Номер провадження: 33/813/1692/25
Номер справи місцевого суду: 503/1049/25
Головуючий у першій інстанції Сердюк Б. С.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.08.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді - Комлевої О.С.,

з участю:

секретаря судового засідання Громовенко А.Г.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Кодимського районного суду Одеської області від 08 липня 2025 року,-

в с т а н о в и в:

Короткий зміст оскаржуваної постанови суду першої інстанції.

Постановою Кодимського районного суду Одеської області від 08 липня 2025 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі вісімсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 13600,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

На вищевказану постанову суду 11 липня 2025 року особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просив внести зміни до постанови суду в частині визначення розміру штрафу шляхом його зменшення до 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначив, що оскільки суд не встановив обставини, які обтяжують відповідальність і не зазначив їх у постанові, то в суду не було достатніх підстав застосовувати максимальний розмір штрафу.

Суд першої інстанції не взяв до уваги, що в матеріалах справи міститься заява у якій ОСОБА_1 повністю визнає вину стосовно вчиненого ним адміністративного правопорушення, що є обставиною яка пом`якшує відповідальність.

Крім того, апелянт звернув увагу, що він ніколи раніше не притягувався до адміністративної відповідальності, що також можна вважати обставиною, що пом`якшує відповідальність за адміністративне правопорушення.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов до таких висновків.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з ч.7 ст.294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду скарги буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону та прийняв законне та обґрунтоване рішення.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 02 липня 2025 року серії ПдРУ№004884Е, 02 липня 2025 року о 18 год 40 хв прикордонним нарядом «Пост спостереження» на західній околиці с. Сергіївка, Подільського району, Одеської області, на відстані до 500 м від лінії державного кордону України, в районі проміжного знаку № 0274/10, виявлено ОСОБА_1 , який спільно у групі з іншими особами, матеріали щодо яких оформленні в окремі справи про адміністративні правопорушення, намагався незаконно перетнути державний кордон України на вихід з України, з документами, що посвідчують його особу, на напрямку с. Сергіївка (Україна) - с. Василівка (Республіка Молдова) поза пунктами пропуску через державний кордон України, своїми діями порушив вимоги ст. 9 Закону України «Про державний кордон України» від 04.11.1991 року № 1777-XII та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

Висновок місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, за обставин, встановлених в оскаржуваній постанові, в апеляційній скарзі не оспорюється, а тому судом апеляційної інстанції в цій частині судове рішення не перевіряється.

Судове рішення оскаржується лише в межах застосованого адміністративного стягнення. Доводи апеляційної скарги зводяться до прохання апелянта змінити стягнення: в частині визначення розміру штрафу шляхом його зменшення до 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Проте, такі обставини не можуть бути підставою для задоволення апеляційною скарги.

Так, адміністративна відповідальність за ч.2 ст. 204-1 КУпАП настає за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади, вчинене групою осіб або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті, - тягнуть за собою накладення штрафу від п`ятисот до восьмисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або адміністративний арешт на строк від десяти до п`ятнадцяти діб, з конфіскацією знарядь і засобів вчинення правопорушення.

Судом І-ї інстанції на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 800 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 13600 грн.

Відповідно до ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно ст. 27 КУпАП - штраф є грошовим стягненням, що накладається на громадян, посадових та юридичних осіб за адміністративні правопорушення у випадках і розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

Отже, суд першої інстанції врахувавши особу ОСОБА_1 , ступінь його вини та майновий стан, а також наявність обставини, що обтяжує його відповідальність це вчинення правопорушення в умовах надзвичайних обставин, а саме воєнного стану, обґрунтовано прийшов до висновку про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 800 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, яке передбачено санкцією ч.2 ст. 204-1 КУпАП.

На думку апеляційного суду, саме такий вид адміністративного стягнення буде достатнім для виправлення та попередження вчинення ОСОБА_1 нових правопорушень.

Твердження ОСОБА_1 , що оскільки суд не встановив обставини, які обтяжують відповідальність і не зазначив їх у постанові, то в суду не було достатніх підстав застосовувати максимальний розмір штрафу, апеляційний суд вважає необгрунтованими, оскільки санкція даної статті передбачає штраф від п`ятисот до восьмисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або адміністративний арешт на строк від десяти до п`ятнадцяти діб, з конфіскацією знарядь і засобів вчинення правопорушення, тобто судом обрано покарання ОСОБА_1 наближене ближче до мінімального покарання.

Слід зазначити, що обставинами, які обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, визнаються, зокрема, вчинення правопорушення групою осіб.

У п.52 рішення ЄСПЛ від 05.02.2008 року «Романаускас проти Литви» судом констатовано, що національний суд повинен переконатися, що провадження в цілому, зокрема спосіб отримання доказів, було справедливим.

Доказів на спростування висновків місцевого суду в апеляційній скарзі не наведено, матеріалами справи не встановлено, і в апеляційної інстанції не здобуто.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що доводи апелянта є такими, що не ґрунтуються на законі, а тому не знаходить підстав для зміни постанови районного суду та зменшення суми штрафу, як про те апелює ОСОБА_1 .

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Кодимського районного суду Одеської області від 08 липня 2025 року залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню в касаційному порядку на підлягає.

Повний текст складено 04 вересня 2025 року.

Суддя Одеського апеляційного суду О.С. Комлева