаної від продажу предметів торгівлі (ч. 1 ст. 156 КпАП України).

Відповідно до ст.401 КУпАП України судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

На підставі викладеного та, керуючись ч.1 ст. 156, ст.ст. 283-285 КпАП України, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні правопорушення за ч.1 ст.156 КпАП України та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 (три тисячі чотириста) гривень 00 (нуль) коп. на користь держави з конфіскацією предметів торгівлі.

Предмети торгівлі: горілка «Козацька рада» об`ємом 05 л, горілка «Червона калина» об`ємом 05 л., які знаходяться в Дарницькому управлінні поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві згідно протоколу огляду та вилучення від 23 липня 2025 року, - конфіскувати.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Постанова судді може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або на неї може бути внесено протест прокурора до київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.

Копію постанови невідкладно направити для відома правопорушнику, та для виконання - до ВДВС РУЮ за територіальністю.

Строк звернення до виконання - три місяці.

СУДДЯ: