Провадження № 33/824/4360/2025 Суддя-доповідач - Дрига А.М.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 вересня 2025 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Дрига А.М.,

розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Дніпровського районного суду міста Києва від 23 липня 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою судді місцевого суду:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, посвідчення водія НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, накладенона нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2000 (дві тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень із позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки без конфіскації транспортного засобу.

Згідно ст. 40-1 КУпАП постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

Як визнав установленим у постанові суддя місцевого суду, правопорушення вчинено за таких обставин.

Так, ОСОБА_1 , 14.05.2025 року о 23:57, у м. Києві, по вул. Черемшини, 17а, керував автомобілем «Daewoo Lanos», н/з НОМЕР_2 , в стані алкогольного та наркотичного сп`яніння. Огляд особи на стан сп`яніння проводився за згодою водія у медичному закладі КНП «КМНКЛ «СОЦІОТЕРАПІЯ» у лікаря нарколога (результат огляду на стан алкогольного сп`яніння - 0,59 проміле та встановлено стан наркотичного сп`яніння - морфін та солі PVP). Своїми діями водій порушив п. 2.9а ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , оспорюючи наведені в постанові судді місцевого суду фактичні обставини, його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, підстави та обґрунтованість притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП, просить постанову суду скасувати, провадження у справі закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Зазначає, що виявленні працівником поліції у нього ознаки сп`яніння, зокрема: підвищена пітливість та почервоніння обличчя, не відповідають вимогам Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, оскільки такі ознаки не передбачені Інструкцією.

Крім того, вважає, що працівниками поліції порушено вимоги зазначеної Інструкції щодо порядку огляду на стан сп`яніння.

Вказує, що суд першої інстанції безпідставно визнав висновок про стан сп`яніння належним доказом, оскільки процедура медичного огляду проводилась з істотним порушенням Наказу МОЗ України та Інструкції.

Крім того, вказує, що працівниками поліції порушено його право на захист, оскільки він неодноразово зазначав про те, що потребує адвоката, однак працівниками поліції дана вимога проігнорована.

Зазначає, що згідно відеозапису з бодікамер вбачається, що він стоїть біля автомобіля, а не перебуває за кермом під час руху, тобто на відеозаписі не зафіксовано факт руху транспортного засобу. Крім того, відеозапис з бодікамер працівників поліції не проводився безперервно, вважає його неналежним та недопустимим доказом.

ОСОБА_1 , будучи повідомлений про день, час і місце розгляду справи, в судове засідання не прибув, причини неприбуття невідомі, клопотання про відкладення розгляду справи подано апелянтом і надійшло до суду після прийнятого судом рішення в даній справі.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши та оцінивши доводи, зазначені апелянтом, суд вважає апеляційну скаргу такою, що задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 252КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Перевіркою матеріалів справи встановлено, що судом першої інстанції дані вимоги закону у повній мірі було дотримано.

Так, перевіркою постанови суду першої інстанції на відповідність зазначеним вимогам закону встановлено, що оскаржувана постанова є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а висновки суду першої інстанції про порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.9а ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 2 ст. 130 КУпАП, за наведених у постанові суду обставин є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються наявними в матеріалах провадження доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 342031; висновком лікаря-нарколога КНП «КМНКЛ «СОЦІОТЕРАПІЯ» № 002174 від 18.05.2025 року, відповідно до якого огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 проводився 15.05.2025 року о 02:00, результат огляду - стан алкогольного сп`яніння (0,59 проміле) та стан наркотичного сп`яніння (морфін, солі); рапортами працівників поліції від 15.05.2025 року; повідомленням про запрошення до підрозділу поліції; довідкою про визначення повторності ПДР; картками обліку адміністративного правопорушення; постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 24.02.2025 року (№755/2360/25), згідно якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП; відеозаписами з нагрудної камери патрульного поліцейського 473857, 470786, 470308.

Зазначені докази відповідають критеріям належності та допустимості, та у своїй сукупності достатні для підтвердження висновків суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_1 у порушенні ним вимог п. 2.9а ПДР України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про те, що працівниками поліції порушено вимоги Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції щодо порядку огляду на стан сп`яніння, апеляційний суд вважає необґрунтованими, з огляду на наступне.

Згідно дослідженому в судовому засіданні відеозаписі з нагрудної камери працівників поліції вбачається, що поліцейські, виявивши у ОСОБА_1 , ознаки алкогольного сп`яніння, запропонували пройти останньому огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою технічного приладу Драгер та попросили пред`явити документи для встановлення особи, однак ОСОБА_1 поводив себе зухвало, ухилявся від проходження огляд, документів, які посвідчують особу не надав, після чого був затриманий та доставлений до відділення поліції. Перебуваючи у відділі поліції ОСОБА_1 знову запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці або у лікаря нарколога, на що останній погодився пройти огляд у лікаря-нарколога. В КНП «Соціотерапія» ОСОБА_1 пройшов огляд на стан сп`яніння.

Відповідно до висновку лікаря-нарколога КНП «КМНКЛ «СОЦІОТЕРАПІЯ» щодо результатів огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 002174 від 18.05.2025 року, ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного (0,59 проміле) та наркотичного сп`яніння (морфін, солі). На підставі вказаного висновку, згідно вимог чинного законодавства, працівниками поліції складено протокол про адміністративне правопорушення про порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.9а ПДР України, про що повідомлено ОСОБА_1 , однак у відділення поліції останній не з`явився.

Апеляційний суд вважає, що працівники патрульної поліції діяли відповідно до вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», якою визначено порядок проведення огляду водіїв на стан сп`яніння. Будь-яких порушень вимог чинного законодавства у діях працівників поліції порядку огляду на стан сп'яніння не вбачається.

Крім того, жодних сумнівів щодо неналежного проведення огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 в закладі охорони судом не встановлено.

Доводи апеляційної скарги про те, що було порушено його право на захист, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки в день проходження огляду на стан сп`яніння, ОСОБА_1 спілкувався з адвокатом, крім того у протоколі зазначено про роз`яснення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, прав та обов`язків, передбачених ст. 63 Конституції України, положень ст. 268 КУпАП.

Інші доводи апелянта мають формальний характер та спрямовані на його ухилення від адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Достатніх доводів і належних доказів, які б спростовували правильність висновків судді щодо визнання винним та накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у межах санкції ч. 2 ст. 130 КУпАП апеляційна скарга не містить.

Враховуючи наведене, приходжу до висновку, що постанова судді є законною та обґрунтованою, відсутні підстави для закриття провадження по справі, в зв`язку з чим апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову судді - без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 23 липня 2025 року щодо ОСОБА_1 - залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя А.М. Дрига