Справа № 128/2516/25
ПОСТАНОВА

Іменем України

02 вересня 2025 року м. Вінниця

Суддя Вінницького районного суду Вінницької області Васильєва Т.Ю., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов з Відділу поліції № 3 Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина України

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,

УСТАНОВИВ:

24.06.2025 ІСРПП ВП № 3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області лейтенантом поліції Ратошнюком Є.О. складено протокол про порушення ОСОБА_1 ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а саме, що він 24.06.2025 о 17:35 год в АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство відносно своєї матері ОСОБА_2 , фізичного та психологічного характеру, а саме: ображав нецензурною лайкою, штовхав та вдарив телефоном по голові, внаслідок чого могла бути завдана шкода її фізичному та психологічному здоров`ю.

Окрім цього, 27.06.2025 ПСРПП ВП № 3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області рядовим поліції Ратушняком Н.П. складено протокол про порушення ОСОБА_1 ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а саме, що він 27.06.2025 о 22:30 год в АДРЕСА_1 , вчиняв домашнє насильство психологічного характеру, ображав нецензурною лайкою, виганяв з дому, виражався нецензурними словами до своєї дружини ОСОБА_3 .

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений за адресою, вказаною у протоколі про адміністративне правопорушення, що підтверджується матеріалами справи, а саме рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення з судовою повісткою на 02.09.2025, яке ОСОБА_1 отримав особисто 08.08.2025. Клопотань про відкладення розгляду справи або про проведення розгляду справи за його відсутності на адресу суду не надходило.

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Так в рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

За вказаних обставин, враховуючи обізнаність ОСОБА_1 з наявністю відповідного судового провадження щодо нього, на підставі ст. 268 КУпАП, суд вважає за можливе розглянути справу без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за наявними в наданих суду матеріалах доказами.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, суд вважає, що провадження по справі слід закрити з наступних підстав.

Так, судом було досліджено наступні докази: протоколи про адміністративне правопорушення серії ВАД № 670411 від 24.06.2025 та серії ВАБ № 823532 від 27.06.2025 та їх копії; копію термінового заборонного припису стосовно кривдника серії АА № 462178 від 24.06.2025; протоколи прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 24.06.2025 та від 27.06.2025; письмові пояснення по даному факту ОСОБА_1 від 24.06.2025, ОСОБА_2 від 24.06.2025, ОСОБА_3 від 27.06.2025 та від 20.07.2025, ОСОБА_4 від 27.06.2025.

Відповідно до п. 22 ч. 1 ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються діяння, які є адміністративними правопорушеннями та відповідальність за них. Органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19 Конституції України).

Згідно ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 9 розділу II Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС 06.11.2015 N 1376, зареєстрованої в МЮ України 01.12.2015 за N 1496/27941, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення в ньому зазначаються, зокрема, суть адміністративного правопорушення (повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол).

У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 256 КУпАП, в протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються, в тому числі, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

Суд розглядає справу в межах складеного протоколу, тому важливим є зміст цього документа, зокрема, викладення обставин вчиненого правопорушення, оскільки суд уповноважений розглядати справу виключно в межах пред`явленого особі обвинувачення.

Так, диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення - передбаченої нормами права сукупності об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких те чи інше діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Він складається з: а) об`єкту; б) об`єктивної сторони; в) суб`єкту; г) суб`єктивної сторони.

Суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» від 09.06.2011 р., заява №16347/02 та Малофєєва проти Росії» від 30.05.2013 р., заява №36673/04).

Ст. 251 КУпАП визначено перелік можливих доказів в справі про адміністративне правопорушення. При цьому, згідно ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Зі змісту ч. 1 ст. 173-2 КУпАП випливає, що відповідальність за цією частиною статті настає у разі вчинення домашнього насильства, внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілої, однак, наданими суду протоколами про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства відносно матері та дружини, але з долучених до протоколу про адміністративне правопорушення матеріалів не можливо встановити, чи внаслідок дії ОСОБА_1 було завдано шкоди фізичному та/або психічному здоров`ю потерпілих, а лише вказано, що така шкода могла бути завдана (протокол від 24.06.2025), а в іншому випадку про наявність завданої потерпілій шкоди не вказано взагалі (протокол від 27.06.2025), що не передбачено диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки особа має притягуватися до адміністративної відповідальності за даною статтею лише за встановлення органом, який обвинувачує особу, наявності заподіяної шкоди та її виду (фізичному або психічному здоров`ю потерпілих). Натомість наданими суду матеріалами наявність завданої шкоди не встановлювалася взагалі та про неї не зазначено в фабулі обвинувачення.

За вищевказаних обставин, суд не може прийняти як належний та допустимий доказ вчинення адміністративних правопорушень наявні в матеріалах справи протоколи про адміністративні правопорушення, оскільки в них не вказано діяння (дії або бездіяльність), передбачені ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, за відсутності чого неможливо встановити наявність складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Згідно статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є джерелом права в Україні, кожному гарантовано право на справедливий суд, тобто кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що матеріалами справи не доведено належними і допустимими доказами, поза розумним сумнівом, що ОСОБА_1 вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки за наданими суду протоколами про адміністративні правопорушення він притягується до адміністративної відповідальності не за вчинення домашнього насильства, внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілих, а за інших обставин, що не передбачено диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а тому провадження в справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 173-2, п. 1 ст. 247, 280, 283, 284, 294 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в адміністративній справі щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, закрити в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративних правопорушень.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Вінницький районний суд протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя: