ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2263/25 Справа № 192/1904/25 Суддя у 1-й інстанції - Стрельников О. О. Суддя у 2-й інстанції - Піскун О. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2025 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Піскун О. П., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Демченка Костянтина Вікторовича в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 30 липня 2025 року стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),

за участю:

особи, яка притягається

до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

захисника Демченка К. В.

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення.

Постановою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 30 липня 2025 року ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Згідно з постановою суду першої інстанції, 17 липня 2025 року о 14 год. 30 хв. в с-ще Солоне, Солонянського району, Дніпропетровської області, вул. Строменко, поблизу буд. 2-Б, ОСОБА_1 , керував квадроциклом FORTE, без номерного знаку, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, на вимогу працівника поліції відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху та скоїв правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати постанову суду першої інстанції, а провадження у справі закрити за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційних вимог вказує, що в діях ОСОБА_1 за вказаних у протоколі обставин не могло бути адміністративного правопорушення, оскільки у цей час його було затримано за підозрою у вчиненні злочинів за ч. 1 ст. 129, ч. 1 ст. 263 КК України. В подальшому 18 липня 2025 року ОСОБА_1 повідомлено про підозру у вказаних злочинах і обрано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, що підтверджуються долученими документами.

Крім того апелянтом було встановлено свідка ОСОБА_2 , який надав пояснення, що він керував квадроциклом та був разом з ОСОБА_1 , коли його затримали працівники поліції. На відеозаписі відсутні докази керування, при цьому зафіксовано момент, коли після повідомлення працівником поліції про відсторонення від керування транспортним засобом шляхом блокування ОСОБА_1 дуже здивувався і сказав, що його привезли. Ці обставини додатково свідчать про відсутність факту керування. При цьому після повідомлення поліцейським ОСОБА_1 , що відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП, останній заявив, що йому незрозуміло, проте працівники поліції не роз`яснюють йому ані суті дій, ані наслідків, що суперечить вимогам ст. 268 КУпАП.

Вказані обставини свідчать, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, а стояв біля будівлі ТЦК та СП на алеї біля каштанів, коли до нього підійшли працівники поліції.

Вказує, що поліцейські дійсно пропонували пройти огляд на стан сп`яніння та в цей момент ОСОБА_1 був затриманий, з кайданками на руках за спиною, останній не перебував навіть біля транспортного засобу і його не зупиняли, а саму пропозицію пройти огляд він сприйняв як пов`язану із затримання за підозрою у злочині, а не з керуванням транспортним засобом. Через побоювання розголосу в районному центрі щодо кайданок та відсутності адвоката він відмовився від проходження огляду, оскільки не розумів правових наслідків відмови у контексті ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того після затримання в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_1 на вимогу поліції пройшов огляд на стан сп`яніння, за результатами якого ознак сп`яніння не виявлено, що знаходиться в матеріалах кримінального провадження та захиснику не було надано. Про складення протоколу стосовно нього за ч. 1 ст. 130 КУпАП він також не знав та підпис в ньому відсутній.

ОСОБА_1 не відстороняли від керування, оскільки після його затримання свідок ОСОБА_2 спокійно поїхав на квадроциклі з місця події, в чому йому ніхто не перешкоджав.

Захисник вказує про неправомірність вимоги пройти огляд та порушення права на захист ОСОБА_1 .

Позиції учасників апеляційного процесу.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник підтримали апеляційну скаргу та, з підстав викладених в ній просили її задовольнити, постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі закрити за відсутності події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. ОСОБА_1 також пояснив, що не керував квадроциклом, а його привіз сусід ОСОБА_2 на прохання до будівлі ТЦК, щоб з`ясувати обставини щодо затримання його сина. До нього вийшли поліцейські з будівлі ТЦК, в подальшому був затриманий, оскільки мав при собі гранату, пропонували пройти огляд на стан сп`яніння, однак відмовився, не розуміючи наслідків та у зв`язку чим необхідно пройти цей огляд.

Мотиви апеляційного суду.

Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги та повторно дослідивши докази в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Перевіривши постанову суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги захисника, апеляційний суд доходить висновку, що суд першої інстанції не дотримався вказаних вимог закону з огляду на таке.

Суд першої інстанції визнав ОСОБА_1 винуватим у тому, що він керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, на вимогу працівника поліції від проходження огляду у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимог п. 2.5 ПДР та скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, приймаючи рішення про доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні даного адміністративного правопорушення, суд послався на відомості, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серія ААД № 112532 від 27.07.2025 року та відеозаписі, згідно з яким останній на пропозицію працівника поліції не погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому порядку. За таких обставин суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення знайшла своє підтвердження.

В межах перевірки доводів апеляційної скарги та за клопотанням захисника і ОСОБА_1 , повторно безпосередньо дослідивши наявні в матеріалах справи докази, з такими висновками суду першої інстанції не може погодитись апеляційний суд, оскільки зазначені вище письмові докази, у своїй сукупності не можуть беззаперечно свідчити про наявність в його діях складу даного адміністративного правопорушення з огляду на допущені поліцейським встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, а також те, що ОСОБА_1 дійсно керував транспортним засобом за обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України № 1103 від 17 грудня 2008 року «Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також проведення такого огляду» з наступними змінами і доповненнями (Далі Порядок), зазначено, що огляд проводиться:

поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом;

лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Пунктами 2, 6 Розділу І Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою спільним Наказом МВС та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року (далі Інструкція) передбачено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Огляд проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держстандартом, або у разі відмови водія пройти огляд на місці - лікарем закладу охорони здоров`я.

Відповідно до п. 8 Порядку із змінами, внесеними згідно з постановою КМ № 57 (57-2023-п) від 20.01.2023, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Згідно з п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення..., що є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності.

За частиною 1 статті 130 КУпАП адміністративно-караним є діяння, яке полягає, в тому числі у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку на стан алкогольного сп`яніння.

Протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 складений за керування ним транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння та на вимогу поліцейського останній відмовився від проходження огляду у встановленому законом порядку на стан алкогольного сп`яніння.

Визначення терміну керування транспортним засобом було наведено в п. 27 Пленуму ВСУ від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

В апеляційній скарзі та в судовому засіданні захист наводить свою версію подій, згідно з якою ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, його привіз свідок ОСОБА_2 на квадроциклі. ОСОБА_1 стояв біля будівлі ТЦК та СП на алеї біля каштанів, коли до нього підійшли працівники поліції та в подальшому він був затриманий за підозрою у вчиненні злочинів за ч. 1 ст. 129, ч. 1 ст. 263 КК України. Захисник посилається на відсутність на відеозаписі доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

КУпАП не встановлює вимог, що керування транспортним засобом встановлюється тільки відеозаписом або іншими певними видами доказів. Апеляційний суд зауважує, що факт керування може бути встановлений на підставі будь-яких доказів та в їх сукупності відповідно до ст. 251 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи та долучений відеозапис з нагрудної камери поліцейського, який триває менше двох хвилин, апеляційний суд доходить висновку, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять прямих або непрямих доказів, на підставі аналізу яких можна було б дійти висновку, що ОСОБА_1 дійсно керував транспортним засобом за обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення та які суд вважав доведеними.

Так, відеозапис розпочинається з того моменту, коли поліцейський встановлює особу ОСОБА_1 та запитує чи буде він проходити огляд на алкогольне та наркотичне сп`яніння у встановленому законом порядку, на що ОСОБА_1 відмовляється, після повторного аналогічного запитання та відмови ОСОБА_1 , поліцейський повідомляє, що буде складений протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП та запитує чи все ОСОБА_1 зрозуміло, на що той каже, що не зрозуміло, однак поліцейський перебиває та повідомляє йому про відсторонення від керування транспортним засобом шляхом блокування, після чого прослуховується одразу зауваження ОСОБА_1 мене привезли і в цей момент поліцейським камера вимикається.

Отже на відеозаписі не зафіксовано керування ОСОБА_1 транспортним засобом, натомість видно як він стоїть з руками за спиною, відповідаючи на вищевказані питання поліцейського, при цьому працівники поліції не запитували у нього звідки і куди він рухається, чому він керує транспортним засобом в даному місці тощо, тобто працівники поліції не ставили ОСОБА_1 ті питання, аналізуючи відповіді на які апеляційний суд міг би дійти висновку, що він дійсно керував транспортним засобом.

В матеріалах справи наявний рапорт інспектора Бурдюка В., відповідно до якого 17.07.2025 о 14 год 30 хв під час патрулювання в с. Солоне вул. Строменка 2Б за порушення ПДР було зупинено квадроцикл днз відсутні під керуванням громадянина ОСОБА_1 , при спілкуванні з яким встановлено, що останній перебуває з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів). Від керування відсторонений шляхом блокування транспортного засобу, стосовно ОСОБА_1 складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП, винесено постанову ББА 603852 за ч. 6 ст. 121, ч. 5 ст. 121, ч. 1 ст. 126 КУпАП.

За клопотанням захисника в судовому засіданні апеляційного суду був допитаний свідок ОСОБА_2 , який пояснив, що в день події перебував в гаражі ОСОБА_1 , ремонтуючи свою машину, прийшов ОСОБА_1 у розгніваному стані, оскільки його сина забрали в ТЦК. Свідок запропонував йому відвезти його на квадроциклі, коли приїхали до ТЦК він поставив квадроцикл біля каштанів та відійшов в сторону, а ОСОБА_1 пішов до будівлі ТЦК, через 10 хвилин вийшли поліцейські та наділи на нього кайданки, потім забрали його, а свідок на квадроциклі поїхав.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції також був допитаний в якості свідка інспектор СРПП ВП №1 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області лейтенант поліції ОСОБА_3 , який складав протокол про адміністративне правопорушення та підтвердив, що склав матеріали стосовно ОСОБА_1 та відеофіксація велася на його боді камеру, однак він не має доступу до відео і до матеріалів його не долучав. Стосовно подій, що відбувалися того дня пояснив, що на 102 надійшло повідомлення від представника ТЦК, що йому надходять повідомлення з погрозою, тому вони прибули на виклик та перебували в будівлі ТЦК. Відеофіксацію ввімкнув, коли вони вийшли з будівлі ТЦК та в цей час особисто бачили як ОСОБА_1 під`їжджав на квадроциклі і сам був за кермом, порушуючи при цьому ПДР (був без мотошолома, без посвідчення водія, без реєстрації транспортного засобу), вони підійшли до нього, коли вже той зупинився. Стверджував, що цей факт був зафіксований на камеру. В ході розмови з ОСОБА_1 , в нього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, запропонували пройти огляд у встановленому законом порядку, на що ОСОБА_1 відмовився. Щодо відомостей, зазначених у рапорті, повідомив, що вони ОСОБА_1 не зупиняли, а підійшли до нього, коли той вже зупинявся біля каштанів. Він не складав рапорт і пояснити зазначені в ньому обставини не може. Не пам`ятає, коли саме наділи на ОСОБА_1 кайданки, там на місці, останній був з гранатою, тому викликали СОГ, потім слідчий займався оформленням та йому невідомо, що зазначено в матеріалах кримінального провадження. Стверджував, що було дотримано встановлений КУпАП порядок огляду на стан сп`яніння.

Після перегляду відеозапису в присутності свідка ОСОБА_3 , останній підтвердив, що відео є неповним, на ньому зафіксована лише остання частина події. При цьому пояснив, що камеру вимикав лише один раз при спілкуванні по телефону, однак наполягав, що камера була ввімкнена в той час як він вийшов з будівлі ТЦК та коли під`їжджав ОСОБА_1 . Зазначав, що його транспортний засіб після його блокування був переданий дружині, яка шукала тверезого водія, про це матеріали він не складав, оскільки поїхав на виклик, натомість оформити відповідні матеріали мала інша відповідальна за це особа. Посвідчення водія ОСОБА_1 не надав і відповідно воно не вилучалося, для встановлення його особи ним було надано паспорт.

Разом з тим, на відеозаписі не зафіксовано і не роз`яснений порядок проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відповідно до встановленого законом порядку, не повідомлено які ознаки алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 виявлені, наслідки відмови від проходження такого огляду на вимогу поліцейського, а також його права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП. На відеозаписі видно, як ОСОБА_1 повідомляє, що йому не зрозуміло після повідомлення поліцейським про складення стосовно нього протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП, проте поліцейський залишив це без реагування.

З вищевикладеного слідує, що обставини, зазначені в рапорті щодо зупинки квадроцикла під керуванням ОСОБА_1 не відповідають дійсності, що підтвердив сам свідок ОСОБА_4 в суді апеляційної інстанції, а на відеозаписі цих відомостей не має, будь-яких інших доказів, які могли б прямо чи непрямо підтвердити факт керування ОСОБА_1 квадроциклом за обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, матеріали справи також не містять. При цьому сам по собі рапорт без узгодження з іншими наявними доказами в сукупності не може бути допустимим доказом в підтвердження вини особи.

Отже, обставини, що утворюють склад інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, цим відеозаписом не зафіксовані в достатньому обсязі, а наявні докази свідчать про здійснення працівниками поліції дій, які суперечать Інструкції та ст.ст. 254, 266 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення, хоча і є доказом у справі про адміністративне правопорушення в розумінні ст. 251 КУпАП, проте він складається, виходячи з тих обставин, які працівник поліції вважає встановленими і не має на перед встановленої сили.

Аналізуючи докази, наведені в оскарженій постанові та досліджені в судовому засіданні, апеляційний суд не може дійти обґрунтованого висновку, який би спростовував версію захисту. Для доведення винуватості особи недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту.

Апеляційний суд зважає на те, що Європейський суд з прав людини для застосування гарантій Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, які стосуються кримінально-правових аспектів, напрацював три критерії, на основі яких провадження можна вважати „кримінальним, а саме юридичну кваліфікацію відповідного правопорушення в національному законодавстві, саму природу такого правопорушення, а також характер і ступінь суворості покарання [рішення у справі „Engel and оthers v. the Netherlands від 8 червня 1976 року (заяви №№ 5100/71, 5101/71, 5102/71, 5354/72, 5370/72), § 82, § 83].

ЄСПЛ у рішенні «Лучанінова проти України», № 16347/02, від 09 червня 2011 року, пункти 39, 40 ЄСПЛ, зазначив: «Суд зауважує, що заявницю було визнано винною у вчиненні дрібної крадіжки. Відповідно до частини 1 статті 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення за таке правопорушення передбачалось стягнення у вигляді штрафу або виправних робіт. З огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням, Суд вважає, що провадження, про яке йдеться, є кримінальним для цілей застосування Конвенції. Той факт, що стягнення, застосоване до заявниці Тростянецьким районним судом,- штраф - було згодом замінено на зауваження, не може позбавити правопорушення, про яке йдеться, притаманного йому кримінального характеру.

Конституційний Суд України дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. Конституція України має найвищу юридичну силу, закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (частина друга статті 8 Конституції України) (п. 4.1 рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010).

Згідно зі ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення, який передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Проте, встановлені апеляційним судом обставини викликають сумніви щодо об`єктивності дій уповноваженої посадової особи під час складання відповідного протоколу про адміністративне правопорушення за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння.

Наведені факти свідчать про недопустимість та недостатність доказів у справі, які не тільки не підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню в межах даної справи, зокрема стосовно обставин вчинення особою діяння, що ставиться їй у провину, але і оформлені у такий спосіб, який викликає сумніви щодо об`єктивності і повноти дій уповноваженої посадової особи під час складання відповідного протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, тому її слід задовольнити, постанову суду першої інстанції скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Демченка Костянтина Вікторовича задовольнити.

Постанову Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 30 липня 2025 року стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О. П. Піскун