ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1887/25 Справа № 176/1270/25 Суддя у 1-й інстанції - Крамар О. М. Суддя у 2-й інстанції - Круподеря Д. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2025 року м. Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Круподеря Д.О.,розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Кривий Ріг, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 14.04.2025 якою

ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса мешкання АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Обставини встановлені судом першої інстанції:

Судом першої інстанції встановлено, що 25 березня 2025 року о 07-40 годин, ОСОБА_1 , перебуваючи на шосе Н-15, Запоріжжя-Донецьк 127 км., керував транспортним засобом КАМАЗ, д/н НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з ротової порожнини, тремтіння пальців рук). При цьому, від проходження у встановленому законом порядку огляду, для визначення стану сп`яніння на місці зупинення транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Alcotest 6810» та проведення такого огляду у медичному закладі відмовився.

Постановою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 14.04.2025 ОСОБА_1 , визнано винним за ч.2 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень, з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів на строк три роки, стягнуто судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Доводи апеляційної скарги:

З таким судовим рішенням не погодився ОСОБА_1 та оскаржив в апеляційному порядку з пропуском строку на апеляційне оскарження.

В клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження зазначає, що не був повідомлений про дату, час та місце судового розгляду. Зазначає, що проходить військову службу в Збройних силах України у зв`язку з чим надав працівникам поліції свій дійсний номер телефону та просив всі виклики про розгляд справи направляти саме на нього.

Про наявність оскаржуваної постанови дізнався з офіційного сайту судової влади. Повний текст постанови не отримав і до моменту подачі апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі просить постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування свої вимог вказує, що був позбавлений права на захист, оскільки не був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду.

Вказує, що працівниками патрульної поліції порушено порядок огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння, оскільки не запропоновано пройти освідчення на виявлення стану алкогольного сп`яніння на місці та не було ОСОБА_2 копію протоколу про адміністративне правопорушення.

Апелянт наголошує, що є військовослужбовцем та в період складання протоколу виконував бойове розпорядження командира у зв`язка з чим огляд на стан сп`яніння та складання протоколу повинен проводитись за участю уповноваженої на те посадової особи у зв`язку з чим докази додані до протоколу не є належними та допустимими.

Зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним та допустим доказом у розумінні ст. 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним та беззаперечним доказом, а обставини викладені в протоколі повинні підтверджуватись сукупністю доказів.

На підставі вищезазначеного апелянт просить скасувати постанову суду першої інстанції, а провадження по справі закрити.

Позиції сторін в суді:

Особа,щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної ОСОБА_3 , повідомлений належним чином про дату час та місце судового розгляду, однак до зали судового засідання не з`явився. В апеляційні скарзі останній просив розглядати апеляційну скаргу без його участі.

У зв`язку з чим,апеляційний суд, керуючись вимогами ст. 268 КУпАП прийняв рішення про розгляд апеляційної скарги за відсутності ОСОБА_1 .

Висновки суду:

Перевіривши матеріали справи, клопотання про поновлення строків на апеляційне оскарження, суд апеляційної інстанції вважає, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст.285 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення оголошується негайно після розгляду справи, а копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови суду в той же строк вручається або висилається особі, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Апеляційним судом встановлено, що оскаржувану постанову суду першої інстанції про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності постановлено 14 квітня 2025 року, без його участі.

Крім того в матеріалах справи відсутні відомості про отримання останнім копії оскаржуваної постанови чим порушено вимоги діючого законодавства.

Згідно матеріалів справи про адміністративне правопорушення, апеляційну скаргу надіслано засобами поштового зв`язку «Укрпошта» 14.06.2025 року та зареєстровано судом першої інстанції 17 червня 2025 року тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження. Разом з тим, враховуючи, що в матеріалах справи відсутні відомості про отримання ОСОБА_1 копії оскаржуваної постанови, ураховуючи вимоги п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України стосовно забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання ОСОБА_1 та вважає необхідним поновити строк на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений не з вини апелянта, і розцінює обставини, на які він посилається, як поважні.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції пришов до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

На підставі ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Орган (посадова особа), відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення пункту 2.5 ПДР України передбачена статтею 130 КУпАП.

Диспозиція ч.1 ст. 130 КУпАП вказує на те, що до відповідальності може бути притягнуто водія транспортного засобу у якого виявлено ознаки алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння і який відмовився від проходження огляду на стан такого сп`яніння у встановленому порядку.

Диспозиція ч. 2 ст. 130 КУпАП зазначає, що повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності.

Таким чином, доказуванню підлягають всі обставини, які є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно зі ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду встановлена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року(далі - Інструкція).

Відповідно до п. 2 розділу 1 Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до п.3 розділу 1 Інструкції, ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Огляд на стан сп`яніння, відповідно до п.6 розділу 1 зазначеної Інструкції, проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським і оформлення його результатів відбувається у відповідності із розділом ІІ вищезазначеної інструкції.

Аналіз матеріалів даної справи свідчить, що суд першої інстанції при її розгляді дотримався зазначених вимог закону та правильно прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, виходячи з наступного.

Вимоги апеляційної скарги про необхідність закриття провадження за відсутності події та складу правопорушень в діях ОСОБА_1 ч. 2 ст. 130 КУпАП, є безпідставними, а вина водія підтверджується дослідженими в суді першої інстанції доказами, а саме:

даними, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 280987 від 25.03.2025 року, де зазначено, що ОСОБА_1 в порушення п.2.5 ПДР України, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння при наявності таких ознак;

постановою пронакладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення на водія ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.4 ст. 126 КУпАП;

направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 25.03.2025 року, згідно якого огляд не проводився у зв`язку з відмовою водія;

актом прийому передачі транспортних засобів від 25.03.2025 року відповідно до якого право керування транспортним засобом КАМАЗ з державним номерним знаком НОМЕР_1 , передано ОСОБА_4 ;

довідкою Волноваського районного відділу поліції відповідно до якої постаноюВеликоновосілківського районного суду Донецької області від 09.05.2024 року водія ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн та позбавлено права керування транспортним засобом строком на 1 рік. Посвідчення водія вилучено;

постановою Великоновосілківського районного суду Донецької області від 09.05.2024 року;

відеозаписом долученим до протоколу про адміністративне правопорушення, на якому ОСОБА_1 повідомив, що керував транспортним засобом КАМАЗ з державним номерним знаком НОМЕР_1 , на пропозицію працівника патрульної поліції пройти огляд на встановлення стану сп`яніння у медичному закладі або намісці зупинки із застосуванням приладу «Драгер» на що останній відмовився. Оскільки останній відмовився, працівниками поліції ознайомлено водія з його правами таобов`язками передбаченими ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, а такожроз`яснено наслідки не проходження огляду на стан сп`яніння.

Наведені докази узгоджуються між собою, є належними та допустимими, підстави ставити під сумнів їх достовірність відсутні, а тому в своїй сукупності вони підтверджують обставини встановлені в суді. При цьому, будь-які дані, які б спростовували чи ставили під сумнів досліджені докази відсутні і не встановлені.

Апеляційний суд зауважує, що обов`язковими складовими інкримінованого адміністративного правопорушення є відмова водія від проходження огляду на стан сп`яніння.

Крім того зазначає, що факт відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння за своїм правовим змістом є правопорушенням, а не процесуальною дією, яка дозволяє виявити волевиявлення особи, яка підозрюється у керуванні транспортним засобом у стані сп`яніння щодо її бажання проходити огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`янінням у встановленому законом порядку.

Беручи до уваги факт допустимості та належності зазначених доказів, апеляційний суд враховує положення ст. 251 КУпАП, відповідно до якої доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розгляд та надання оцінки всім доказам та їх джерелам, в тому числі протоколу про адміністративне правопорушення, відеозапису подій, що мали місце 25 березня 2025 року за участю водія ОСОБА_1 здійснюється під час розгляду судом питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду справи, дослідив письмові докази у справі та відеозапис, усім дослідженим доказам надав правову оцінку та дійшов правильного висновку про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, ґрунтується на наявних у провадженні доказах.

Твердження апелянта, що працівниками патрульної поліції порушено порядок огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння, оскільки не запропоновано пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу спростовується долученим до проколу про адміністративне правопорушення відеозаписом на якому зафіксовано, що працівниками патрульної поліції після оголошення водію ознак алкогольного сп`яніння, запропоновано пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням газоаналізатору «Драгер» або пройти огляд в медичному закладі на що останній відмовився, цим самим порушиввимоги п.2.5 ПДР за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.2 ст. 130 КУпАП. Крім того водій ОСОБА_1 під час спілкування з працівником патрульної поліції жодного разу не повідомив, що виконує розпорядження командира чи бойове завдання у зв`язку з чим суд апеляційної станції доводи апелянта в цій частині не сприймає до уваги.

Судом апеляційної інстанції під час судового розгляду достовірно встановлено, що працівником поліції виконано всі вимоги чинного законодавства і вжито всі можливі дії в межах закону,порушень з його боку встановлено не було, у свою чергу водій ОСОБА_1 не виконав свій обов`язок, передбачений п. 2.5 ПДР не пройшов на вимогу поліцейського в установленому порядку огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Суд апеляційної інстанції критично відносить до доводів апелянта, щодо неналежного його повідомлення про дату, час та місце слухання справи, оскільки в матеріалах справи про адміністративне правопорушення наявна довідка про доставку смс повідомлення ОСОБА_1 на номер телефону, який зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення та оголошено водієм ОСОБА_1 під час складання протоколу, що зафіксовано на бодікамеру працівника патрульної поліції.

Посилання апелянта про те що він є військовослужбовцем, а тому огляд на стан сп`яніння повинен проводитись посадовою особою Військової служби порядку у Збройних Силах України або в присутності такої посадової особи, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними та зазначає наступне.

Відповідно до ст. 15 КУпАП військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.

Оскільки правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП, віднесено до правопорушень на транспорті, то військовослужбовець винний у його вчинені, повинен нести адміністративну відповідальність на загальних засадах. Тому і проведення огляду водія-військовослужбовця на стан алкогольного сп`яніння та складання протоколу про керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння відповідно до приписів ст.ст. 255, 266 КУпАП віднесено до повноважень органів Національної поліції.

Тому твердження ОСОБА_1 що огляд на стан сп`яніння повинен був здійснюватися в порядку визначеному ст. 266-1 КУпАП, ґрунтуються на помилковому тлумаченні норм ст. 266-1 КУпАП.

Доводи апелянта, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути доказом вини, оскільки є виключно процесуальною формою фіксації скоєного правопорушення, не виключає вини ОСОБА_1 в інкримінованому йому адміністративному правопорушенні, оскільки дані, які зафіксовані у протоколі повністю узгоджуються з іншими доказами у справі та беззаперечно вказують на наявність складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП у діях ОСОБА_1 .

Крім того факт вчиненняадміністративногоправопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП повторно протягом року підтверджується постановою Великоновосілківського районного суду Донецької області від 09.05.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та постановою серії ЕНА №4347144 від 25.03.2025 року якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.4 ст. 126 КУпАП України за керування транспортним засобом особою, позбавленою такого права.

Так, відповідно до п. 21 абз. 3 постанови Пленуму Верховного суду України №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» позбавлення права керувати транспортними засобами можна застосовувати як додаткове покарання незалежно від того, що особу вже було позбавлено такого права в адміністративному порядку.

Апеляційний суд зазначає, що порушення особою правил дорожнього руху, незалежно від наявності чи відсутності у неї посвідчення, створює реальну небезпеку для життя та здоров`я інших осіб. Тому покарання у виді позбавлення права керування транспортним засобом є необхідним з метою попередження спричинення такою особою шкоди здоров`ю іншим особам через порушення нею правил дорожнього руху в майбутньому.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо накладення адміністративного стягнення ОСОБА_1 за ч.2 ст.130 КУпАП у виді штрафу та позбавлення права керування транспортним засобом, а тому його посилання на незаконність та необґрунтованість постанови суду першої інстанції є безпідставними.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції було в повному обсязі досліджено надані матеріали та прийнято законне і обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, з наведенням обґрунтованої мотивації прийнятого рішення. Обраний суддею вид адміністративного стягнення, з урахуванням вимог ч. 3 ст. 30 КУпАП, відповідає обставинам справи та вимогам ст.ст.23, 33 КУпАП.

Отже, будь яких доказів щодо відсутності вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, апеляційному суду не надано.

При вирішенні питання про наявність вини ОСОБА_1 у вчинені інкримінованого йому адміністративного правопорушення, судом першої інстанції досліджено всі докази, наявні в матеріалах справи, їм надана оцінка у сукупності.

Таким чином, інших переконливих доводів апеляційної скарги, які б вказували на істотні порушення, які є безумовною підставою для його скасування, та які б спростовували висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченогост.130 КУпАП, апеляційний суд не вбачає.

Враховуючи вищевикладене, відсутні підстави для скасування постанови судді.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 залишити без задоволення

Постанову суддіЖовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 14 квітня 2025 року, ОСОБА_6 , визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: