Рівненський апеляційний суд
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2025 року м. Рівне

Справа № 562/3560/24

Провадження № 33/4815/754/25

Суддя Рівненського апеляційного суду Полюхович О.І.,

з участю:

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника Кисельової М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Здолбунівського районного суду Рівненської області від 30 травня 2025 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Здолбунівського районного суду Рівненської області від 30 травня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та до нього застосовано стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

З матеріалів справи вбачається, що 15 жовтня 2024 року о 17 год. 31 хв. у с. Здовбиця Рівненського району (раніше Здолбунівського району) Рівненської області по вул. Глинській, 4 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки "ВMW-Х3", номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, різка зміну забарвлення шкірного покриву обличчя. Від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння відмовився, чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вказує, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст.256 КУпАП та Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, оскільки зазначений у протоколі склад адміністративного правопорушення не відповідає диспозиції ст.130 КУпАП. Зауважує, що в протоколі невірно зазначено його прізвище, а саме не йому, а ОСОБА_2 інкримінується вчинення адміністративного правопорушення у виді керування транспортним засобом марки "ВMW-Х3", номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, проте диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП встановлює такий склад адміністративного правопорушення, як керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, тому вважає, що оскільки склад інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення не відповідає складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУПАП, тому ОСОБА_1 не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності. Крім того, звертає увагу суду на те, що в цьому протоколі є виправлення, що не допускається за вимогами Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, тобто є недопустимим, тому вважає, що суд першої інстанції зобов`язаний був направити ці матеріали для належного оформлення.

Наголошує, що він починаючи з 01.07.2024 року є особою з інвалідністю ІІ групи з онкозахворювання, у зв`язку з чим систематично вимушений отримувати відповідне як медикаментозне лікування, так і у виді променевої та хіміотерапії, яку саме і отримував на дату складання протоколу, тому дійсно міг почуватися недобре. Зазначає, що у зв`язку з дорого вартісним лікуванням вимушений працювати, та з 03.02.2024 року і по теперішній час працює на посаді водія у ФОП ОСОБА_3 , що фактично є його єдиним доходом, а у разі позбавлення його права керування транспортними засобами не зможе оплачувати необхідне лікування.

Також просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду.

Відповідно до ст.285 КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Постанова відносно ОСОБА_1 винесена 30 травня 2025 року за відсутності останнього (а.с.39).

Згідно апеляційної скарги, копію постанови його захисник адвокат Кисельова М.І. отримала 28 липня 2025 року, а він отримав примірник постанови суду він захисника 30 липня 2025 року.

Апеляційна скарга подана до поштового відділення 08 серпня 2025 року (а.с.73)

Отже, оскільки строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин, то цей строк слід поновити.

Заслухавши доводи ОСОБА_1 та захисника Кисельової М.І.на підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав..

Так, однією з підстав притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння визначається ст. 266 КУпАП, Постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведення такого огляду" від 17 грудня 2008 року №1103 та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858.

Відповідно до цих нормативних актів, оглядові підлягають лише водії транспортних засобів, щодо яких в уповноваженої особи є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного чи іншого сп`яніння, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення при зазначених у постанові обставинах ґрунтується на зібраних у справі та перевірених у судовому засіданні доказах, а саме:

- актом огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу (а.с.7);

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно якого ОСОБА_1 направлено до медичного закладу. Огляд у медичному закладі не проводився у зв`язку з відмовою останнього (а.с.8);

- відеофайлу з нагрудної камери працівника поліції, яким зафіксовано факт відмови від проходження встановленого огляду на місці зупинки транспортного засобу (файл 0004A, час 04:45) та відмова від такого проходження у медичному закладі (файл 0005А, час 01:50), а також визнав факт вживання алкогольних напоїв (файл 0001А, час 02:30).

Зазначені вище докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі і сумніву у своїй належності та допустимості не викликають, тому вони є належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції є об`єктивними доказами, тобто такими, які процесі доказування не встановлюються від людей і не залежать від їх суб`єктивного сприйняття певних обставин.

Судом не встановлено обставин, які б свідчили про упередженість дій працівників поліції стосовно ОСОБА_1 та порушень ними оформлення адміністративних матеріалів, що ставили б під сумнів його вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Жодних доказів порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо) до апеляційної скарги додано не було.

Доводи апеляційної скарги про те, що в протоколі про адміністративне правопорушення невірно зазначено прізвище правопорушника та інкриміновано вчинення дій, які не відповідають диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП, є безпідставними. Як убачається з матеріалів справи, у протоколі правильно зазначено прізвище особи ОСОБА_1 , а описані в ньому обставини відповідають ознакам правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

При цьому слід мати на увазі, що диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП охоплює не лише керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а й відмову водія від проходження огляду на визначення стану сп`яніння у встановленому законом порядку. Таким чином, посилання апелянта на відсутність складу адміністративного правопорушення суперечать змісту закону та фактичним даним справи і розцінюються судом як безпідставні та спрямовані на уникнення адміністративної відповідальності.

Апеляційний суд враховує надані апелянтом відомості щодо стану його здоров`я, зокрема наявність у нього онкологічного захворювання та інвалідності ІІ групи. Разом з тим, зазначені обставини не спростовують факту вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Суд звертає увагу, що санкція ч.1 ст.130 КУпАП є імперативною та безальтернативною, передбачає накладення адміністративного стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, і не надає суду можливості обрати інший, більш м`який вид стягнення з огляду на стан здоров`я чи інші особисті обставини порушника.

Інші доводи апеляційної скарги щодо незаконності оскаржуваної постанови не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи. За наведених обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Стягнення суддею накладене з врахуванням положень ст.33, ст.38 КУпАП в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП. На думку апеляційного суду, таке стягнення буде достатньою мірою гарантувати виправлення ОСОБА_1 і попередження вчинення ним нових адміністративних правопорушень, а отже досягне мети адміністративного стягнення, передбаченої ст.23 КУпАП.

Доказів на спростування висновків місцевого суду в апеляційній скарзі не наведено, матеріалами справи не встановлено і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.

Постанова суду є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст.6 ЄКПЛ, ст.294 КУпАП, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження.

Постанову Здолбунівського районного суду Рівненської області від 30 травня 2025 року відносно ОСОБА_1 залишити без зміни, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Рівненського апеляційного суду О.І. Полюхович