Провадження №: 3/336/4492/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2025 року суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Звєздова Н.С., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце народження не встановлено, адреса проживання: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И Л А:

30.07.2025 справа відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП надійшла до суду після доопрацювання.

Згідно з протоколом, 17.03.2025 о 10-21 годині у м.Запоріжжі по вул. Північній, біля буд.6, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Daewoo Lanos», д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме зіниці очей, що не реагують на світло, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку в медичному закладі у лікаря-нарколога відмовився на місці зупинки транспортного засобу, від керування відсторонений, про повторність попереджений. Зазначеними діями вказана особи порушила вимоги п.2.5 ПДР України, за що передбачено відповідальність відповідно до ч.1 ст.130 КУпАП. Свідки не залучались. До протоколу додається відеозапис, відео з реєстратора, матеріали справи.

В матеріалах справи наявне клопотання ОСОБА_1 про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відповідно до п.1 ст.247 КУпАП, подане 07.04.2025, за змістом якого на відеозаписі видно, що за кермом транспортного засобу, вказаного в протоколі, перебуває інша людина, а не ОСОБА_1 . Протокол складався не на підставі документів, а за реєстраційним номером транспортного засобу. ОСОБА_1 наголошує, що не має відношення до події правопорушення, під час неї перебував в іншому місці.

У відповідності до постанови від 01.07.2025 матеріали справи повернуто до Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції для доопрацювання та встановлення особи причетної до події зазначеної в протоколі про адміністративне правопорушення, який було складено за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 .

На виконання означеної постанови суду працівниками Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції встановлено особу правопорушника, який 17.03.2025 керував транспортним засобом з номерним знаком НОМЕР_1 , ним виявився ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та на нього складено протокол про адміністративне правопорушення. У зв`язку з наведеними подіями просили провадження у справі відносно ОСОБА_1 закрити на підставі ст. 247 КУпАП.

При вирішенні справи суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог ст. 245, 280 КУпАП одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно зі ст. 10, 11 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків; адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в її діях складу адміністративного правопорушення. Склад адміністративного правопорушення це сукупність встановлених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак, що характеризують діяння як адміністративне правопорушення (проступок). До складу адміністративного правопорушення входять ознаки, які характеризують об`єкт, об`єктивну і суб`єктивну сторони та суб`єкта правопорушення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Крім цього, відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Проте, належних, допустимих та беззаперечних доказів, які б у своїй сукупності свідчили про те, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП матеріали справи не містять, а навпаки підтверджують його непричетність до вчиненого правопорушення.

За таких умов, суд вважає недоведеною належним чином наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП.

У відповідності до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey, п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Усі сумніви щодо доведеності вини особи, відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, мають тлумачитись на її користь, а згідно п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого обвинувачено, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно закону, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи.

Стаття 6 Конвенції гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. В багатьох справах Європейський суд з прав людини тлумачить поняття «кримінальний» автономно, тобто незалежно від національної термінології, включаючи сюди адміністративні, дисциплінарні, митні проступки тощо.

Таким чином, відповідно до усталеної практики ЄСПЛ при розгляді справ про адміністративні правопорушення національні органи влади мають дотримуватися гарантій прав особи, що передбачені законодавством.

Особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому законом.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Гарантія того, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом, становить зміст принципу презумпції невинуватості.

Тягар доведення факту вчинення обвинуваченим (підсудним) злочину покладений на сторону обвинувачення і не може перекладатися на захист, чітко та недвозначно висловлено у низці рішень Європейського Суду з прав людини, зокрема, у § 39 Рішення Страсбурзького суду "Капо проти Бельгії" від 13 січня 2005 року.

Як випливає із змісту ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Наслідки недоведеності в діях особи складу адміністративного правопорушення полягають в закритті провадження в справі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, не вбачаючи сукупності фактичних даних, що підтверджують в силу ст. 251 КУпАП наявність ознак складу правопорушення, суддя вважає за необхідне провадження по справі закрити.

Враховуючи вище викладене, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції про закриття провадження у справі відносно ОСОБА_1 на підставі ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 247, 251, 283, 284 КУпАП України, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції про закриття провадження у справі відносно ОСОБА_1 задовольнити.

Провадження відносно ОСОБА_1 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП закрити, на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу, протягом десяти днів з дня винесення постанови до Запорізького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя: Н.С. Звєздова