Справа 350/970/25
Номер провадження 3/350/248/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2025 року селище Рожнятів

Суддя Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області Пулик М.В., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ст. 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі за текстом - КУпАП),

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 порушив п.12.1, 11.2, 13.3 ПДР, що спричинило пошкодження транспортних засобів, за що відповідальність передбачена ст.124 КУпАП. Окрім цього, водій ОСОБА_1 залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, до якої був причетний, за що відповідальність передбачена ст.122-4 КУпАП.

Адміністративні правопорушення вчинено за таких обставин.

10.06.2025 приблизно о 10 год. у с. Ясень, вул. Польова, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Mercedes-Benz Sprinter 313 CDI», д.н.з. НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався бокового інтервалу та допустив зіткнення з автомобілем «Honda CR-V» під керуванням ОСОБА_2 , який зупинилася попереду. Внаслідок ДТП обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Після чого ОСОБА_1 залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, до якої був причетний, за що відповідальність передбачена ст.ст. 124, 122-4 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 своєї вини не визнав. Пояснив, що в день події перевозив пасажирів, зокрема перевозив дітей з якими були учителі, зокрема відповідальною за дітей була педагог ОСОБА_3 . Попереду він бачив автомобіль Honda CR-V, який зупинився на правому боці дороги, майже на узбіччі. Він намагався об`їхати цей автомобіль з лівої сторони, але коли транспортні засоби порівнялися, автомобіль Honda почав рухатися вліво. На його думку, за кермом була не потерпіла ОСОБА_2 , а її донька, оскільки він бачив молоду, худорляву дівчину. Після зіткнення він зупинився на кілька метрів далі від місця ДТП. На його думку, пошкоджень не було, оскільки автомобіль Honda продовжив рух і заїхав у город. Потерпіла, а скоріше її неповнолітня дочка щось кричали біля автомобіля Хонда, однак він жестом дав зрозуміти їм, що він не винуватий в ДТП. Коли він побачив, що будь-які пошкодження відсутні на його автомобілі то запитав ОСОБА_3 , що робити у цій ситуації. Вони порадилися, що оскільки відсутні пошкодження на його автомобілі, що діти не можуть тривалий час очікувати на приїзд поліції, тому він залишив місце ДТП. Стверджує, що потерпіла також залишили місце ДТП, однак перед приїздом працівників поліції вона, а скоріше її неповнолітня дочка, розмістила свій автомобіль на тому місці, де відбулася ДТП, хоч в дійсності ніякої ДТП не було.

Пізніше йому зателефонував батько потерпілої з претензіями щодо ремонту автомобіля. Вони посперечалися: він вказав, що саме його донька зачепила автомобіль, і не дивиться в заднє дзеркало, саме вони мають ремонтувати «буса». Про виклик поліції, він дізнався лише від батька потерпілої, який сказав, що «цим буде займатися поліція». У даний час стверджує, що його автомобіль все таки отримав пошкодження внаслідок ДТП, а винуватою є потерпіла або, швидше всього, є її дочка. Не розуміє, чому його визнали винуватим у ситуації, адже, на його переконання, він не пошкодив автомобіль Honda, а навпаки - саме водій цього автомобіля заїхала йому у задній бампер і повинна нести відповідальність. Також ОСОБА_1 зазначив, що на даний час він виявив пошкодження свого автомобіля - заднього бампера, а саме: випав катафот, який більше не відблискує. За його словами, він уже замовив необхідну запчастину, однак свідомо не встановлює її на автомобіль, щоб залишалися видимими місце та характер пошкодження, які, на його думку, підтверджують факт удару саме з боку автомобіля Honda CR-V. Вважає, що зіткнення відбулось на зустрічній смузі. Він має великий досвід керування автомобілем, а потерпіла не слідкує за дорогою. Просив провадження в справі відносно нього закрити.

ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснила, що 10.06.2025 вона керувала автомобілем Honda CR-V по вул. Польова в с. Ясень. Вказала, що не зупинялася з правого боку дороги, а завчасно увімкнула лівий покажчик повороту та на невеликій швидкості здійснювала маневр вліво. На її переконання, водій ОСОБА_1 повинен був дати їй можливість завершити маневр, однак він цього не зробив, що і призвело до зіткнення. Потерпіла додала, що на автомобілі Пліша наявні пошкодження не лише в задній частині, а й у нижній частині правих дверей, тоді як її автомобіль отримав пошкодження лівого переднього крила. Вона не залишала місце ДТП, дочекалася прибуття поліції та надала всі пояснення. При цьому вказала, що працівники поліції не складали на неї жодного протоколу, оскільки вона не винна.

ОСОБА_2 просила суд притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, оскільки він відмовляється добровільно відшкодовувати завдану шкоду і всіляко намагається уникнути відповідальності. На її думку, саме ОСОБА_1 мав можливість уникнути зіткнення, врахувавши дорожню обстановку.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні дала показання про те, що вона перебувала в якості пасажира і сиділа на задньому сидінні автомобіля, яким керував ОСОБА_1 .. За дорогою не стежила, автомобілів не бачила ні попереду, ні збоку, тільки відчула, що в якийсь момент автомобіль під керуванням ОСОБА_1 різко повернув вліво. Зіткнення автомобілів вона не бачила. ОСОБА_1 зупинився десь за 100 метрів від місця ДТП і запитав що робити. Порадившись на місці ОСОБА_1 вирішив залишити місце ДТП і поїхав далі.

Свідок ОСОБА_4 дала суду показання про те, що вона бачила, як передня машина їхала, призупинилися і трошки була повернута в ліво.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, вивчивши матеріали адміністративної справи, приходжу до висновку, що діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ст. 122-4 КУпАП, враховуючи таке.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При цьому, ЄСПЛ у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» вказав, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Відповідно до положень ст.и251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" звертається увага суду на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Процедура розгляду справ про адміністративні правопорушення не передбачає участі при судовому розгляді сторони обвинувачення, що може призвести до змішування ролі обвинувача та судді і тим самим дати підстави для законних сумнівів неупередженості суду, порушити принцип змагальності (див. наприклад пункти 44-45 справи «Кривошапкін проти Росії»). У зв`язку із чим суд не може самостійно перебирати на себе «функції обвинувачення» і відшукувати докази вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, винуватість особи має доводитися саме в суді, що вимагає «обережності дій суду» при вирішені питання про тягар доказування в такій категорії справ.

Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував, що визначення суті правопорушення та його ідентифікація як кримінального правопорушення здійснюється не тільки з врахуванням того, що таке правопорушення відноситься до кримінального права у правовій системі держави, а і з урахуванням правової природи порушення, його характеру і ступеню суворості покарання, яке може понести правопорушник (справа "Озтюрк проти Німеччини", "Кемпбелл і Фелл проти Сполученого Королівства").

При цьому, Європейський суд зазначав про те, що санкція у виді позбавлення прав на управління транспортним засобом розглядається як кримінально-правова санкція, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності».

Отже, керуючись ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та враховуючи практику Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 ЗУ "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини" повинні застосовуватись судами, як джерело права, приймаючи до уваги правову природу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, його характер і ступінь суворості передбачених стягнень, необхідно прийти до висновку, що особа, яка обвинувачується у вчиненні вищевказаного правопорушення повинна користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Як визначено п. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення.

Склад адміністративного правопорушення - це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому. Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення знаходить свій прояв у дії чи бездіяльності, що заборонені адміністративним правом, та залежить від місця, часу, обставин і способу скоєння адміністративного правопорушення тощо, а також від причинного зв`язку між діянням і шкідливими наслідками цього діяння, вчинення протиправного діяння в минулому, його системності.

Диспозиція ст. 124 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, доводиться такими дослідженими в судовому засіданні доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№366745 від 19.06.2025 складеним відносно особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, в якому зазначені обставини вчинення нею адміністративного правопорушення (а.с. 1);

- схемою місця дорожньо-транспортної пригоди, яка була складена безпосередньо на місці пригоди (а.с.3);

- письмовими поясненнями, які наявні у матеріалах справи, з яких вбачається факт вчиненого адміністративного правопорушення (а.с.4-6);

Суд дослідив подані ОСОБА_1 фотознімки, на яких він демонструє локальне ушкодження правого нижнього кута заднього бампера автомобіля «Mercedes-Benz Sprinter 313 CDI» (випав катафот, відсутнє відбивання світла). Зазначене ушкодження має точковий/локальний характер та не є типовим для так званого «побіжного» зіткнення, при якому, як правило, утворюються поздовжні потертості, смуги нашарування лакофарбового покриття та протяжні деформації по ходу контакту, а саме такі присутні на автомобілі Honda CR-V. При цьому суд звертає увагу, що на автомобілі потерпілої Honda CR-V зафіксовані саме побіжні пошкодження на лівому передньому крилі. Отже, подібний характер ушкоджень мав би простежуватися й на автомобілі «Mercedes-Benz Sprinter», тоді як ОСОБА_1 демонструє локальний точковий дефект катафота. Крім того, на схемі місця ДТП не відображено уламків чи фрагментів бампера або катафота, а матеріали справи не містять відомостей про їх виявлення працівниками поліції.

Таким чином, суд критично оцінює пояснення ОСОБА_1 та надані ним фотознімки, оскільки вони не узгоджуються з механізмом ДТП та характером пошкоджень обох транспортних засобів.

Статтею 122-4 КУпАП передбачено відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Згідно з п.2.10 а) Правил дорожнього руху у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

При цьому, за змістом пункту 2.10 Правил дорожнього руху у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій також зобов`язаний: б) увімкнути аварійну сигналізацію і встановити знак аварійної зупинки відповідно до вимог пункту 9.10 цих Правил; в) не переміщати транспортний засіб і предмети, що мають причетність до пригоди; г) вжити можливих заходів для надання домедичної допомоги потерпілим, викликати бригаду екстреної (швидкої) медичної допомоги, а в разі відсутності можливості вжити зазначених заходів звернутися по допомогу до присутніх і відправити потерпілих до закладу охорони здоров`я; ґ) у разі неможливості виконати дії, перелічені в підпункті «г» пункту 2.10 цих Правил, відвезти потерпілого до найближчого лікувального закладу своїм транспортним засобом, попередньо зафіксувавши розташування слідів пригоди, а також положення транспортного засобу після його зупинки; у лікувальному закладі повідомити своє прізвище та номерний знак транспортного засобу (з пред`явленням посвідчення водія або іншого документа, який посвідчує особу, реєстраційного документа на транспортний засіб) і повернутися на місце пригоди; д) повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття поліцейських; е) вжити всіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, огородження їх та організувати об`їзд місця пригоди; є) до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП доведена протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №366755 від 19.06.2025 (а.с.2). А саме, після настання ДТП, ОСОБА_1 залишив місце пригоди. Факт залишення ДТП не оспорює і сам ОСОБА_1 .

Таким чином, встановлений механізм ДТП, умови дорожньої обстановки, в якій вона відбулася, розміщення транспортних засобів на дорозі до ДТП, характер та локалізація пошкоджень на автомобілях, напрямок руху автомобілів, а також характер дій обох учасників пригоди, вказує на те, що водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Mercedes-Benz Sprinter 313 CDI», д.н.з. НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався бокового інтервалу та допустив зіткнення з автомобілем «Honda CR-V» під керуванням ОСОБА_2 , який зупинилася попереду, що узгоджується з поясненнями водіїв, із даними схеми з місця пригоди, та локалізацією пошкоджень на автомобілях. Після настання ДТП, ОСОБА_1 залишив місце пригоди.

При цьому, невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні правопорушень, є спробою уникнення від адміністративної відповідальності.

У відповідності до ст. 36 КУпАП, при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо.

Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Застосовуючи стягнення, враховую характер вчиненого правопорушення та особу яка притягується до адміністративної відповідальності, її майновий стан та обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність. З врахуванням того, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, вважаю за необхідне накласти на ОСОБА_5 стягнення в межах санкцій статей інкримінованих їй правопорушень.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладання адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до п. 5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 % розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Оскільки за результатами розгляду справи суд прийшов до висновку про накладення адміністративного стягнення на особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, тому з ОСОБА_6 на користь держави підлягає стягненню судовий збір в у розмірі 0,2 % прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ст.ст. 36, 40-1, 247, 283, 284 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення:

за ст. 124 КУпАП - у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

за ст. 122-4 КУпАП - у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 гривень.

Остаточне стягнення накласти в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених та застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення - штраф у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 гривень.

Штраф сплатити на рахунок: UA0009001; отримувач коштів: ГУК в Iвано-Франківській області 21081300; код отримувача: ; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код класифікації доходів бюджету - 21081300.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 в дохід держави 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок судового збору.

Судовий збір сплатити на рахунок: UA0026001; отримувач коштів: Державна судова адміністрація України «Судовий збір»/22030106, код отримувача: , Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету - 22030106.

Роз`яснити особі, яка притягнута до адміністративної відповідальності, що відповідно до ч.1 ст.307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КУпАП у разі несплати штрафу у встановлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Згідно із ч. 2 ст. 308 КУпАП у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з порушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу, витрати на облік зазначеного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови через Рожнятівський районний суд.

Суддя :