Суддя Зайцева М. С.
Справа № 644/5891/25
Провадження № 3/644/1466/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2025 року Суддя Індустріального районного суду м. Харкова Зайцева М.С., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов з Управління патрульної поліції в Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності стосовно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.3 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

01.07.2025 року в провадження Індустріального районного суду м. Харкова надійшов адміністративний матеріал стосовно ОСОБА_2 за ч.3 ст.126 КУпАП.

19 червня 2025 року о 13 годині 51 хвилина по проспекту Героїв Харкова, 268 м. Харкова, ОСОБА_2 керував транспортним засобом ВАЗ 11183, номерний знак НОМЕР_1 , у відношенні якого встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами постановою державного виконавця Зміївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 04.03.2019 року, ВП 50267314 від 22.02.2016, чим порушив п.10 ст.15 Закону України «Про дорожній рух», чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.126 КУпАП.

В результаті зазначеного вище, стосовно ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 366560 від 19.06.2025 року.

В судовому засіданні 02.09.2025 року ОСОБА_2 не визнав вину у вчиненні інкримінованого правопорушення, вказавши про те, що не був обізнаний про наявність постанови про тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами. Також, вказав, що 20.06.2025 року державним виконавцем ухвалена постанова про скасування тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами у звязку з погашенням ним заборгованості зі сплати аліментів. Вказав про обізнаність щодо постановлення рішення суду про стягнення з нього аліментів.

Суд, вислухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, дійшов наступних висновків.

Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (пункт 1.9 Правил дорожнього руху України).

Статтею 7 КУпАП встановлено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Частиною першою статті 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, у спосіб, що передбачений Конституцією України та Законами України.

Відповідно до положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» забороняється керування транспортними засобами особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Частиною 3 ст.126 КУпАП встановлено відповідальність за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність у діях зазначеної особи складу правопорушення, тобто, сукупності передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення (об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона).

Відповідно до вимог ст. 10 та ст. 11 КУпАП адміністративні правопорушення можуть бути вчинені умисно або з необережності, проте для обох форм вини, згідно з диспозицією ч. 3 ст. 126 КУпАП, притаманна обізнаність особи у тому, що вона, будучи обмеженою у праві керування транспортним засобом, порушила вказане обмеження та керувала транспортним засобом.

Суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, тобто, склад даного адміністративного правопорушення буде повним у разі, коли особа, знаючи, що її обмежили у праві керування, керує транспортним засобом, отже, робить це свідомо.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

Вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 126 КУпАП, окрім зазначеного вище протоколу, підтверджується такими доказами:

- копією постанови головного державного виконавця Зміївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 04.03.2019 року по виконавчому провадженню № 50267314, про встановлення тимчасового обмеження ОСОБА_2 у праві керування транспортними засобами, відповідно до якої у останнього у період з 21.09.2015 року по 28.02.2019 року утворилась заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 57735,06 грн.;

- рапортом поліцейського від 19.06.2025 року;

- постановою державного виконавця Зміївського відділу державної виконавчої служби у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 20.06.2025 року по ВП № 50267314 про скасування тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами у зв`язку з погашенням заборгованості станом на 20.06.2025 року;

- рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 23.10.2015 року по справі № 621/2511/15-ц про стягнення аліментів, відповідно до якого ОСОБА_2 був обізнаний з перебуванням справи в провадженні суду та ухваленням рішення, оскільки згідно тексту зазначеного рішення останній визнав позовні вимоги у повному обсязі про що надав відповідну заяву;

- відеозаписом з бодікамер поліцейських, відповідно до якого ОСОБА_2 зупинений працівниками поліції за проїзд на червоне світло світлофора, в процесі оформлення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності встановлено наявність обмеження у праві керування транспортними засобами щодо ОСОБА_2 , на що останній вказав про з`ясування даної обставини.

Посилання ОСОБА_2 на необізнаність з наявністю обмеження у праві керування транспортними засобами в рамках виконавчого провадження про стягнення аліментів спростовується рішенням суду від 23.10.2015 року, яке набрало законної сили, відповідно до якого з ОСОБА_2 стягнуті аліменти на утримання доньки у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу), останній визнав позовні вимоги, тобто йому було відомо про стягнення аліментів за рішенням суду, яке виконувалось в рамках виконавчого провадження. Доводи ОСОБА_2 про скасування тимчасового обмеження у праві керування суд відхиляє, оскільки протокол за ч.3 ст.126 КУпАП складений 19.06.2025 року, а постанова державного виконавця про скасування обмеження у праві керування винесена 20.06.2025 року після погашення заборгованості зі сплати аліментів, тобто на час складання протоколу діяло тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві керування транспортними засобами.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що доводи ОСОБА_2 мають формальний характер та спрямовані на ухилення від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення, будь-яких доказів щодо відсутності вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, з матеріалів справи не вбачається і вони не знайшли свого підтвердження.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Леванте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06 грудня 1998 року, Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинуватості вимагає серед іншого, щоб виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, щоб особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.

Положеннями статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, іншими документами тощо.

Надані суду докази в розумінні статті 251 КУпАП суд визнає належними, допустимими та достатніми, які повністю доводять вину ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення складеному за ч.3 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

При призначенні стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу ОСОБА_2 , ступінь його вини.

Обставин, що пом`якшують покарання та обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення судом не встановлено.

Відповідно до статті 23 КУпАП адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Санкцією ч.3 ст.126 КУпАП встановлена відповідальність у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк від трьох до шести місяців.

На підставі вищевказаного, з урахуванням особи, ступеня вини, а також характеру вчиненого правопорушення, суд вважає, що ОСОБА_2 слід призначити покарання за ч.3 ст.126 КУпАП у виді позбавлення права керування транспортними засобами в межах санкції інкримінованого правопорушення.

Відповідно до статті 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, ставка судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, з ОСОБА_2 на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп.

Керуючись ст.ст. 23, 33, 40-1, ч. 3 ст. 126, ст. 245, 251, 283, 284, 285, 289, 294 КУпАП України, ст.ст. 4, 9 Закону України «Про судовий збір», суд,

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП та накласти адміністративне стягнення в виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 3 (три) місяці.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду у десятиденний строк з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги через Індустріальний районний суд м. Харкова.

Постанова набирає законної сили після закінчення десятиденного строку її оскарження.

Суддя