Справа № 740/1612/25 Головуючий у 1 інстанції Гагаріна Т. О.
Провадження № 33/4823/654/25
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2025 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд під головуванням судді Заболотного В.М., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , захисника - Гунька О.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 12 червня 2025 року,

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді адміністративного арешту на строк п`ятнадцять діб з позбавленням права керування транспортними засобами на строк десять років без конфіскації транспортного засобу.

На підставі ст.30 КУпАП, до стягнення, призначеного за даною постановою, приєднано невідбуту частину стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами за постановою Носівського районного суду Чернігівської області від 05.12.2024 за ч.3 ст.130, ч.5 ст.126 КУпАП, та призначено ОСОБА_1 загальний строк стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на 34 (тридцять чотири) роки 4 (чотири) місяці 21 (двадцять один) день.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави 605,60 грн. судового збору.

Місцевим судом встановлено, що 25 березня 2025 року, об 11 год 49 хв, у місті Ніжині, по вул. Шевченка, 107, ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 217030, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей звужені та не реагують на світло, неприродна блідість обличчя. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я водій ОСОБА_1 відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху.

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову місцевого суду скасувати та постановити нову, якою притягнути його до адміністративної відповідальності та накласти на нього стягнення у виді штрафу у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк десять років, без конфіскації транспортного засобу. В обґрунтування скарги посилається на те, що місцевий суд розглянув справу за відсутності ОСОБА_1 і без повідомлення його про місце та час розгляду, чим було порушено його право на захист. Апелянт вказує, що при притягненні його до відповідальності судом не враховано стан здоров`я ОСОБА_1 , а саме те, що з 10 по 20 червня 2025 року він перебував на лікуванні в КНП «Ніжинська міська лікарня», у зв`язку із закритим переломом лівої ключиці із зміщенням уламків. Крім того, наклавши стягнення у виді адміністративного арешту, суд не врахував, що ОСОБА_1 доглядає за своєю бабусею, яка не може самостійно пересуватися і потребує стороннього догляду.

Також просив поновити строк на апеляційне оскарження рішення суду, оскільки він не був присутній у судовому засіданні, а про оскаржувану постанову дізнався від працівників поліції лише 14 липня 2025 року.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; перевіривши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена, зокрема, особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Згідно зі ст.289 КУпАП в разі пропуску строку на апеляційне оскарження з поважних причин, цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

З метою забезпечення принципу доступу громадян до правосуддя, з огляду на поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд вважає за можливе поновити ОСОБА_1 строк на звернення до суду.

Відповідно до ст.ст.245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Згідно з ч.3 ст.130 КУпАП, адміністративна відповідальність настає за дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Згідно п.6 розділу І та п.6 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 № 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, а також у закладі охорони здоров`я.

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №281259 від 25.03.2025, ОСОБА_1 , 25 березня 2025 року, об 11 год. 49 хв., у місті Ніжині, по вул. Шевченка, 107, керував автомобілем ВАЗ 217030, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей звужені та не реагують на світло, неприродна блідість обличчя. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я водій відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Викладені у даному протоколі факти ОСОБА_1 власноруч підтвердив своїм підписом та в графі пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, по суті порушення особисто написав «Виїхав від Велмарту, тому що попросила кума» (а.с.2).

Отже, даний протокол є документом, що офіційно засвідчує факт учинення неправомірних дій, і є одним з джерел доказів, у силу положень ст.251 КУпАП.

Обставини, викладені в протоколі, також підтверджуються постановами Носівського районного суду Чернігівської області від 27.06.2024 (набрала законної сили 09.07.2024), Носівського районного суду Чернігівської області від 12.09.2024 (набрала законної сили 24.09.2024), Носівського районного суду Чернігівської області від 05.12.2024 (набрала законної сили 17.12.2024).

Факт того, що ОСОБА_1 протягом року двічі піддавався адміністративному стягненню за ст.130 КУпАП, підтверджується:

- копією постанови Носівського районного суду Чернігівської області від 27.06.2024 (набрала законної сили 09.07.2024), відповідно до якої ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.126, ч.3 ст.130, ст.36 КУпАП з накладенням стягнення у виді штрафу у розмірі 51 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 10 років без конфіскації транспортного засобу. На підставі ст.30 КУпАП, ОСОБА_1 до стягнення за даною постановою приєднано невідбуту частину стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами за постановою Носівського районного суду від 29.02.2024 та призначено йому загальний строк стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 15 років 1 місяць 6 днів без конфіскації транспортного засобу (а.с.11-13);

- копією постанови Носівського районного суду Чернігівської області від 12.09.2024 (набрала законної сили 24.09.2024), відповідно до якої ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.126, ч.3 ст.130, ст.36 КУпАП з накладенням стягнення у виді адміністративного арешту на строк 15 діб з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 10 років та без конфіскації транспортного засобу. На підставі ст.30 КУпАП, ОСОБА_1 до стягнення за даною постановою приєднано невідбуту частину стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами за постановою Носівського районного суду від 27.06.2024 та призначено йому загальний строк стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 25 років 10 днів без конфіскації транспортного засобу (а.с.9-10);

- копією постанови Носівського районного суду Чернігівської області від 05.12.2024 (набрала законної сили 17.12.2024), відповідно до якої ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.126, ч.3 ст.130, ст.36 КУпАП з накладенням стягнення у виді адміністративного арешту на строк 15 діб з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 10 років та без конфіскації транспортного засобу. На підставі ст.30 КУпАП, ОСОБА_1 до стягнення за даною постановою приєднано невідбуту частину стягнення у виді позбавлення права керування транспортн6ими засобами за постановою Носівського районного суду від 27.06.2024 та призначено йому загальний строк стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами 24 роки 8 місяців 11 днів (а.с.6-8).

З переглянутого апеляційним судом відеозапису з нагрудної камери поліцейського вбачається, що працівниками поліції був зупинений автомобіль під керуванням ОСОБА_1 за порушення Правил дорожнього руху. Під час перевірки документів було встановлено, що ОСОБА_1 вже притягувався до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.126 та ч.3 ст.130 КУпАП. Під час спілкування з водієм працівниками поліції було виявлено в ОСОБА_1 ознаки наркотичного сп`яніння, які йому були озвучені, а тому останньому неодноразово було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі, проте водій відмовився. Після цього працівником поліції ОСОБА_1 було роз`яснено його права та наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння та був складений адміністративний протокол. Більш того, ОСОБА_1 намагався домовитись з працівниками поліції не оформляти на нього адміністративні матеріали, що також свідчить про спробу останнього уникнути відповідальності за скоєне (а.с.14).

Апеляційним судом не встановлено порушень порядку проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння, визначеного Інструкцією. Також, відсутні обставини, які б доводили упередженість або будь-яку зацікавленість працівників поліції у результатах розгляду справи або притягненні особи до адміністративної відповідальності.

До того ж, будь-яких зауважень чи заперечень щодо порядку проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння та оформлення протоколу щодо нього, ОСОБА_1 не зазначав, із заявами про неправильність дій чи порушення його прав під час складання протоколу до компетентних органів не звертався і матеріали справи таких не містять.

Твердження апелянта про те, що працівники поліції не роз`яснили йому права, чим було порушено його право на захист, є непереконливими, з огляду на таке.

Як слідує із протоколу про адміністративне правопорушення, у ньому міститься відмітка про те, що ОСОБА_1 було роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, де також останній власноручно це засвідчив своїм підписом.

Посилання апелянта на те, що під час розгляду справи в місцевому суді були порушені його права, так як розгляд справи було здійснено без участі ОСОБА_1 , не знайшло свого об`єктивного підтвердження, оскільки ст.268 КУпАП визначений вичерпний перелік категорій справ про адміністративні правопорушення, розгляд яких передбачає обов`язкову участь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, проте стаття 130 КУпАП до цього переліку не входить.

Також, апеляційним судом враховується практика Європейського суду з прав людини, яка визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

А тому, місцевий суд дійшов правильного висновку про можливість розгляду справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази, які б не були предметом дослідження в суді першої інстанції, або порушень судом вимог матеріального або процесуального закону, які б спростовували висновки суду і були б підставами для зміни або скасування судового рішення.

Відтак, доводи апелянта про порушення судом першої інстанції законодавства при винесенні постанови, яке полягало у не з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, не знайшло свого підтвердження при апеляційному перегляді. Таку позицію ОСОБА_1 слід розцінювати, як намагання ним уникнути встановленої законом відповідальності за скоєне.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, викладені обставини вказують на те, що місцевий суд повно і всебічно дослідив матеріали справи, дав правильну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП, оскільки він, двічі протягом року піддавався адміністративному стягненню за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, та керуючи транспортним засобом, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху, з чим погоджується й суд апеляційної інстанції.

ОСОБА_1 також не погоджується з накладеним на нього місцевим судом адміністративним стягненням та просить накласти на нього стягнення у виді штрафу у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк десять років без конфіскації транспортного засобу.

Проте, апеляційний суд не знаходить підстав для задоволення апеляційних вимог ОСОБА_1 , з огляду на таке.

Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно зі ст.33 КУпАП, при накладені стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Санкція ч.3 ст.130 КУпАП передбачає накладення штрафу на водіїв у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк десять років та з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності порушника, або адміністративний арешт на строк п`ятнадцять діб з позбавленням права керування транспортними засобами на строк десять років та з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності порушника, і на інших осіб - накладення штрафу у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності порушника, або адміністративний арешт на строк п`ятнадцять діб з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності порушника.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає, що стягнення у виді адміністративного арешту на строк п`ятнадцять діб з позбавленням права керування транспортними засобами на строк десять років без конфіскації транспортного засобу, накладене на правопорушника з дотриманням вимог ст.33 КУпАП та відповідає характеру вчиненого правопорушення, особі порушника, ступеню його вини та є необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст.23 КУпАП мети виховного впливу та запобігання вчиненню ОСОБА_1 нових правопорушень.

Посилання апелянта на стан його здоров`я та стан здоров`я його бабусі, яка потребує стороннього догляду, враховуються судом, проте не мають істотного впливу на правильність висновків суду щодо необхідності призначення ОСОБА_1 саме такого виду стягнення.

За таких обставин, постанова місцевого суду відповідає вимогам закону, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для її зміни чи скасування.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 12 червня 2025 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 12 червня 2025 року щодо нього - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

СуддяВ. М. Заболотний