Справа № 135/1037/25
Провадження № 3/135/389/25
ПОСТАНОВА

Іменем України

02.09.2025 м.Ладижин

Суддя Ладижинського міського суду Вінницької області Корнієнко О.М., розглянувши матеріали, які 17.07.2025 надійшли від Головного управління Державної податкової служби України у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.163-1 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

18.04.2025 ОСОБА_1 , виконуючий обов`язки голови Ладижинської міської ради вчинив порушення порядку ведення податкового обліку, ч.1 ст.163-1 КУпАП, порушено п.198.5 ст.198, п.189.1 ст.189, п.199.1 ст.199, абз. «в» п.200.4 ст.200, п.201.1, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. №2755-VI (зі змінами) в результаті чого завищено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкого кредиту наступного звітного періоду 5 965 256 грн за березень 2025 р., не складено та не зареєстровано в Єдиному реєстрі накладних зведену податкову накладну.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце судового розгляду. В судове засідання, будучи належно повідомленим, також не з`явився захисник Бодачевський Р.В.

Cправа про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.163-1 КУпАП не відноситься до переліку справ, визначених ст.268 КУпАП, при розгляді яких присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 в судове засідання не з?явився, а участь особи яка притягується до відповідальності при розгляді справи не є обов?язковою, тому суд вважає можливим розглянути матеріали справи про адміністративне правопорушення без його участі, на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору.

Дослідивши матеріали справи, вважаю, що провадження в справі слід закрити виходячи з такого.

За змістом ч. 1 ст. 163-1 КУпАП адміністративна відповідальність настає в разі відсутності податкового обліку, порушення керівниками та іншими посадовими особами підприємств, установ, організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку, в тому числі неподання або несвоєчасне подання аудиторських висновків, подання яких передбачено законами України.

Відповідно до правової позиції, зазначеної в постанові КАС ВС від 08 вересня 2020 року по справі № П/811/2893/14, висновки, викладені в акті перевірки, є відображенням дій працівників податкових органів і самі собою не породжують правових наслідків для платника податків. Податковий орган не позбавлений права викладати в акті перевірки власні суб`єктивні висновки щодо зафіксованих обставин, та в подальшому, у разі виникнення спору щодо рішень про визначення грошових зобов`язань, що приймаються на підставі такого акту, обґрунтовувати ними власну позицію щодо наявності певних допущених платником податків порушень, а оцінка акту перевірки, в тому числі і оцінка дій посадових осіб податкового органу щодо його складання, викладення у ньому висновків перевірки, а також щодо самих висновків перевірки, надається при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі такого акту.

Статтею 202ПК України встановленні строки звітних (податкових) періодів та відповідно до пункту 202.1 вказаної статті, звітним (податковим) періодом є один календарний місяць з урахуванням особливостей, передбачених підпунктами а, б пункту 202.1 статті 202 ПК України.

Оскільки порушення порядку ведення податкового обліку у зв`язку з неналежним веденням обліку доходів та витрат відбувається в конкретному податковому періоді, то воно вважається скоєним у момент складання та подання відповідальною за ведення фінансово -господарської діяльності особою податкової звітності за відповідний період. Якщо в наступному періоді дана особа знову неправильно веде облік доходів та витрат і, як результат, неправильно складає податкову звітність це вже вважається новим правопорушенням. Воно може бути або тотожним попередньому правопорушенню, або зовсім іншим. Неодноразове скоєння тотожних правопорушень слід розглядати як триваюче.

Обставина, що стала підставою для складення протоколу про адміністративне правопорушення, а саме завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду, про що не складено не пізніше останнього дня звітного періоду та не зареєстровано в єдиному реєстрі податкових накладних, мала місце у березні 2025 року.

Зазначене в протоколі про адміністративне правопорушення порушення порядку ведення податкового обліку є разовим, іншого по справі не доведено. Будь-які інші докази, окрім акта перевірки та протоколу про адміністративне правопорушення, до справи не додані.

Відтак, як на час надходження до суду матеріалів справи про адміністративне правопорушення (17.07.2025), так і на час розгляду даної справи та прийняття судом рішення, закінчився строк накладення адміністративного стягнення.

Згідно з ч.2 ст. 38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - шостій цієї статті.

Відповідно до пункту 7 статті 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 цього Кодексу.

Отже, зазначеними положеннями КУпАП, а також положеннями КУпАП, які діяли на дату правопорушення, що ставиться в провину особі, передбачено, що закінчення строків накладення адміністративних стягнень є підставою, що виключає провадження у справі на будь-якій стадії, що унеможливлює здійснення будь-яких заходів, спрямованих на притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Приписи статті 247 КУпАП є імперативними і чітко вказують, що суд повинен лише закрити провадження не вирішуючи при цьому жодних інших питань.

У контексті наведеного Верховний Суд у постанові від 11 липня 2018 року у справі № 308/8763/15-а зауважив, що визначення на законодавчому рівні у статті 38 КУпАП тривалості строків накладення адміністративного стягнення безпосередньо пов`язано з можливістю реального впливу адміністративної відповідальності на суспільні відносини, поведінку суб`єктів, їхню правосвідомість тощо, тобто з можливістю реалізації функцій адміністративної відповідальності, яка втрачається зі сплином часу.

Пункт 7 статті 247 КУпАП не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення.

Крім того, логічне тлумачення абзацу першого статті 247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (стаття 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні.

Таким чином, при вирішенні питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності, першочерговим є встановлення судом дотримання строку накладення адміністративного стягнення, за умови закінчення якого суд або уповноважений орган взагалі позбавлені можливості досліджувати та вирішувати питання про наявність в діях особи ознак адміністративного проступку.

Враховуючи викладене, оскільки встановлено, що на момент розгляду справи закінчився тримісячний строк накладення адміністративного стягнення передбачений ст.38 КУпАП, тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.38, 247 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.163-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 - закрити на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строку, передбаченого ч. 2 ст. 38 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя