ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 639/944/25 Головуючий 1 інстанції: Мілов Д.В.
Провадження №33/818/1373/25 Доповідач: Шабельніков С.К.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 серпня 2025 року м. Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К.,

при секретарі Гуржій І.В.,

за участю:

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника Голован Я.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові у режимі відеоконференції справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Голован Я.І. на постанову судді Новобаварського районного м. Харкова від 15 липня 2025 року відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Новобаварського районного суду м. Харкова від 15 липня 2025 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,-

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів, що дорівнює 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 гривень 60 копійок.

Постановою встановлено, що 23 січня 2025 року о 17 годині 22 хвилин в м. Харкові, вул. Полтавський Шлях, 33, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Land Rover Freelander, н.з. НОМЕР_1 , в стані наркотичного сп`яніння, що підтверджено висновком лікаря-нарколога КНП ХОР ОКНЛ №204 від 29 січня 2025. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.9 А Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник Голован Я.І. просить постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження по справі відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП закрити.

В обґрунтування доводів зазначає, що працівниками поліції ОСОБА_1 не було повідомлено про наявність у нього ознак наркотичного сп`яніння, а також до матеріалів справи не було додано направлення на огляд. Звертає увагу на те, що матеріали справи не містять відеодоказів направлення на огляд з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння, роз`яснення ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, а також обставин, викладених в протоколі серії ЕПР1 №234787. Вказує на те, що ОСОБА_1 не знайомили з актом медичного огляду №204 від 29 січня 2025 року, також зазначений акт не долучено до матеріалів справи. Зазначає, що довідка про не отримання ОСОБА_1 посвідчення водія не відповідає дійсності, оскільки на відео чітко встановлено, що ОСОБА_1 отримував посвідчення водія.

Вислухавши доводи захисника Голован Я.І., а також пояснення ОСОБА_1 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Згідно з вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів цієї справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 у порушенні Правил дорожнього руху, передбачених п. 2.9 А.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апеляційним судом не встановлено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Так, п.11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюється Правилами дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, пункт 1.3 яких передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

У пункті 1.9 Правил дорожнього руху встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до вимог пункту 2.9 А Правил дорожнього руху, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення вимог пункту 2.9 А Правил дорожнього руху передбачена статтею 130 КУпАП.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується наявними у справі доказами, а саме: відомостями протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №234787 від 31 січня 2025 року, в якому зазначено про те, що 23 січня 2025 року о 17 годині 22 хвилин в м. Харкові, вул. Полтавський Шлях, 33, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Land Rover FreeLander, д.н.з. НОМЕР_1 в стані наркотичного сп`яніння, що підтверджується висновком лікаря-нарколога КНП ХОР ОКНЛ №204 від 29 січня 2025 року, чим порушив п.2.9 А ПДР, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

ОСОБА_1 був ознайомлений з відомостями цього протоколу, про що свідчить його власноручний підпис у цьому протоколі в графах: «Дата, час, місце розгляду адміністративної справи: Жовтневий райсуд м. Харкова»; «Підпис особи, якій роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП та яка ознайомлена з місцем та часом розгляду справи: ( ОСОБА_1 ); «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності по суті порушення», де ОСОБА_1 зазначив свої пояснення та поставив свій підпис, «Підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності (зі змістом протоколу ознайомлений(а), копію протоколу отримав(ла), внесені про мене дані-правильні): ОСОБА_1 (арк.1).

Будь-яких заперечень щодо відомостей, які зазначені в протоколі, або зауважень щодо незаконних дій працівників поліції, ОСОБА_1 не зазначив ні в протоколі про адміністративне правопорушення, ні в інших документах, доданих працівниками поліції до цього протоколу.

У своїх поясненнях від 31 січня 2025 року ОСОБА_1 зазначив, що на момент зупинки знаходився на лікуванні в Обласній клінічній психіатричній лікарні №3. Вжити наркотичні засоби міг випадково, несвідомо. Зупиняють його не перший раз, попереднє нічого не виявлено. Має 3 групу інвалідності (арк.7).

Відповідно до відомостей висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №204 від 29 січня 2025 року вбачається, що 23 січня 2025 року ОСОБА_1 перебував у стані наркотичного сп`яніння (катинони) (арк.6).

Згідно повідомлення про запрошення до підрозділу патрульної поліції від 23 січня 2025 року, гр. ОСОБА_1 повідомлений про те, що йому необхідно з`явитися 31 січня 2025 року о 10 годині 00 хвилин за місцезнаходження: м. Харків, вул. Шевченка, 26, КПП до ОСОБА_2 . ОСОБА_1 отримав зазначене повідомлення 23 січня 2025 року, про що свідчить його підпис (арк.8).

У матеріалах справи міститься рапорт інспектора взводу №2 роти №3 батальйону №1 УПП в Харківській області ДПП, ст.лейтенанта поліції Куценко А. від 31 січня 2025 року, відповідно до якого, 23 січня 2025 року під час патрулювання за адресою: м. Харків, вул.Полтавський Шлях, 79, у складі екіпажу 3201, було зупинено транспортний засіб Land Rover FreeLander, д.н.з. НОМЕР_1 за порушення п.п.8.7.3. е ПДР України, під керуванням ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , військовослужбовець НОМЕР_2 , ст. сержант ком.взводу. Під час спілкування та розгляду справи про адміністративне правопорушення, у водія було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, водій погодився пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у лікаря-нарколога в закладі охорони здоров`я КНП ХОР ОКНЛ. Згідно висновку лікаря-нарколога №204 від 29 січня 2025 року гр. ОСОБА_1 перебував в стані наркотичного сп`яніння (катинони). 31 січня 2025 року гр. ОСОБА_1 прибув на складання адміністративних матеріалів, на нього було складено протокол ЕПР 1 №234787 за ч.1 ст.130 КУпАП (арк.9).

В матеріалах справи також міститься відеозапис події від 23 січня 2025 року за участю ОСОБА_1 (арк.2), відповідно до якого вбачається, що ОСОБА_1 беззаперечно керував транспортним засобом, був зупинений працівниками поліції та проінформований про причини зупинки. Зокрема, працівники поліції повідомили ОСОБА_1 про те, що ним порушені вимоги п.8.7.3 з ПДР, а саме проїзд перехрестя на заборонений сигнал світлофора, та попросили надати посвідчення водія. ОСОБА_1 повідомив, що у нього відсутнє посвідчення, вів себе агресивно, погрожував вдарити працівників поліції. На вимогу поліцейського ОСОБА_1 надав спочатку військовий квиток, а потім паспорт громадянина України, та повідомив, що посвідчення водія залишив на роботі, та його не продляв. Працівник поліції після перевірки документів, повідомив ОСОБА_1 , що відносно нього була складена постанова за ч.1 ст.130 КУпАП, розгляд справи призначено на 04 лютого 2025 року. На місці події прибула ВСП. Працівник поліції повідомив ОСОБА_1 про розгляд адміністративної справи за порушення останнім п.8.7.3 з ПДР, а саме проїзд перехрестя на заборонений сигнал світлофора, роз`яснив ОСОБА_1 права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, а також порядок оскарження та сплату штрафу, розмір якого становить 510 гривень. З відеозапису також чутно, як ОСОБА_1 пропонують пройти огляд у відповідному медичному закладі. Також вбачається, як ОСОБА_1 добровільно сів в поліцейську машину.

Із відеозапису від 31 січня 2025 року вбачається, що працівник поліції ознайомив ОСОБА_1 із висновком щодо результатів медичного огляду №204 від 29 січня 2025 року, в якому зазначено, що останній перебуває у стані наркотичного сп`яніння (катинони), роз`яснено, що у зв`язку із таким висновком, відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а також йому були роз`яснені його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, складено протокол та ознайомлено із його змістом. Крім того, ОСОБА_1 зазначив свої пояснення на окремому аркуші. Слід зазначити, що на питання працівника поліції, ОСОБА_1 повідомив, що «де-то покурив», «може, цього дня, а може напередодні». Крім того, ОСОБА_1 надав працівнику поліції на огляд тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом.

При цьому, в суді апеляційної інстанції, ОСОБА_1 зазначив, що він є інвалідом 3 групи, на даний час він списаний у запас за станом здоров`я внаслідок поранення. Цього дня, 23 січня 2025 року о 17 годині, їхав із дому до госпіталю, у зв`язку із проходження лікування, на військовому автомобілі, та був зупинений працівниками поліції. Вважав, що було спірне питання з працівниками поліції щодо його зупинки транспортного засобу, оскільки він проїхав перехрестя на мигаючий жовтий сигнал світлофора. З працівниками поліції їздив до лікарні, де здавав зразки аналізів, а саме сечі. Не знає, яким чином у нього виявили катинони, можливо він знаходився у кампанії людей, які можливо вживали. Підтвердив, що раніше відносно нього працівники поліції складали протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки його зупинили на блокпосту, і поки він лежав у госпіталі, це питання було розглянуто без нього, а юрист йому пояснив, що час для подачі апеляційної скарги пройшов.

Такі пояснення ОСОБА_1 , вочевидь, узгоджуються з іншими фактичними відомостями, які містяться в матеріалах справи, що свідчить про обґрунтованість висновків та рішення суду першої інстанції щодо порушення ним п.2.9 А Правил дорожнього руху.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що протокол про адміністративне правопорушення та інші процесуальні документи, а також висновок лікаря нарколога №204 від 29 січня 2025 року, складені уповноваженими державними особами та дії цих посадових осіб, що їх складали, в порядку передбаченому чинним законодавством стороною захисту не оскаржувалися, тобто останні не зверталися зі скаргами на дії працівників поліції та медичного персоналу до їх безпосереднього керівництва з метою ініціювання службової перевірки або притягнення цих осіб до дисциплінарної відповідальності.

Більш того, матеріали справи не містять відомостей про те, що стороною захисту подавалася заява у порядку, передбаченим чинним КПК України, до правоохоронних органів щодо фальсифікації цих матеріалів справи або про перевищення працівниками поліції своїх повноважень при виконанні ними своїх службових обов`язків при складанні адміністративного матеріалу за ч.1 ст.130 КУпАП, а також дій працівників медичного закладу при проведенні огляду водія на стан сп`яніння та складанні висновку № 204 від 29 січня 2025 року.

Також стороною захисту не надано відомостей про те, що вони зверталися до суду в порядку КАС України щодо оскарження дій або бездіяльності працівників патрульної поліції, а також працівників медичного закладу.

Цих відомостей не надано суду і під час апеляційного розгляду.

Отже, враховуючи, що сторона захисту не скористалась своїм правом та не надала до суду доказів на підтвердження версії щодо незаконності дій працівників поліції під час проведення ними дій та складання матеріалів про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 . Разом з цим, матеріали справи не містять відповідних відомостей, які свідчать про невинуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відомості, які зафіксовані в письмових доказах, що долучені до матеріалів справи, відповідають дійсності та заслуговують на увагу, що, вочевидь, унеможливлює врахування апеляційним судом апеляційних доводів захисника в цій частині.

Доводи сторони захисту про те, що працівниками поліції порушено порядок проведення огляду на стан сп`яніння, оскільки ОСОБА_1 є військовослужбовцем, - необґрунтовані, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.15 КУпАП, військовослужбовці несуть відповідальність за адміністративні правопорушення за дисциплінарними статутами. За порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах

За змістом ст.266-1 КпАП України огляд на стан сп`яніння проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром, лише щодо військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин.

Також, відповідно до ст.266-1 КпАП України огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.

Аналіз положень ст.266-1 КУпАП свідчить про те, що даною нормою права не визначається порядок огляду військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, які керують транспортним засобом.

Отже, положення ст. 266-1 КУпАП не стосуються спеціального суб`єкту - водія транспортного засобу, а лише військовослужбовців за вчинення військових адміністративних правопорушень.

Відповідно, порядок огляду військовослужбовців Збройних Сил України, які керують транспортними засобами на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції здійснюється в загальному порядку, встановленому ст.266 КУпАП, який проводить працівники Національної поліції.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України «Про Військову службу правопорядку у Збройних Силах України» одним із завдань Служби правопорядку є забезпечення безпеки дорожнього руху військових транспортних засобів, контроль за рухом транспортних засобів і перевезенням вантажів Збройних Сил України

Вимогами п. 2 ч.2 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що водії військових транспортних засобів зобов`язані виконувати передбачені законом вимоги поліцейського або посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами.

Крім того належить зауважити, що спеціально створеного суб`єкту владних повноважень військової поліції на цей час не створено, їх повноваження за колом осіб спеціальним законом не визначено.

В розумінні логічного застосування правових норм, щодо яких законодавець на момент вчинення правопорушення ще не вніс відповідних змін, які відповідали б суспільним інтересам та певним обставинам (подолання часової прогалини у законодавстві) суд вважає належним не обмежуватись категорією «водій військового транспортного засобу» та застосовувати під час розгляду цієї справи цю категорію в значенні «водій військового транспортного засобу, який виконує бойове завдання або службовий обов`язок з використанням цивільного автомобіля».

В такому разі водій має підтвердити зазначене відповідними документами. Навіть і тоді, зазначене не обумовлює не виконанням водієм військового транспортного засобу вимог, передбачених ч.2 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» щодо виконання законних вимог поліцейського.

Як вбачається з матеріалів провадження та відеозапису, 23 січня 2025 року о 17-22 годині в м.Харкові, вул. Полтавський Шлях, 33, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Land Rover FreeLander, д.н.з. НОМЕР_1 ,в стані наркотичного сп`яніння, що підтверджується висновком лікаря-нарколога КНП ХОР ОКНЛ №204 від 29 січня 2025 року.

Разом з цим, будь-яких повідомлень від ОСОБА_1 про те, що він виконує відповідне завдання працівникам поліції не висловлював.

За таких обставин, посилання апелянта на те, що оскільки ОСОБА_1 є діючим військовослужбовцем, то огляд на стан сп`яніння мав бути проведений виключно посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром (начальником) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу), іншого утвореного відповідно до законів України військового формування, а також правоохоронного органу спеціального призначення, є суб`єктивним та необґрунтованим.

Поряд із цим, у пункті 1 ч.1 ст.255 КпАП України зазначено, що у справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними в статтях 218 - 221 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи органів Національної поліції (ст.130 КпАП України), у зв`язку з чим працівниками поліції правомірно складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .

Порядок, передбачений ч.2 ст.266 КУпАП визначає процедуру огляду водіїв, в той же час положення ст.266-1 КпАП України передбачають порядок огляду військовослужбовців. При цьому статус водія є спеціальною нормою для військовослужбовців і тому при проведенні огляду військовослужбовця водія таку процедуру проводить поліція, у випадку проведення огляду військовослужбовця пішохода такий огляд проводить військова служба правопорядку.

Отже, під час процедури огляду на стан сп`яніння водія представники військової служби правопорядку не повинні залучатись, у зв`язку з чим, доводи сторони захисту з цього приводу є безпідставними.

Щодо доводів апелянта про те, що працівники поліції допустили порушення вимог ст.266 КУпАП, зокрема, відео події є неповним, а саме: відсутність на ньому відомостей про направлення на огляд з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння, а також обставин викладених у протоколі серії ЕПР1 №234787, є необґрунтованими, оскільки суд при розгляді справи аналізує лише той об`єм доказів, який наданий суду. Факт відсутності безперервного відео не змінює відомостей та даних в тій частині, які були надані для дослідження суду та узгоджуються з іншими доказами у справі в їх сукупності. Окрім того, обов`язок поліцейського вести відеозйомку безперервно не є абсолютним та відповідно до вимог п. п. 5, 8 Розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису поліцейський має право відступити від цих вимог за певних умов.

Більш того, відповідно до Розпорядження Харківської обласної військової адміністрації від 21 березня 2022 року №14В, забороняється з 21 березня на період дії правового режиму воєнного стану на території Харківської області використання відеореєстраторів та інших пристроїв для фото- і відеофіксації під час використання автомобільного та мототранспорту для фото- і відеозйомки доріг загального користування, об`єктів загального призначення, об`єктів інфраструктури, блокпостів, укріплень, розташування, зосередження чи переміщення військових частин (підрозділів) сил оборони.

Таким чином, системний аналіз змісту цього розпорядження свідчить про те, що в ньому не йдеться про заборону фото- і відеозйомки лише для цивільного населення. Мова йде саме про заборону використання фото- і відеозйомки під час використання будь-якого автомобільного транспорту та мототранспорту.

Поряд із цим, законодавством не передбачено фіксування на відео проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я чи в присутності свідківщо, вочевидь, спростовує такі твердження апелянта.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що висновок за результатами огляду про те, що ОСОБА_3 перебуває у стані наркотичного сп`яніння, був встановлений лікарем після оцінки всіх клінічних та лабораторних даних. Підстав вважати, що вищевказаний висновок складений з порушенням вимог законодавства, наслідком яких могло бути визнання огляду на стан сп`яніння або висновку недійсним, апеляційний суд не має. Такі фактичні дані є доказами, відповідно до ст.251 КУпАП, та достовірно підтверджують факт перебування ОСОБА_1 в стані наркотичного сп`яніння, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги про порушення процедури огляду на стан наркотичного сп`яніння є безпідставними.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що за відсутності акту огляду на стан наркотичного сп`яніння висновок щодо результатів медичного огляду не є належним доказом, не можуть бути взяті до уваги, оскільки відповідно до вимог Розділу ІІІ п.18 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я №1452/735 від 09 листопада 2015 року, Акт медичного огляду особи складається в одному примірнику, який залишається в закладі охорони здоров`я. Більш того, сторона захисту не була позбавлена процесуальної можливості заявити відповідне клопотання про його витребування в суді апеляційної інстанції, чого стороною захисту не було зроблено.

Доводи апеляційної скарги, що в матеріалах справи відсутнє направлення на огляд ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, де б були зазначені ознаки наркотичного сп`яніння, передбачені п. 4 розділу І зазначеної вище Інструкції, що свідчить про те, що поліцейський у встановленому законом порядку не направляв його як водія у заклад охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння, є необґрунтовані.

Апеляційний суд звертає увагу, що розділ Х «Особливості оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 130 КУпАП» Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07 листопада 2015 року № 1395, не передбачає долучення до протоколу про адміністративне правопорушення примірника направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, оскільки направлення видається працівником поліції для лікаря-нарколога.

Доводи апеляційної скарги сторони захисту, що відеозаписом не зафіксовано, які ознаки наркотичного сп`яніння було виявлено у ОСОБА_1 , є необґрунтованими, оскільки підстави вважати чи перебуває особа у стані сп`яніння відноситься до виключних повноважень працівників поліції, цьому кореспондує обов`язок водія на вимогу поліцейського пройти в установленому законом порядку огляд, що і було запропоновано останньому. За результатами медичного огляду ОСОБА_1 від 23 січня 2025 року, було складено висновокщодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №204 від 29 січня 2025 року, в якому зазначено, що ОСОБА_1 перебуває у стані наркотичного сп`яніння (катинони).

Таким чином, доводи апеляційної скарги сторони захисту в цій частині належить вважати суб`єктивними та розцінювати їх, як обраний спосіб захисту ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги щодо не роз`яснення ОСОБА_1 працівниками поліції його прав та обов`язків також є необґрунтованими та спростовуються сукупністю відомостей, що є наявними в матеріалах справи.

Зокрема, протокол про адміністративне правопорушення, який складений уповноваженою на те особою інспектором взводу 2 роти 3 батальйону 1 УПП в Харківській області, старшим лейтенантом поліції, ОСОБА_2 , з дотриманням вимог ст.254 КУпАП, заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст.256 КУпАП, та підписаний ним.

ОСОБА_1 власноручним підписом у відповідній графі протоколу підтвердив, що йому роз`яснені права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції бере до уваги те, що власноручний підпис підтверджує волевиявлення особи, дійсність документу та свідчить про відповідальність за його зміст, що вочевидь спростовує доводи захисника в цій частині.

Більш того, з відеозапису від 31 січня 2025 року вбачається, що працівник поліції під час складання протоколу роз`яснив ОСОБА_1 його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП.

При цьому, апеляційний суд враховує, що у межах розгляду судом цієї справи ОСОБА_1 реалізував своє право на захист та користувався професійною правничою допомогою захисника Голован Я.І., як в суді першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду, тому, сама по собі, зазначена обставина, не завадила ОСОБА_1 реалізувати права, надані йому законом, у тому числі право на захист, що свідчить про безпідставність доводів в цій частині.

Доводи захисника про те, що довідка про не отримання ОСОБА_1 посвідчення водія не відповідає дійсності, жодних чином не спростовує винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та не впливає на висновки суду першої інстанції.

Отже, сукупність досліджених судом доказів поза розумним сумнівом свідчить про те, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 А Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Порушень норм КУпАП під час складання протоколу та в суді першої інстанції, які потягли необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Таким чином, обґрунтування вимог апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції законодавства при винесенні постанови, яке полягало у не з`ясуванні судом всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, не знайшло свого підтвердження при апеляційному перегляді.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п. 2.9 А Правил дорожнього руху та вірно притягнуто за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності, а тому посилання сторони захисту на незаконність та необґрунтованість постанови суду першої інстанції є безпідставною.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

У зв`язку з викладеним, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі, не підлягає.

Керуючись статтею 294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника Голован Я.І. залишити без задоволення.

Постанову судді Новобаварського районного м. Харкова від 15 липня 2025 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков