Справа № 307/2139/25
Провадження № 3/307/1262/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2025 року м. Тячів

Суддя Тячівського районного суду Закарпатської області Стецюк М.Д., секретар судового засідання Козьма О.Б., за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності Прібиткової О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тячів в режимі відеоконференції матеріали, які надійшли від відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ІНФОРМАЦІЯ_2 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, уродженця м. Карлівка, Полтавської області, жителя АДРЕСА_1 , не працюючого,

за вчинене правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185-10 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №355520, вбачається, що, ОСОБА_1 , 04 червня2025 року близько 20 год. 40 хв. прикордонним нарядом «Група Реагування» у контрольованому прикордонному районі на напрямку прикордонного знаку №300 на відстані близько 20000 метрів до державного кордону (територія Дубівської об`єднаної територіальної громади Тячівського району Закарпатської області) був виявлений та затриманий спільно з іншою особою, який здійснив злісну непокору законній вимозі військовослужбовця ДПСУ під час безпосереднього виконання ним службових обов`язків пов`язаних із охороною державного кордону України, а саме вдався до втечі, неодноразово повторювану законну вимогу старшого прикордонного наряду «Група реагування» старшого лейтенанта ОСОБА_2 відмовився виконувати та у подальшому чинив опір складу прикордонного наряду, чим порушив вимоги ч.2 ст.23 Закону України «Про Державну прикордонну службу України», а саме здійснив злісну непокору законній вимозі військовослужбовця Державної прикордонної служби України, та вчинив адміністративне правопорушення в складі групи, відповідальність за яке передбачено ч. 2 ст. 185-10 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи, був повідомлений належним чином.

Захисник Прібиткова О.В. в судовому засіданні 31 липня 2025 року просила справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 185-10 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення. Посилаючись на те, що 04 червня 2025 приблизно о 19:30 год., а не як зазначено в протоколі про адміністративне затримання та в протоколі про адміністративне правопорушення ЗхРУ № 355520 о 20:40 год., ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом VOLKSWAGEN PASSAT НОМЕР_1 по вулиці Народній в с. Ганичі, перебуваючи в салоні автомобіля разом з ОСОБА_1 , рухалися повільно через погану дорогу. В дзеркало заднього огляду ОСОБА_3 побачив, як на великій швидкості мчав автомобіль Renault Duster (серія номерного знаку СЕ, що відповідає Черкаській області) білого кольору, без жодних ознак приналежності цього автомобіля до підрозділу Прикордонної служби України. Побачивши небезпечне керування, ОСОБА_3 , намагаючись уникнути аварійної ситуації, прийняв вправо і майже виїхавши на узбіччя, продовжив повільний рух у своєму напрямку. Порівнявшись з транспортним засобом під керуванням ОСОБА_3 , автомобіль Renault Duster білого кольору, різко звернув в право, здійснив небезпечний маневр («підрізав»), чим створив аварійну ситуацію, в наслідок чого ОСОБА_3 застосував екстрене гальмування та зупинив автомобіль, яким керував. Без жодного пояснення та попередження, з автомобіля Renault Duster білого кольору вийшли 4-5 осіб чоловічої статі, 1-2 з яких були в одязі, схожому на військовий однострій, 2-3 в цивільному одязі та підбігли до автомобіля, з якого на той час вже вийшов ОСОБА_1 , та без жодного попередження застосували відносно нього пристрій для відстрілу патронів з гумовою кулею «Форт-17Р» та поранили його в ногу. Затримання ОСОБА_1 було здійснено біля автомобіля, що вказує на те, що останній не вдавався до втечі та не чинив злісної непокори військовослужбовцям прикордонної служби. Патрульні прибули на місце затримання через 30-40 хвилин після фактичного затримання ОСОБА_3 і ОСОБА_1 та склали відносно ОСОБА_3 постанову серія ЕНА № 4893501 про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП. В зазначеній вище постанові вказано час її складання, а саме: 20:14:51 год.

В діях ОСОБА_1 не було виявлено жодних правопорушень, які б вказували на порушення ним порядку проходження контролю в пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон України, контрольних пунктах в`їзду-виїзду або інших правопорушень, які перебувають в зоні відповідальності Державної прикордонної служби України, на що беззаперечно вказує відсутність складених відносно ОСОБА_1 інших матеріалів про адміністративні правопорушення, крім матеріалів складених, за ч.2 ст. 185-10 КУпАП. Під час затримання були наявні численні свідки цих подій мешканці вказаного населеного пункту Ганичі, які здійснювали фото і відео фіксацію затримання, однак працівники прикордонної служби, які здійснювали затримання, не залучили свідків, які перебували на місці затримання.

В рапорті, складеному старшим прикордонного наряду «Група реагування» старшим лейтенантом ОСОБА_4 зазначено, що 04 червня 2025 о 20:00 год., тобто вже після фактичного затримання ОСОБА_1 , від складу прикордонного наряду «Контрольний пост» на околиці населеного пункту Водиця надійшла інформація про ігнорування водієм транспортного засобу VOLKSWAGEN PASSAT з державним номером реєстрації НОМЕР_1 знаку «СТОП» та проїзду складу прикордонного наряду «Контрольний пост» без зупинки, що нібито і надало підстави для розшуку та зупинки цього автомобіля, яким керував ОСОБА_3 . Однак, як стверджує сам ОСОБА_1 , так і його знайомий ОСОБА_3 , який керував автомобілем, жодного «Контрольного посту» на околицях населеного пункту Водиця 04 червня 2025 року не було, у зв`язку з чим ОСОБА_3 чи тим більше ОСОБА_1 , який перебував в якості пасажира, не могло бути порушено вимоги неіснуючого знаку «СТОП» та здійснено проїзд «Контрольного пункту» без зупинки, якого там не існувало.

Окремо звертає увагу, що на те, що громадянин ОСОБА_1 був мобілізований 24 березня 2024 року і на теперішній час являється військовослужбовцем військової частини НОМЕР_2 та проходить військову службу. Наявний у ОСОБА_1 на час його затримання старшим лейтенантом ОСОБА_4 , військовий квиток був проігнорований військовослужбовцями НОМЕР_3 прикордонного загону та не взятий ним до уваги під час складання адміністративних матеріалів відносно ОСОБА_1 . Проте згідно вимог ч. 1 ст. 15 КУпАП, у разі доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185-10 КУпАП повинен нести дисциплінарну відповідальність, а не бути підданим адміністративній відповідальності на загальних підставах.

Крім цього, у порушення вимог законодавства в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено яку саме законну вимогу старшого прикордонного наряду «Група реагування» старшого лейтенанта ОСОБА_5 не виконав ОСОБА_1 та у протоколі чітко не зазначено місце вчинення адміністративного правопорушення.

Постановою Тячівського районного суду Закарпатської області від 31 липня 2025 року адміністративну справу було повернуто до відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » ІНФОРМАЦІЯ_5 , оскільки протокол не відповідав вимогам ст. 256 КУпАП, що позбавляло суд можливості всебічно, повно та об`єктивно розглянути справу і прийняти законне і обґрунтоване рішення.

29 серпня 2025 року матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 надійшли до суду після належного оформлення, проте недоліки вказані у постанові суду не усунуті.

В судовому засіданні 02 вересня 2025 року захисник Прібиткова О.В. зазначила, що підтримує доводи викладенні в клопотанні про закриття адміністративного провадження від 23 липня 2025 року та просила закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 185-10 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю у його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та дослідивши наявні матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Відповідно до положення ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 185-10 КУпАП, передбачено адміністративну відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню чи вимозі військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону, суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні чи здійсненням прикордонного контролю в пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон України або контрольних пунктах в`їзду-виїзду, або члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, який бере участь в охороні державного кордону України

Частиною 2 статті 185-10 КУпАП передбачено відповідальність за злісну непокору законному, розпорядженню чи вимозі військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону, суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні чи здійсненням прикордонного контролю в пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон України або контрольних пунктах в`їзду-виїзду, або члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, який бере участь в охороні державного кордону України, групою осіб.

Об`єктивними ознаками складу зазначеного адміністративного правопорушення полягає у вчиненні такого діяння: відкритої відмови виконати законне розпорядження чи вимогу, військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону чи суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні або члена громадського формування: а охорони громадського порядку і державного кордону, який бере участь в охороні державного кордону України а так само іншого умисного невиконання зазначених розпоряджень та вимог. Розпорядження та вимоги, які зазначені у диспозиції статті мають бути законними, тобто походити від правомочних осіб та знаходитися у межах їхньої компетенції. Права органів, підрозділів, військовослужбовців та працівників Державної прикордонної служби України викладено у ст. 20 Закону України «Про Державну прикордонну службу України».

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 11.10.2011 року за №10-рп/2011 надав тлумачення визначенню непокори: «Слово "непокора" означає відмову від виконання або ігнорування виконання певної вимоги."»

Як роз`яснив Пленум Верховного суду України у Постанові №8 від 26.06.1992 року «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів» злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків, члена громадських формувань з охорони громадського порядку чи військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку, або відмова, виражена у зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок (п.7).

Отже, для наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185-10 КУпАП необхідно встановити чи були законні розпорядження, а також чи була відмова виконати законне розпорядження чи вимогу військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Пункт 7 Положення «Про прикордонний режим», затвердженого Постановою КМУ №1147 від 27.07.1998 року, передбачено, що громадяни України в`їжджають у прикордонну смугу та контрольований прикордонний район, перебувають, проживають або пересуваються в їх межах на підставі документів, що посвідчують їх особу.

Згідно п.10 вказаного Положення, особи, зазначені у пунктах 7 та 8 цього Положення, на вимогу уповноважених осіб Державної прикордонної служби та органів Національної поліції, а також членів громадських формувань з охорони громадського порядку і державного кордону, зобов`язані пред`являти відповідні документи, передбачені цими пунктами.

Судом встановлено, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 04 червня 2025 року серії ЗхРУ №355520, ОСОБА_1 , 04 червня2025 року близько 20 год. 40 хв. прикордонним нарядом «Група Реагування» у контрольованому прикордонному районі на напрямку прикордонного знаку №300 на відстані близько 20000 метрів до державного кордону був виявлений та затриманий спільно з іншою особою, який здійснив злісну непокору законній вимозі військовослужбовця ДПСУ під час безпосереднього виконання ним службових обов`язків пов`язаних із охороною державного кордону України, а саме вдався до втечі, неодноразово повторювану законну вимогу старшого прикордонного наряду «Група реагування» старшого лейтенанта ОСОБА_2 відмовився виконувати та у подальшому чинив опір складу прикордонного наряду.

Суд зазначає, що у вказаному протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, в чому саме виразилась така злісна непокора з боку ОСОБА_1 законному розпорядженню працівнику Державної прикордонної служби України при виконанні ним службових обов`язків.

При цьому, сам протокол про адміністративне правопорушення не містить даних, яку саме вимогу працівника Державної прикордонної служби України не виконано громадянином ОСОБА_1 .

Разом з тим в судовому засіданні встановлено, що на підтвердження зазначених вище обставин до протоколу про адміністративне правопорушення додано лише протокол про адміністративне затримання від 04 червня 2025 року, протокол особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів від 04 червня 2025 року та рапорт начальника ВІПС « ІНФОРМАЦІЯ_6 » (тип В) ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип В) старшого лейтенанта ОСОБА_2 .

Будь-яких інших доказів на підтвердження наявності у діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185-10 КУпАП, суду не надано.

Крім того, в матеріалах справи відсутні фото чи відео фіксації факту вчинення правопорушення чи інші беззаперечні докази, які б вказували на саме злісну непокору ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин, матеріали справи не містять доказів того, що саме 04 червня 2025 року близько 20 год. 40 хв., ОСОБА_1 вчинив злісну непокору законним вимогам військовослужбовцям ДПСУ під час виконання ними службових обов`язків пов`язаних з охороною державного кордону, відтак всі досліджені судом докази тлумачаться на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 284 КУпАП, по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Згідно п. 1 ч.1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадження, по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи встановлені судом обставини, суд прийшов до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 185-10 КУпАП, що у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП є підставою для закриття провадження у справі.

Таким чином, справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за частиною 2 статті 185-10 КУпАП підлягає закриттю відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

З огляду на закриття провадження у справі без накладення на особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, адміністративного стягнення, судовий збір, в порядкуст.40-1 КУпАП, стягненню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 247, 283, 284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 185-10 КУпАП, закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю у його діях події та складу адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду через Тячівський районний суд Закарпатської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Повний текст постанови суду складено 04 вересня 2025 року.

Суддя М.Д. Стецюк