Справа № 467/1230/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.09.2025 року суддя Арбузинського районного суду Миколаївської області Явіца І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Арбузинка справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовець; відомості про притягнення до адміністративної відповідальності протягом року відсутні,

за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ :

Суд установив, що 28 серпня 2025 року о 18 год. 33 хв. на вул. Торгова, 1 в с-щі Арбузинка ОСОБА_1 керував мопедом марки «SPARК», без державного реєстраційного номера, в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» ПДР України, внаслідок чого вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Таких висновків суд дійшов за наслідками дослідження і аналізу сукупності наданих у його розпорядження доказів.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про причини свого неприбуття не повідомляв, ніяких заяв і клопотань до суду не направляв, про його дату, час і місце був сповіщений належно, що достовірно підтверджується матеріалами справи, зокрема, даними протоколу про адміністративне правопорушення та даними відправки відомостей про справу на вказану самим же ОСОБА_1 електронну адресу.

Тим самим, суд, в силу положень ст. 268 КУпАП, згідно яких присутність особи при розгляді такого роду справ не є обов`язковою, ураховуючи достовірні дані про належне повідомлення ОСОБА_1 про це судове засідання, вважає за можливе розглянути справу за його відсутності на підставі наявних у ній доказів.

Суд, у свою чергу, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, перевіривши наявні матеріали справи у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, прийняв рішення, виходячи з такого.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справі про адміністративне правопорушення, серед іншого, є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

А положення статті 280 КУпАП зобов`язують орган (посадову особу) при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Такі висновки, зокрема, суд має зробити на підставі доказів, як то, будь яких фактичних даних, які встановлюються, зокрема, й протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків. ( ст. 251 КУпАП).

У цьому провадженні суддею зроблено висновки про учинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, на підставі наступних доказів.

Так, протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №436894 від 28 серпня 2025 року підтверджуються обставини щодо часу, місця, способу та, загалом, обставин учинення правопорушення.

Із нього, зокрема, слідує, що огляді водія на стан алкогольного сп`яніння проводився за його згодою на місці зупинки за допомогою газоаналізатора «Драгер».

А результат тесту склав 2,55 проміле, про що у справі наявна роздруківка, і шляхом перегляду відеозапису із нагрудної камери поліцейського було установлено, що своєї незгоди ОСОБА_1 із цим показником приладу не виказував.

Такий результат очевидно перевищує показник у 0,2 проміле, що дозволений діючим законодавством, і однозначно вказує на вміст алкоголю в крові водія поза межами допустимої норми.

Звідси суд робить безсумнівний висновок, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Факт керування мопедом на території с-ща Арбузинка підтверджено відеозаписом з нагрудної камери поліцейського.

У справі наявний акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, а саме: алкотестеру «Драгер» 6820.

Від проходження огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я ОСОБА_1 відмовився, що підтверджується направленням на медичний огляд, що долучене до справи.

Безпосередньо сам протокол відповідає вимогам ст. 256 КУпАП стосовно свого змісту, у той час, як будь яких даних про допущення істотних порушень прав і свобод особи при його складанні у розпорядженні судді немає, що виключає можливість визнання такого протоколу недопустимим доказом.

Вимоги ст. 266 КУпАП при проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння було дотримано поліцією.

Підстав для застосування положень ст. 266-1 КУпАП, так як ОСОБА_1 є військовослужбовцем, суд не вбачає.

Зокрема, суд не установив обставин, за яких ця правова норма має змогу бути застосована, так як порядок проведення огляду військовослужбовців на стан алкогольного сп`яніння у порядкустатті 266-1 КУпАП (посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України) передбачений лише у випадку якщо є підстави вважати, що вони у стані сп`янінняперебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення), а також виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин.

Відповідно достатті 15 КУпАП за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, санітарних норм, правил полювання, рибальства та охорони рибних запасів, митних правил, вчинення правопорушень, пов`язаних з корупцією, вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, невиконання термінового заборонного припису або неповідомлення про місце свого тимчасового перебування у разі винесення термінового заборонного припису, порушення тиші в громадських місцях, неправомірне використання державного майна, незаконне зберігання спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації, невжиття заходів щодо окремої ухвали суду, ухилення від виконання законних вимог прокурора, порушення законодавства про державну таємницю, порушення порядку обліку, зберігання і використання документів та інших матеріальних носіїв інформації, що містять службову інформацію, зазначені особи несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.

Таким чином, порядок огляду військовослужбовців Збройних Сил України, які керують транспортними засобами на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції здійснюється в загальному порядку, встановленому ст. 266 КУпАП.

Тим самим, суд визнає повністю доведеним факт порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.9 «а», відповідно до якого водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Водночас, адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Тому суд вважає правильною кваліфікацію дій ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Як наслідок, у ракурсі проаналізованих фактичних обставин справи шляхом встановлення юридично значущих ознак, визначення правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненої дії інкримінованому складу правопорушення, суддя приходить до висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, так як безсумнівно установлено, що він керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Водночас, докази, на підставі яких суд зробив такі висновки, є належними, оскільки вони прямо і непрямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у цьому провадженні і мають для нього значення, а так само і допустимими, так як підстав вважати, що вони отримані з порушенням встановленого законом порядку немає. Принаймні, протилежного судом не установлено та ніким не доведено.

Усі докази у сукупності, підтверджують обставини, що підлягають встановленню у цій справі, а саме: що було учинено адміністративне правопорушення і що особа, яка притягається до відповідальності, винна у цьому, і що вона підлягає адміністративній відповідальності.

Будь яких інших доказів в ході судового розгляду здобуто не було та суду не надано.

Суд, крім цього, ураховував практику Європейського суду з прав людини,зокрема, його рішення у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» («OHalloran and Francis v. the United Kingdom»)[GC] no. 15809/02 і 25624/02 ECHR 29.06.2007, яким постановлено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Обставин, що виключають адміністративну відповідальність, передбачених ст.ст. 18-20 КУпАП, у цьому провадженні суд не установив.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення відповідно до вимог ст. 33 КУпАП суд враховує: характер вчиненого правопорушення, зокрема, підвищений ступінь небезпеки при керуванні транспортними засобами в стані сп`яніння як для самого водія, так і інших осіб, а також, що учиненим правопорушення не було завдано шкоди фізичним чи юридичним особам чи їх майну; особу порушника, зокрема, його молодий вік, відсутність даних про його притягнення до відповідальності, у тому числі й протягом одного року, те, що він є військовослужбовцем; ступінь його вини; відсутність, згідно ст.ст. 34,35 КУпАП, обставин, які пом`якшують і обтяжують відповідальність, і вважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу без позбавленням права керування транспортними засобами.

Так як у матеріалах справи наявна довідка № від 28 серпня 2025 року про те, що ОСОБА_1 посвідчення водія не отримував.

Відповідно, він не набув статусу водія і санкція ч.1 ст. 130 КУпАП до нього має бути застосована як до іншої особи.

Окрім цього, на підставі ст. 40-1 КУпАП із ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню й судовий збір у розмірі 605,60 грн., розмір якого передбачений ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

З цих мотивів, керуючись ст.ст. 283 -285 КУпАП, суддя,

ПОСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп.

Стягнути із ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через 15 (п`ятнадцять) днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через 15 (п`ятнадцять) днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.(ч.1ст.307 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Відповідно до ст.308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першоюстатті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Постанова може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області протягом 10 (десяти) днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на неї.

Строк пред`явлення постанова до виконання три місяці з дня її винесення.

Суддя Ірина Явіца