н/п 3-в/490/18/2025
Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/5340/24
П О С Т А Н О В А

04.09.2025р. суддя Центрального районного суду м. Миколаєва Дірко І.І., розглянувши заяву ОСОБА_1 про розстрочку виконання постанови Центрального районного суду м. Миколаєва від 26.05.2025р. по справі №490/5340/24 в частині стягнення з ОСОБА_1 штрафу в розмірі 17000 грн.,

В С Т А Н О В И В:

19 червня 2025 року на адресу Центрального суду м. Миколаєва від ОСОБА_1 надійшла заява, в якій останній просить надати відстрочку строком на 1 рік зі сплати штрафу в розмірі 17000 грн., призначеного у якості стягнення щодо ОСОБА_1 по справі №490/5340/24 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за постановою Центрального районного суду м. Миколаєва від 26.05.2025р.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вимоги заяви підтримав та посилаючись на скрутне фінансове положення, просив відстрочити виконання постанови зі сплати штрафу на 1 рік.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши доводи заяви, суддя дійшов до наступних висновків.

26.05.2025р. постановою Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 визнано винуватим у скоєні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 130 ч.1 КУАП та призначити стягнення у вигляді штрафу в сумі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

На підставі ст. 40-1 КУпАП призначено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 605,6 грн.

Постановою колегії суддів Миколаївського апеляційного суду від 18.06.2025р. апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від 26.05.2025р. без змін. Копію зазначеної постанови суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 отримав особисто 25.06.2025р.

Таким чином постанова Центрального районного суду м. Миколаєва від 26.05.2025р. у справі №490/5340/24 набрала законної сили 18.06.2025р.

Відповідно до ст. 304 КУпАП, питання, пов`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішується судом, який виніс постанову.

Порядок провадження по виконанню постанови про накладення штрафу визначено главою 27 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до положень статті 307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Доказом виконання постанови, а саме сплати штрафу, являється квитанція банківської установи, оригінал якої необхідно надати до суду, у разі добровільної сплати штрафу.

Згідно з частиною 1статті 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною 1статті 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби, за місцем проживання порушника, роботи або за місцем знаходження його майна.

Згідно з частиною 2статті 308 КУпАП у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Тобто, після закінчення строку для добровільної сплати штрафу, суд, яким винесено постанову, звертається до виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу, шляхом надсилання для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби, за місцем проживання порушника, роботи або за місцем знаходження його майна, а відділ державної виконавчої служби уповноважений приступити до примусового стягнення подвійного розміру накладеного штрафу.

Відповідно до частини 2 статті 301 КУпАП, відстрочка виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу (за винятком стягнення штрафу на місці вчинення адміністративного правопорушення) здійснюється в порядку, встановленому законом.

Відстрочення виконання постанови у справі про адміністративне правопорушення є винятком із загального правила.

Суд не розцінює поважною підставною скрутний фінансовий стан, за яким особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, не може одноразово сплатити всю суму одразу.

Крім того, штраф як вид адміністративного стягнення полягає в грошовому стягненні й накладається судом у випадках і розмірі, установлених законом, з урахуванням законодавчо визначених його розмірів.

По суті штраф є заходом примусу, що застосовують від імені держави за постановою суду до особи, визнаної винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні її права власності на певну суму грошових коштів, цей вид стягнення спричиняє істотні матеріальні наслідки, невигідні для винуватої особи.

Відтак, призначене стягнення у виді штрафу спрямовано саме на створення істотних матеріальних наслідків для винуватої особи, який за змістом клопотання хоче їх уникнути шляхом сплати у вигідний для нього спосіб, що зводить нанівець саму суть такого стягнення, запропонований засудженим механізм розстрочки штрафу взагалі протирічить приписам КУпАП, щодо строків його сплати.

Відповідно до положень статті 17 Закону України " Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, виконання судових рішень розглядається як невід`ємна частина судового розгляду в розумінні ст. 6 Конвенції. Європейський суд неодноразово робив висновок про те, що це право стало б ілюзорним у разі, коли б правова система держави допускала, щоб остаточне, обов`язкове, судове рішення залишалося невиконаним.

За таких обставин, задоволення заяви ОСОБА_1 допускає можливість невиконання судового рішення, що протирічить приписам статті 23 КУпАП про те, що адміністративне стягнення застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, запобігання вчиненню нових правопорушень.

Таким чином, оскільки жодних правових підстав до відстрочки/розстрочки виконання постанови суду не встановлено, за такого у задоволенні відповідної заяви слід відмовити.

Керуючись ст. 301 КУАП, -

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про розстрочку виконання постанови Центрального районного суду м. Миколаєва від 26.05.2025р. по справі №490/5340/24 в частині стягнення штрафу в розмірі 17000 грн. - відмовити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Дірко І.І.