Справа № 204/3617/25
Провадження № 3/204/1082/25 р.
ЧЕЧЕЛІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2025 року суддя Чечелівського районного суду м. Дніпра Самсонова В.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла Відділу адміністративної практики Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності відповідно до ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу серія ЕПР 276894 від 20.03.2025 року вбачається, що 20 березня 2025 року о 15 год. 20 хв. в м. Дніпрі, по вул. Набережна Заводська, ЕП130, водій ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керував транспортним засобом DAF FT95 XF430, SCH MITZ SCB-S3T (напівпричіп) НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , та перед початком руху не переконався, що це буде безпечним, та не виконав вимогу знаку 2.1. ПДР України, здійснив зіткнення з автомобілем BMW G3L/41FF, державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим порушив п. 2.3 б ПДР, за що відповідальність передбачена статтею 124 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою провину не визнав, пояснив, що зробив все, щоб своєчасно виконати розворот. Швидкість автомобіля БМВ була велика. Крім того, ОСОБА_1 та його захисник в судовому засіданні посилалися на висновок експертизи, у відповідності до якого в діях водія автопотягу ОСОБА_1 не вбачається невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху, які б з технічної точки зору могли перебувати у причинному зв`язку з настанням даної ДТП.

Потерпілим та його захисником було надано пояснення, відповідно до якого вказано наступне. ОСОБА_2 їхав на автомобілі БМВ зі сторони Річпорту в сторону Кайдацького мосту. Їхав по крайній лівій стороні дороги, тому що права полоса для руху була зайнята іншими машинами які рухалися позаду його автомобіля, а також йому потрібно було на світлофорі повернути на вулицю Павлова де поворот дозволено тільки з крайньої лівої смуги. Всього по ходу руху його автомобіля було чотири полоси в одному напрямку. Швидкість руху його автомобіля була приблизно 50-60 км. /год. Коли він проїхав Річпорт і наблизився до Амурського мосту, який знаходиться над ОСОБА_3 , то помітив що приблизно в 50-70 метрах від нього з лівої сторони почав розвертатися вантажний автомобіль ДАФ з довгим причепом. Водій цього грузовика не надав йому можливість проїхати, так як він рухався по головній дорозі, а продовжив рух і почав виїжджати на крайню ліву полосу дороги Набережна Заводська по якій він рухався. Тим самим він створив йому перешкоду для руху. Він почав безперервно сигналити щоб звернути увагу водія грузовика, сподіваючись що він зупиниться і він зможе його об`їхати справа. Щоб уникнути зіткнення з грузовиком ДАФ, він прийняв рішення об`їхати грузовик справа, тому що на той момент вільними були ще три полоси для руху справа. І якби водій грузовика зупинився, то таким маневром він зміг би його об`їхати і уникнути зіткнення. Але він не зупинився, продовжив рух, перекрив йому три полоси для руху і між третьою та четвертою полосами відбулося зіткнення лівою стороною його автомобіля та передньою правою стороною грузовика. Після зіткнення його автомобіль по інерції проїхав ще метрів 20-30 і зупинився. Водій грузовика не зупинився на місці зіткнення як цього вимагає пункт 2.10.в ПДР, а продовжив рух і зупинився тільки тоді коли повністю виїхав на четверту (крайню праву) полосу для руху по Набережній Заводській. Вважає, що винуватцем ДТП є водій грузовика ДАФ. Вважаю, що водій ДАФ не переконався, що його маневр буде безпечним для інших учасників дорожнього руху, тому що: оглядовість вправо з місця розвороту у нього була дуже обмежена (Амурський міст, дерева, рекламний щит, клумба, дорога не пряма а з поворотом), окрім того водій ДАФ знаходився не на землі, де оглядовість краща, а в кабіні ДАФ де висота від землі понад два метри і з місця водія оглядовість дуже обмежена (ж/д міст фактично перекриває оглядовість справа); автомобіль ДАФ з причепом має довжину 17 метрів (із пояснень водія ДАФ в судовому засіданні), а загальна ширина дороги в місці ДТП (згідно схеми місця ДПГ) становить 14.2 метри, а це значить, що в момент ДТП частина причепа автомобіля ДАФ (майже три метри) знаходилася ще в місці розвороту (перекривала крайню ліву смугу для руху) і водій БМВ не мав можливості об`їхати ДАФ зліва; замість того, щоб розвернутися на другій чи третій полосі вул. Набережна Заводська (і тим самим залишити можливість іншим учасникам дорожнього руху маневрувати) він перекрив майже всі чотири полоси руху тим самим створив перешкоду для руху не тільки водію БМВ а й іншим водіям, які рухалися в попутному з БМВ напрямку (видно на відео зі стаціонарної камери); він не скористався можливістю здійснити маневр розвороту в інших місцях, які розміщені неподалік і де оглядовість нічим не обмежена (перехрестя вул. Набережна Заводська з вул. Павлова де є світлофор, а також перед заправкою ЮКОН в районі Річкового порту). Тим самим водій автомобіля ДАФ ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 10.1. ПДР в якому зазначено, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод бо небезпеки іншим учасникам руху. А також ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.3.д. ПДР «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: (не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху).

Також, ОСОБА_2 надав заперечення на висновок експерта по адміністративній справі 204/3617/25, відповідно до якого вказано наступне. У висновку експерти вказали, що в якості вихідних даних вони застосували інформацію про те, що «оглядовість водію БМВ вперед і ліворуч обмежена конфігурацією дороги на відстань 150 метрів, тобто місце для розвороту автомобіля ДАФ водій автомобіля БМВ міг виявити на відстані 150 метрів, але так само оглядовість праворуч обмежена водію автопотяга і відстань ті ж 150 метрів від місця для розвороту» і тут же вказали, що ДТП сталася в світлий час доби при необмеженій видимості на сухому асфальтобетонному покритті проїзної частини. Ці дві обставини взаємо виключають одна одну. Окрім того експерти вказали, що «перед проведенням дослідження вони вважають за необхідне зазначити, що вся надана їм інформація прийнята ними як достовірна та спеціально не перевірялася.». 3 вищезазначеного слідує, що експерти використовували при дослідженні не фактичні, а віртуальні вихідні дані і не всі дані, які є в письмових та відеоматеріалах справи, а тільки їх частину. І якщо це так, то і експертний висновок не можна вважати достовірним. Адже в поясненнях водія БМВ ОСОБА_2 вказано, що він помітив автопотяг ДАФ не за 150 метрів, а приблизно за 50-70 метрів, а водій автопотяга ДАФ ОСОБА_4 в своїх поясненнях вказав, що взагалі побачив автомобіль БМВ за 300 метрів, хоча експерт вказує, що оглядовість йому була обмежена на відстань 150 метрів. Щодо встановленої експертом швидкості автомобіля БМВ (172,42-198,36км/год). Загально відомо, що для встановлення швидкості необхідно мати такі вихідні дані як відстань та час, а також відомо, що 100 км це 100 000 метрів, а 1 година це 60 хвилин або 3600 секунд. Тобто 100 км. автомобіль подолає за 3600 сек. Зі стаціонарної відеокамери видно, що автомобіль БМВ появляється на відео в 15:20:47 і знаходиться перед Амурським ж/д мостом. Момент ДТП відбувся в 15:20:53. Тобто, з моменту появи автомобіля БМВ і до моменту ДТП пройшло 6 секунд. Якщо припустити, що відстань від місця появи автомобіля БМВ і до місця ДТП становить 150 метрів (взято експертом як факт) і цю відстань він подолав за 6 секунд, то очевидно, що швидкість автомобіля БМВ була 90 км/год (3600сек. х 150м.: 6 сек.). Якщо припустити, що відстань від місця появи автомобіля БМВ і до місця ДТП становить 70 метрів (взято з пояснень водія БМВ) і цю відстань він подолав за 6 секунд, то очевидно, що швидкість автомобіля БМВ була 42 км/год (3600сек. х 70м.: 6 сек.). Якщо припустити, що відстань від місця появи автомобіля БМВ і до місця ДТП становить 300 метрів (взято з пояснень водія ДАФ) і цю відстань він подолав за 6 секунд, що швидкість автомобіля БМВ була 180 км/год (3600сек. х 300м.: 6 сек.). Окрім того, звертаю увагу суду на той факт, що згідно схеми ДТП (де вказані фактичні дані) від місця ДТП і до місця повної зупинки автомобіля БМВ, автомобіль БМВ подолав відстань 33,8 метрів (27,0+6.8) і що гальмівний шлях у автомобіля БМВ відсутній. В експертному висновку (стор. 16) експертом вказано, що зупиночний шлях автомобіля БМВ при екстреному гальмуванні у русі з дозволеною швидкістю дорівнює 31,3 м., а зупиночний шлях цього автомобіля при екстреному гальмуванні в умовах місця події дорівнює 202,3м. (стор. 15). Якщо припустити, що швидкість автомобіля БМВ була 160-190 км/год. (як вказано в експертному висновку) і водій не гальмував, то автомобіль БМВ мав би проїхати набагато більшу відстань від місця ДТП або взагалі вилетіти за межі проїзної частини дороги ОСОБА_5 якості вихідних даних для встановлення проміжку часу, що минув з моменту початку маневру розвороту ліворуч автопотягом і до моменту зіткнення ТЗ експерт використав проміжок часу 15:20:44 15:20:53 (стор. 14 експертного висновку) хоча реально цей проміжок часу має бути 15:20:46 - 15:20:53. Тобто різниця в часі складає 2 сек., а це дуже суттєвий показник який суттєво впливає на визначення мінімальної відстані на якій перебував автомобіль БМВ від місця зіткнення в момент початку руху автопотяга. Адже як вказано в експертному висновку (стор.9) за 0,2 сек., автомобіль БМВ подолав відстань 10,3м. Якщо врахувати той факт, що різниця в часі з моменту початку маневру розвороту автопотяга і до моменту зіткнення ТЗ складає 2 сек., то фактично мінімальна відстань на якій перебував автомобіль БМВ від місця зіткнення в момент початку руху автопотяга зменшується як мінімум на 103 метри (10.3 х 2.0: 0,2). Цей фактор мав би суттєво вплинути на зроблені експертом висновки щодо технічної можливості уникнути зіткнення. На підставі вищенаведеного вважає, що експертний висновок №КСЕ-19/104-25/23956 від 17.07.2025р. є необґрунтованим і не може бути врахований судом при прийнятті рішення по справі.

Вивчивши матеріали справи в їх сукупності, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

Згідно із ст.245 КУпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Як зазначено в ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, положеннями ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлено Правилами дорожнього руху України.

Пунктом 1.3. ПДР визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно з п. 1.4. ПДР кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що інші учасники виконують ці Правила.

Відповідно до п. 12.3 ПДР у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод із урахуванням практики її застосування Європейським судом з прав людини поширюється також на справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності (Lutz v. Germany, § 182; Schmautzer v. Austria; Malige v. France).

Гарантії ст. 6 § 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод включають зобов`язання суддів надавати достатні підстави для винесення рішень (H. v. Belgium (Н. проти Бельгії), § 53). Достатні підстави демонструють сторонам, що їхню справу було ретельно розглянуто.

Хоча національний суд користується певним правом розсуду, обираючи аргументи і приймаючи докази, він зобов`язаний обґрунтувати свої дії підставами для винесення рішень (Suominen v. Finland (Суомінен проти Фінляндії), § 36).

Відповідно до судової практики ЄСПЛ «доказування має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п.43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно вказаної правової позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

З урахуванням положень ст. 251 КУпАП, в якості доказу винності ОСОБА_1 надано наступні матеріали: протокол про адміністративне правопорушення Серії ЕПР1 №276894 від 20.03.2025 року; письмові пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_1 від 20.03.2025 року, схему ДТП від 20.03.2025 року; фото таблиці, відеозаписи камер спостереження.

Згідно з п.п. 2.1., 2.3. б Правил дорожнього руху України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний, зокрема,: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до висновку експерта Дніпропетровського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 17.07.2025 року №КСЕ-19/104-25/23956 вбачається, що середня швидкість руху автомобіля «BMW» державний номерний знак НОМЕР_3 згідно усіх наявних в матеріалах справи відеозаписів була в межах від 165,73 до 198,36 км/год. У порядку, передбаченому пунктом другим статті 13 Закону України «Про судову експертизу», судовий експерт вказав, що редакція поставлених судом питань була змінена експертом згідно наведених у дослідницькій частині позицій про компетенцію експерта: «Чи вбачаються в діях водіїв автомобіля «BMW» ОСОБА_6 та автопотягу ОСОБА_4 невідповідності технічним вимогам ПДР, які з технічної точки зору перебувають в причинному зв`язку з настанням ДТП?». Відредаговане експертом питання належить до його компетенції і було вирішено. Проведеним дослідженням останнього отримано наступну відповідь: В умовах даної пригоди дії водія автомобіля «BMW» ОСОБА_2 не відповідали вимогам п.п. 12.4, 12.9 та 12.3 Правил дорожнього руху, що з технічної точки зору перебуває в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП. В діях водія автопотягу ОСОБА_1 не вбачається невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху, які б з технічної точки зору могли перебувати у причинному зв`язку з настанням даної ДТП.

Суд зазначає, що висновок експерта є належним та допустимим, таким, що узгоджується та не суперечить сукупності зібраних матеріалів справи, не містить суттєвих недоліків, які б вказували на його необґрунтованість та помилковість.

Отже вказане свідчить про те, що в діях ОСОБА_1 відчутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Приймаючи до уваги вищезазначене, суд приходить до висновку, що провадження по справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 33, 34, 124, 247, 280, 283, 284, 294, ч. 1 ст. 303 КУпАП, суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Справу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про притягнення її до адміністративної відповідальності відповідно до ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 цього Кодексу, протягом десяти днів з дня винесення постанови до Дніпровського апеляційного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з дня її винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги.

Суддя В.В. Самсонова