ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 522/19299/25

3/522/6652/25

09 вересня 2025 року суддя Приморського районного суду м. Одеси Лагода К.О., за участі секретаря судового засідання Волохової В.Р., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , захисника Портного М.І., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з УПП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, (далі КУпАП),-

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №420818 від 12.08.2025 р., 12.08.2025 року о 15 год. 00 хв. у м. Одесі по вул. Каманіна, 16, водій керував транспортним засобом без діючого посвідчення водія відповідної категорії "А", що вчинено повторно протягом року, відповідно до постанови серії ЕНА 3538148 від 24.11.2024 року за ч. 2 ст. 126 КУпАП, чим порушив п.2.1а Правил дорожнього руху.

У судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив суду, що вину в інкримінованому йому адиіністративному правопорушенні не визнає та зазначив, що 12.08.2025 року їхав з товарищем на мотоциклі, їх зупинили поліцейські. Мотоциклом керував не він, а його товарищ, якому в момент зупинки зателефонували та він відійшов.

Крім того, у судове засідання з`явився свідок ОСОБА_2 , який пояснив суду, що 12.08.2025 року їхав з товарищем - ОСОБА_1 на мотоциклі марки "Honda NC 750", який належить йому. Їх почала зупиняти патрульна поліція, після чого він зупинив мотоцикл, йому зателефонували та він відійшов. Коли він завершив розмову та повернувся до мотоциклу, поліцейські вже складали відносно ОСОБА_1 протокол. Жодних пояснень та заперечень на складений відносно ОСОБА_1 протокол у нього не відбирали та у наданні таких відмовили.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, та свідка, суд дійшов до наступних висновків.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Так, відповідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За змістом ст. ст. 279, 280 КУпАП справа про адміністративне правопорушення має розглядатись судом лише у межах тих обставин, які зазначені у протоколі про таке порушення.

Частиною 5 ст. 126 КУпАП встановлена відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.

В обґрунтування доведеності інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №420818 від 12.08.2025 року, згідно з яким 12.08.2025 року о 15 год. 00 хв. у м. Одесі по вул. Каманіна, 16, водій керував транспортним засобом без діючого посвідчення водія відповідної категорії "А", що вчинено повторно протягом року, відповідно до постанови серії ЕНА 3538148 від 24.11.2024 року за ч. 2 ст. 126 КУпАП, чим порушив п.2.1а Правил дорожнього руху.

До вказаного протоколу долучені:

- довідка про наявність повторності вчинення адміністративного правопорушення, відповідно до якої протягом року ОСОБА_1 піддавався адміністративному стягненню за ч. 2 ст. 126 КУпАП;

- довідка, відповідно до якої водійське посвідчення серії НОМЕР_1 громадянина ОСОБА_1 станом на 12.08.2025 року здане на збереження;

- постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №3538148 від 24.11.2024 року відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 126 КУпАП;

- відеозапис.

Вказані документи мають доказове значення для правильної кваліфікації дій особи, проте ніяким чином не доводять факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом 12 серпня 2025 року з огляду на наступне.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який як підстава для притягнення особи до відповідальності та як один із засобів доказування (ст. 251 КУпАП) у будь-якому разі повинен відповідати вимогам ст. 256 КУпАП.

Відповідно до ст. 256 КУпАП в протоколі про адміністративне правопорушення зазначається: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по-батькові особи, яка склала протокол, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Так, із протоколу та долучених до нього матеріалів убачається, що він складений відносно ОСОБА_1 , разом з тим у його фабулі зазначено, що "12.08.2025 року о 15 год. 00 хв. у м. Одесі по вул. Каманіна, 16, водій керував транспортним засобом без діючого посвідчення водія відповідної категорії "А", що вчинено повторно протягом року, відповідно до постанови серії ЕНА 3538148 від 24.11.2024 року за ч. 2 ст. 126 КУпАП, чим порушив п.2.1а Правил дорожнього руху".

Суд констатує, що у фабулі протоколу, в порушення приписів ст. 256 КУпАП, не викладено суть адміністративного правопорушення, а саме зазначено "водій" без зазначення його анкетних відомотей, який керував "транспортним засобом", однак не зазначено яким саме.

Суд зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути єдиним належним доказом у даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути підтверджені за допомогою інших доказів, які б доводили вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Крім того, з оглянутого судом відеозапису убачається, що факт зупинки мотоциклу під керуванням ОСОБА_1 не зафіксований.

Верховний Суд у постанові від 26.04.2018 року по справі №338/1/17 вказав, що візуальне спостереження за вчиненням адміністративного правопорушення працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксоване у встановленому законом порядку та підтверджує факт скоєння правопорушення.

Положення статті 62 Конституції України встановлюють, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Згідно роз`яснень, які містяться в абзаці другому п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 року за №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою може мати місце лише за умови доведеності її вини.

Відповідно до ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» (Заява № 39598/03) Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не містить належних та допустимих доказів, які у своїй сукупності, поза розумним сумнівом, доводять його вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП.

Таким чином, підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що матеріалами справи не доведена, поза розумним сумнівом, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, а відповідно до змісту ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При цьому суд зазначає, що положеннями ч.2 ст. 251 КУпАП регламентовано те, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначенихстаттею 255 цього Кодексу.

Розглядаючи дану справу, суд враховує практику ЄСПЛ, зокрема у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyevav.Russia», рішення від 30.05.2013, заява №36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelinv.Russia», заява №926/08, рішення від 20.09.2016), в яких Суд, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Згідно пункту 4 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010 конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті 1, 3, частина друга статті 19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: … юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64).

У відповідності до п. 4.1 вказаного Рішення, Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням встановлених судом обставин, відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП.

Керуючись ч.5 ст. 126, п.1 ч.1 ст.247, ст. 294 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.5 ст. 126 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: К.О. Лагода