Справа № 462/6223/25
ПОСТАНОВА

04 вересня 2025 року м. Львів

Суддя Залізничного районного суду м. Львова Гедз Б.М., розглянувши у приміщенні Залізничного районного суду м. Львова заяву судді Залізничного районного суду м. Львова Мруць Ірини Степанівни про самовідвід від розгляду справи № 462/6223/25 про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 , -

в с т а н о в и в :

На розгляд судді Залізничного районного суду м. Львова Мруць І.С. передано матеріали справи № 462/6223/25 про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 .

03.09.2025 суддя Мруць І.С., заявила самовідвід від розгляду справи № 462/6223/25 про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 , в обгрунтування покликаючись на те, що згідно із затвердженим списком присяжних Залізничного районного суду м. Львова, ОСОБА_1 , залучений до здійснення правосуддя у Залізничному районному суді м. Львова, як присяжний. Відповідно до ч. 2 ст. 1 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судову владу реалізують судді та, у визначених законом випадках, присяжні шляхом здійснення правосуддя у рамках відповідних судових процедур. Згідно зі ст. 63 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» присяжним є особа, яка у випадках, визначених процесуальним законом, та за її згодою вирішує справи у складі суду разом із суддею або залучається до здійснення правосуддя. Відповідно до ч. 1 ст. 68 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» присяжним за час виконання ними обов?язків у суді виплачується винагорода. Присяжний, у визначених законом випадках залучається для здійснення правосуддя відповідним судом та виконуючи обов`язки у суді, отримує відповідну винагороду. Тобто, фактично присяжний працює у згаданому суді на період здійснення ним повноважень, а тому вказує, що як суддя того ж суду не має права брати участьт у розгляді справи щодо ОСОБА_1 .

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Залізничного районного суду м. Львова від 03.09.2025 матеріали заяви про самовідвід судді Мруць І.С. передано для розгляду судді Гедз Б.М.

Вивчивши заяву про відвід судді, оглянувши матеріали адміністративної справи, суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним, відповідно до закону.

КУпАП не містить спеціальних норм, що передбачають для учасників судового розгляду можливість заявити відвід судді або самовідвід, відповідно, не передбачають порядку розгляду заяви про відвід (самовідвід).

Незважаючи на те, що нормами КУпАП не регламентуються питання щодо вирішення самовідводу судді, який розглядає справу про адміністративне правопорушення, такий самовідвід має вирішуватись у відповідності з вимогами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, які підлягають застосуванню як джерело права відповідно до ст. 9 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Так, з метою додержання принципу законності, виникла необхідність у застосуванні принципу аналогії закону найбільш близької галузі кримінального процесуального права, та при вирішенні питання про відвід чи самовідвід судді, керуватися ст. 75 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України).

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя, або присяжний не може брати участь у розгляді провадження за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Згідно із ч. 1 ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених ст. 75-79 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Практика Європейського суду з прав людини (рішення від 09.11.2006 року у справі «Білуха проти України» від 28.10.1998 року у справі «Ветштайн проти Швейцарії» від 09.01.2013 року (остаточне 27.05.2013 року) у справі «Волкова проти України») вказує, що важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов?язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судову владу реалізовують судді та, у визначених законом випадках, присяжні шляхом здійснення правосуддя у рамках відповідних судових процедур.

У відповідності до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» справи в судах розглядаються суддею одноособово, а у випадках, визначених процесуальним законом, - колегією суддів, а також за участю присяжних.

Відповідно до ст. 63, 68 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» присяжним є особа, яка у випадках, визначених процесуальним законом, та за її згодою вирішує справи у складі суду разом із суддею або залучається до здійснення правосуддя.

Згідно із ст. 68 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» присяжним за час виконання ними обов`язків у суді виплачується винагорода, розрахована виходячи з посадового окладу судді місцевого суду з урахуванням фактично відпрацьованого часу в порядку, визначеному Державною судовою адміністрацією України. На присяжних поширюються гарантії незалежності і недоторканності суддів, установлені законом, на час виконання ними обов`язків із здійснення правосуддя.

Відповідно дозатвердженого списку присяжних Залізничного районного суду м. Львова, ОСОБА_1 залучений до здійснення правосуддя у вказаному суді, як присяжний.

Враховуючи, що Галась Р.Я. є присяжним у Залізничному районному суді м. Львова, суд дійшов переконання, що заява судді Мруць І.С., про її самовідвід від розгляду справи щодо Галася Р.Є. є підставною та підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 2, 4 ст. 82 КПК України у разі задоволення заяви про відвід (самовідвід) судді, який здійснює судове провадження одноособово, справа розглядається в тому самому суді іншим суддею. Слідчий суддя, суддя (судді), на розгляд яких передається кримінальне провадження або справа, визначається у порядку, встановленому ч. 3 ст. 35 цього Кодексу.

Керуючись ст. 75, 80, 81 КПК України,

у х в а л и в:

Заяву судді Залізничного районного суду м. Львова Мруць Ірини Степанівни про самовідвід від розгляду справи № 462/6223/25 про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 задовольнити.

Відвести суддю Залізничного районного суду м. Львова Мруць Ірину Степанівну від розгляду справи № 462/6223/25 про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 .

Матеріали справи № 462/6223/25 передати до канцелярії суду для повторного автоматизованого розподілу та визначення іншого судді в порядку автоматизованого розподілу.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя (підпис) Б.М. Гедз

З оригіналом згідно.

Оригінал постанови знаходиться в матеріалах справи № 462/6223/25.

Суддя Б.М. Гедз