Справа № 362/6410/24 Головуючий в суді І інстанції - Сухарева О.В.
Провадження № 33/824/878/2025 Доповідач в суді II інстанції - Рудніченко О.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2025 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Рудніченко О.М.,

секретар: Сіваєва Ю.В.,

за участю:

захисника ОСОБА_1 - адвоката Крикунова О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Крикунова Олександра Володимировича на постанову Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11 грудня 2024 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Києва, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ,-

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

Як встановлено судом першої інстанції, 08.09.2024 о 09 год. 37 хв. в Київській обл. Білоцерківському р-ні с. Ксаверівка по вул. Київській, 62, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом мопед Yamaha, без д.н.з. з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку на місці чи в медичному закладі відмовився категорично.

Постановою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11 грудня 2024 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн. в дохід держави, з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції захисник ОСОБА_1 - адвокат Крикунов О.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі.

В обґрунтування апеляційної скарги захисник зазначає, що внаслідок недотримання працівниками поліції законних процедур протокол про адміністративне правопорушення було складено на особу - ОСОБА_1 , який взагалі не був на місці зупинки транспортного засобу і ОСОБА_1 представилася інша особа.

В протоколі про адміністративне правопорушення, в направленні па огляд водія, в акті огляду на стан сп`яніння в графах назва документу, на підставі якого встановлено особу, вказано - на підставі даних бази ІПН та ІПВ, що взагалі є неприпустимим та призвело до притягнення до відповідальної особи, яка не вчиняла правопорушення та не була на місті його вчинення.

Захисник звертає увагу, що невстановлена особа, представилася ОСОБА_1 і працівники поліції склали протокол про адміністративне правопорушення на ОСОБА_1 , не перевіривши справжні дані особи, яку було затримано на місті вчинення правопорушення.

При цьому, особу, яку було затримано на місці вчинення правопорушення було зафіксовано на відеокамери. Дана особа не є ОСОБА_1 і дану обставину легко перевірити на підставі порівняння паспорту ОСОБА_1 , копію якого сам ОСОБА_1 надав при ознайомленні з матеріалами справи.

Також підпис справжнього ОСОБА_1 в паспорті та в заяві про ознайомлення з матеріалами справи, явно відрізняється від підпису, який стоїть на протоколі в графі - підпис порушника.

Таким чином, обставини які свідчать про те, що суд першої інстанції не здійснив належної підготовки до розгляду та не вирішив питання чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, розгляд справи не здійснений справедливими, безстороннім і неупередженим судом.

Також захисник звертає увагу, що суд першої інстанції не належним чином дослідив надані докази та не звернув увагу на те, що особу правопорушника фактично не було встановлено.

Відтак, суд першої інстанції вирішив справу без всебічного, повного, об`єктивного і не упередженого з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом та притягнув до відповідальності особу, яка не вчиняла правопорушення.

Заслухавши доповідь судді,

пояснення захисника ОСОБА_1 - адвоката Крикунова О.В., який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити,

перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями статей 251 та 252 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно оскаржуваної постанови ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що він 08.09.2024 о 09 год. 37 хв. в Київській обл. Білоцерківському р-ні с. Ксаверівка по вул. Київській, 62, керував транспортним засобом мопед Yamaha, без д.н.з. з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку на місці чи в медичному закладі відмовився категорично, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Вивченням матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що суддя, діючи у відповідності до вимог ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП, всебічно, повно та об`єктивно дослідив обставини вчиненого адміністративного правопорушення і обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 Правил дорожнього руху України, що є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Свій висновок про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суддя обґрунтував даними протоколу про адміністративне правопорушення від 08.09.2024 серії ААД № 563357 (а.с. 1), який складений відповідно до вимог ст. 256 КУпАП та містить необхідні відомості, зокрема щодо дати, часу, місця та способу вчинення адміністративного правопорушення, яке призвело до порушення ПДР; відеозаписом з нагрудної бодікамери працівника поліції (а.с. 5), відповідно до якого ОСОБА_1 відмовився проходити огляд з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, на місці зупинки та у медичному закладі.

Суд апеляційної інстанції вважає такий висновок суду законним і обґрунтованим.

Так, ч. 1 ст. 130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Отже, відмова водія від проходження огляду на стан, зокрема, алкогольного сп`яніння є підставою притягнення особи до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційним переглядом не встановлено неправильного застосування судом норм матеріального права чи порушення вимог процесуального закону.

Доводи захисника про те, що працівники поліції не належним чином встановили особу правопорушника спростовуються відеозаписом з боді камери поліцейського, з якого вбачається, що особа правопорушника встановлена була працівниками поліції на місці зупинки.

Крім того, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять жодних відомостей щодо протиправності дій працівників поліції, зокрема на час складання протоколу, та оскарження ОСОБА_1 таких дій і їх результатів.

Інших доводів, які б заслуговували на увагу і підтверджували позицію апелянта щодо незаконності постанови судді місцевого суду та наявності підстав для закриття провадження в справі, в апеляційній скарзі не наведено.

Відтак, доводи апеляційної скарги захисника про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та спростовуються матеріалами провадження.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» («O'Halloran and Francis v. the United Kingdom») від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

З огляду на наведене, на переконання суду апеляційної інстанції, всупереч твердженням апелянта, фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно, висновок суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є законним і обґрунтованим.

Адміністративне стягнення, застосоване до ОСОБА_1 , відповідає положенням ст.ст. 33-36 КУпАП щодо правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення та застосоване в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Порушень норм матеріального чи процесуального права, які були б підставою для скасування постанови суду першої інстанції, під час апеляційного перегляду справи не встановлено.

Оскільки постанова Васильківського районного суду Київської області від 11 грудня 2024 року є законною, обґрунтованою та вмотивованою, суд апеляційної інстанції залишає її без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Крикунова О.В. без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Крикунова Олександра Володимировича - залишити без задоволення.

Постанову Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11 грудня 2024 року щодо ОСОБА_1 - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О. М. Рудніченко