Справа № 206/4401/25
Провадження № 3/206/1584/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї НИ

28.08.2025 м. Дніпро

Суддя Самарського районного суду міста Дніпра Нестеренко Т.В., розглянувши матеріали адміністративної справи, які надійшли з Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

До Самарського районного суду міста Дніпра надійшов адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 390506 від 13.07.2025 року, водій ОСОБА_1 , 13.04.2025 р. о 17 год. 56 хв. в м. Дніпрі, по вул. Роторній, 27, керувала транспортним засобом Hyundai Accent д.н.з НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів). Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі КП «ДБКЛПД ДОР» відмовилася, чим порушила п. 2.5 ПДР України. Своїми діями ОСОБА_1 вчинила правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Корольков М.В. надав заперечення на протокол, за яким не погодився з його правомірністю, а саме зазначив, що в протоколі про адміністративне правопорушення (згідно протоколу) зазначено, що 13.04.25 в 17.56 м. Дніпро, вул. Роторна, 27, водій ОСОБА_1 керувала ТЗ Hyndai Accent д.н. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та медичному закладі охорони здоров`я КП ДБкЛПД ДОР відмовилася чим порушила п. 2.5 ПДР (Відмова особи, яка керує ТЗ від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння і за відсутності будь-яких свідків нібито відмовилася проходити медичний огляд (у виписаному направленні вказано час 17.56) - і тому просить звернути увагу суду і розглянути хронологію подій :

1) Підстава зупинки (якої не було і її ніхто не зупиняв). Безпідставно інспектори поліції підійшли до автомобіля ОСОБА_1 і взнавши у неї що вона є власником даного транспортного засобу вирішили в неї перевірити документи. Не намагаючись навіть довести підстави і яке було на їхній погляд порушення інспектор поліції незаконно вимагає усі наявні документи водія і страховий поліс . Отримавши чітку відповідь водія що відсутні у нього підстави зупинки і перевірки документів інспектор поліції вигадує іншу підставу пройдіть медичне обстеження на знаходження алкогольного сп`яніння, вказуючи що у неї запах з порожнини рота та нібито є порушення координації рухів, - він є експертом чи він має медичну освіту ? І якщо проаналізувати вищезазначене то саме у інспектора є наявні факти сумнівної поведінки, яка не відповідає обстановці, тому що інспектор складає протокол від 13 квітня 2025 року, хоча в дійсності це 13 липня 2025 року, інспектор повинен довести порушення ПДР, підстави зупинки і довести що ОСОБА_1 керувала транспортним засобом, тільки після цього вирішувати питання притягнення до адміністративної відповідальності згідно чинного законодавства, а не на вигаданих обставинах, які нічим не підтверджуються.

На відео чітко вбачається адекватна поведінка ОСОБА_1 її розмова і гарний стан; доказів і підстав не надали); то чому вона на вигаданих підставах інспектора поліції, який порушує закон повинна гаяти свій час щоб задовольнити «я так хочу» інспектора.

Якщо дотримуватися Закону де чітко вказано, - (П`ятий апеляційний адміністративний суд у справі № 473/1404/20 від 20.11.2020 р.; 2-й апеляційний адмінсуд від 29.07.2021 у справі № 524/7029/20.), що якщо поліцейський належним чином не зафіксував порушення особою ПДР та інспектор поліції штучно «шукає порушення» водієм ПДР, а не виконує превентивну функцію поліції то вимоги про пред`явлення водієм документів є неправомірними, крім випадків коли у інспектора існує достатньо підстав вважати, що така особа вчинила або має намір вчинити правопорушення або безпосередньо на оформленні ДТП, не більш того. ( ці підстави відсутні).

Таким чином апеляційний суд зробив висновок, що якщо поліцейський належним чином не зафіксував факту порушення особою ПДР, вимоги відповідної посадової особи про пред`явлення водієм документів та виконання інших його вимог проходження медичного обстеження, в тому числі страхового полісу є неправомірними.

Дана наведена правова позиція висловлена також Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постановах від 13.03.2019 року в справі № 685/11314/17 та від 22.10.2019 року в справі № 161/7068/16-а.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статею 251 КУпАП зазначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами взагалі.

Які докази було надано до суду: це складений протокол (без свідків), змонтоване відео, два рапорти та направлення до медичного закладу з вказаним вигаданим часом і не вірною датою.

Відповідно до п. 2.2.9. Інструкції з діловодства в системі МВС,затвердженої наказом МВС від 23.08.2012 року за № 747, рапорт належить до внутрішніх документів МВС.

Таким чином рапорт не є доказом: він не є процесуальним документом , а є внутрішнім документом складеним зацікавленою особою правоохоронного органу.

Відповідно п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно положень ст. 77 КАСУ кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ст. 1 та 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суду застосовують як джерело права при розгляді справ Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Адвокат звернув увагу суду на те, що зупинки ТЗ не було і це очевидно є безпідставними діями інспекторів поліції витребування її документів на автомобіль і вони є незаконними, і це доводиться тим, що поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретні підстави та причину огляду документів на транспортний засіб з детальним описом, визначеної у цій статті. (Інспектор поліції не проінформував і не висловив підстави зупинки).

Відповідно до статті 35 Закону України «Про національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху ;( Спіцина не порушувала); 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; (не має); 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо - транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; (відсутня); 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; (не перебуває); 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; (відсутні дані підстави); 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; (відсутні підстави); 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; (відсутнє дане рішення); 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; (відсутні підстави); 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв. (відсутні підстави).

Перелік підстав для зупинки ТЗ наведений у ст. 35 Закону №580-У111 є вичерпаним і розширеному тлумаченню не підлягає.

На відео (яке тривало з 17.55-18.20) інспектори поліції відсутні докази порушення ПДР, а також взагалі керування ОСОБА_1 автомобілем, а ось стан її спілкування з інспектором з наданого відео є саме адекватною поведінкою обуреної особи на безпідставні вимагання документів і порушення її прав і діючого законодавства, тому що взагалі то неприємно коли поліцейський зненацька починає упереджено перевіряти документи, з`ясовувати дані водія і вигадувати порушення.

Беручи до уваги те, що майже раніше даними працівниками поліції на ОСОБА_1 складався вигаданий адміністративний протокол за ст. 44-3 КУпАП і який був закритий на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП (Справа № 206/2896/20), то це підтверджує очевидне і упереджене ставлення поліціянітів.

Крім того адвокат стверджує, що наданий відеозапис з нагрудного відео реєстратора інспектора є очевидно змонтований і не містить запису, щодо встановлення поліцейським, який складає протокол, роз`яснень особі, яка бере участь у розгляді справи, її прав та обов`язків, дослідження доказів і вирішення клопотань. Суду надано два відео, де зйомка переривається. Крім того стає незрозумілим, а в який час тоді було складено направлення на медичне обстеження в цей день (якщо дивитися рапорти, направлення на медичне обстеження та постанову, то час не відповідає посиланням інспекторів поліції, бо зупинки не було; на відео поліціянт чітко зазначає про їх спілкування о 18.04, де вимагає документи на авто яке стоїть припарковане у нерухомому стані, без водія за кермом, потім починає складати протокол у 18.11 і про це зазначає, але медичне направлення вже було складено, час зазначено 18.05.

Згідно наданого суду відео, спілкування зі ОСОБА_1 відбувалося з 18.04-18.28? Час в протокол за ст. 130 КУпАП виписаний о 18.20. Тобто очевидне припущення є таким : спочатку вони зробили направлення на алкогольне сп`яніння ОСОБА_1 і упереджене спілкування з водієм, та склали протокол за ч. 1ст. 130 КУпАП; це є саме встановленими хронологією дій інспекторів поліції і наданих ними документів. Тепер, згідно Закону - щоб відеозапис був допустимим доказом, він має відповідати таким вимогам: - увімкнений з моменту початку виконання службових обов`язків і бути безперервний до завершення відеозапису своїх службових дій; повинна бути зазначена точна дата і час, які мають бути встановлені на пристрої; якщо запис переривається або неповний, він не може використовуватись як доказ у справі і він є недопустимим.

Також поліцейськими не надано будь яких доказів що ними здійснювалося чергування за вказаною адресою. Ненадання поліцією під час розгляду справи маршрутного листа визнається однією з підстав для скасування накладеного працівником поліції штрафу або протоколу. (справи за № 336/539/24; 337/1097/24; 199/7960/240).

Огляд особи на стан алкогольного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції проведений з порушенням вимог ст. 266 КУпАП вважається недійсним. Доказів того, що ОСОБА_1 була в стані алкогольного сп`яніння не має.

Адвокат вважає необхідним також зазначити, що інспектор має можливість перевірити наявність страхового полісу через електронну систему, а тому притягнення водія до відповідальності за не пред`явлення полісу незаконне (Це зазначає Третій апеляційний суд у справі № 201/4659/21 від 08.09.2021).

Більш того, якщо зупинка ТЗ була безпідставною, штраф за відсутність полісу цивільно-правової відповідальності незаконний (Приморський районний суд м. Одеси, справа № 522/2327/20 від 12.04.2021).

Доказів порушення ПДР ОСОБА_1 не надано, права і обов`язки її не роз`яснював і навіть не представився згідно ст. 18 ч. 3 Закону України «Про національну поліцію».

Складена поліцейським без належного його представлення, роз`яснення прав та обов`язків, заслуховування водія та дослідження доказів протокол підлягає скасуванню, а справа закриттю (Справа № 367/7573/24 від 19.11.2024р).

Тобто законних підстав для надання документів власником ТЗ або взагалі зупинки автомобіля яким керувала ОСОБА_1 не було і дії інспектора не відповідали чинному діючому законодавству.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України № 23-рп/2010 від 22.12.2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правової презумпції в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Постанова Верховного суду від 10.01.2024 р. у справ № 240/4894/23 вказує що принцип тлумачення закону на користь особи є однією з основних засад правової системи, яка вказує, що суди повинні намагатися тлумачити закони та його норми в такий спосіб, щоб максимально захищати права та інтереси фізичної особи, що означає «у вагомих сумнівах на користь людини».

А відтак, оскільки ОСОБА_1 категорично заперечила факт вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а інспекторами поліції належними та допустимими доказами факту правомірності свого протоколу через доведеність вини ОСОБА_1 у цьому адміністративному правопорушенні не доведено, не надано належних та допустимих доказів, сторона захисту обґрунтовано вважає, що оскаржуваний протокол є протиправним, внаслідок чого підлягає скасуванню, а адміністративна справа закриттю.

В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження факту вчинення правопорушень ПДР,а тому зупинка транспортного засобу та подальші вимоги пред`явлення документів (поліса) є незаконними і направлення на медичне обстеження (відео не доводить провини і знаходження в не адекватному стані), а відтак в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, за яке передбачена відповідальність.

З наведеного вбачається що об`єктивно та поза межами розумного сумніву доведення факту скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП матеріали справи не містять, що виключає можливість притягнення її до адміністративної відповідальності за вчинення даного правопорушення.

Практика Європейського суду з прав людини доводить, що суд при оцінці доказів повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чіткіх і узгоджених між собою.

Протокол винесений з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, не було з`ясовано фактичні обставини, навіть не намагалися перевірити, підійшли формально і упереджено та склали вигаданий ними ж самими протокол, що адвокат вважає грубим порушенням прав як людини.

Метою досудового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини та громадянина».

Ключовим моментом судового розгляду є дослідження доказів: допит свідків, експертів, дослідження речових доказів, документів та відеозаписів.

Відповідно до п. 1 ст. 247 провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю при встановленні відсутності складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до вимог п. 3.2 Рішення Конституційного Суду України № 16-рп/2009 у справі №1-17/200930, у якому зазначено, що «до повноважень судів загальної юрисдикції належить судовий контроль за забезпеченням дотримання законності в діяльності правоохоронних органів у період слідства.

Вини ОСОБА_1 не було і вона не доведена, тому адвокат вважає, що провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП підлягає закриттю.

На підставі викладеного просить суд визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, - закрити, у зв`язку з відсутності складу адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 , адвокат Корольков М.В. підтримав надані заперечені на складений протокол ЕПР1 № 390506 та просив провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутності складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення, матеріали справи та поданні до суду заперечення, суд приходить до висновку, що провадження у справі про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП підлягає закриттю, виходячи з наступного.

За змістом статей 245, 280, 283 КУпАП для прийняття законного та обґрунтованого рішення слід забезпечувати всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи.

Згідно ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами - є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення та винність даної особи в його вчиненні та інші обставини що мають значення для вирішення справи. І ці данні встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та іншими доказами, свідченнями та документами, які також повинні бути відносними і допустимими.

Статтею 266 КУпАП передбачено, що огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Порядок огляду для встановлення стану сп`яніння визначено у постанові Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103 «Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» (далі Порядок) та Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я № 1452/735 від 09.11.2015 року (далі Інструкція).

Так, відповідно до п. 3 Порядку огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність); поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність).

Пунктом 4 Порядку визначено, що огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів - у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 6 Порядку водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Огляд може також проводитися в спеціально обладнаних пересувних пунктах (автомобілях), що належать закладам охорони здоров`я і відповідають установленим МОЗ вимогам.

Також, пунктом 7 розділу І Інструкції визначено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В судовому засіданні було відтворено наявний в матеріалах справи відеозапис з нагрудних камер поліцейських. Із дослідженого відеозапису встановлено, що дійсно на відеозапису відсутнє належне підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом у час, вказаний у протоколі. Співробітники УПП в Дніпропетровській області перебували біля автомобіля де за кермом ніхто не перебуває.

Викликає сумнів і в існуванні законних причин зупинки автомобілю, з приводу відсутності полісу обов`язкового страхування, так як відеозаписом, протоколом та матеріалами цього не підтверджено.

Також ОСОБА_1 не були роз`яснені її права у відповідності до ст. 268 КУпАП, принаймні відеозапис цього не містить.

Крім того, як зазначено адвокатом Корольковим М.В. матеріали справи об`єктивно містять помилки, які незважаючи на їх формальність значно впливають на доведеність та переконливість документів щодо вчинення ОСОБА_1 правопорушення, про яке йдеться у даному випадку. Так дійсно датою складання протоколу є 13.07.2025 рік, цю дату підтверджують і інші матеріали, але у протоколі зазначено дату вчинення правопорушення 13.04.2025 рік.

Також час складення направлення водія на огляд у самому направленні зазначено 18:05 год., а час складання протоколу 18:20 год., тобто направлення на огляд було виготовлено ще до складання протоколу.

Рапорт співробітника поліції долучений до матеріалів в даному випадку в якості доказів. Але слід погодитися з тим, що поліцейський представляє сторону обвинувачення, у зв`язку із чим, суд викладені ним відомості, з урахуванням відсутності їх об`єктивного підтвердження іншими доказами, не вважає достатнім та безсумнівним підтвердженням обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення.

Згідно ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, а при притягненні до адміністративної відповідальності в жодному разі не може бути допущено випадків свавільності з боку державних органів.

За змістом ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, встановлену, зокрема КУпАП .

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що спричиняють вчиненню адміністративний правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності.

Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод, а також практика Європейського суду з прав людини є джерелами права в Україні відповідно до положень Основного Закону України та Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини».

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.1998 року, п. 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) (рішенні у справі "Карелін проти Росії" («Karelin v. Russia», заява N 926/08, рішення від 20.09.2016 р.).

Стаття 6 Конвенції гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. В багатьох справах Європейський суд з прав людини тлумачить поняття «кримінальний» автономно, тобто незалежно від національної термінології, включаючи сюди адміністративні, дисциплінарні, митні проступки тощо.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка, згідно зі ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовується при розгляді справ як джерело права, зокрема справу «Пол і Одрі Едвардз проти Об`єднаного Королівства» (№46477/99), суд зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин, оцінюючи надані докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд приходить до висновку, що справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП підлягає закриттю у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 62 Конституції України, ст.ст. 7, 130, ст. 245, п. 1 ч. 1 ст. 247, 251, 283, 285 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Т.В. Нестеренко