Провадження № 3/127/3650/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" серпня 2025 р.м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Шидловський О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Вінницького міського суду Вінницької області адміністративні матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , 29.05.2025 о 02 год. 06 хв., в м. Вінниці по вул. 600-річчя, 42, керував транспортним засобом, а саме: електросамокатом «Ecos», б/н, з ознаками алкогольного сп`яніння. А саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя. Від проходження огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку відй відмовився під час відеофіксації на портативний відеореєстратор №473690 та №473377. Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Про причини неявки суду не повідомив, заяв та клопотань про відкладення розгляду справи не надав, у зв`язку з чим, суд вирішив розглянути справу у його відсутності.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду об`єктивно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП є доведеною та підтверджена протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 344752 від 29.05.2025; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 29.05.2025; рапортом поліцейського взводу №2 роти №1 БУПП у Вінницькій області ДПП Віталія Казимірського від 29.05.2025; відеоматеріалами з нагрудної камери поліцейського №473690 та №473377.

Так, відповідно до п. 12 розділу ІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху, вказує на те, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за ст. 130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до пункту 1.10 ПДР України, транспортний засіб - пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.

Даний термін охоплює всі види транспортних засобів, які можуть рухатися дорогами загального користування.

Механічний транспортний засіб транспортний засіб, що приводиться в рух за допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт.

Таким чином, як вбачається з вищенаведених термінів, поняття «транспортний засіб» та «механічний транспортний засіб» можна трактувати як два різні поняття: в широкому - транспортний засіб, в тому числі і електроскутер, і в вузькому - механічний транспортний засіб.

У постанові Верховного Суду по справі №127/5920/22 від 15.03.2023, касаційна інстанції зазначила, що використання електросамоката чи іншого подібного засобу (моноколеса, сегвея тощо) для переміщення особи як учасника дорожнього руху є джерелом підвищеної небезпеки в розумінні ст. 1187 ЦК України, якщо в конкретному випадку такий засіб приводився в рух за допомогою встановленого на ньому електричного двигуна; для кваліфікації діяльності, пов`язаної з таким використанням електричного самоката, характеристика електросамоката як механічного транспортного засобу з урахуванням потужності електродвигуна, встановленого на ньому, значення не має.

Окрім того, відповідно до Закону України №2956-IX «Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів» від 24.02.2023 року визначено поняття легкого персонального електричного транспортного засобу - колісний транспортний засіб, який оснащений та приводиться в рух виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома) із потужністю у діапазоні до 1000 Вт, системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка здатна заряджатися шляхом підключення до зовнішнього джерела електричної енергії, з одним, двома, трьома або чотирма колесами, який має максимальну конструктивну швидкість у діапазоні до 25 кілометрів на годину.

Наявність в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, а саме: керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та його вина підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 344752 від 29.05.2025 року.

Згідно постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 17.10.2024 (№127/30486/24) ОСОБА_1 визнано винним за ч 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 17000 гривень на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Судом також було досліджено відеозапис з портативних нагрудних камер працівників патрульної поліції №473690 та №473377, на яких зафіксовано розмову з водієм електросамотаку. В ході спілкуванні у водія ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння. Працівником поліції запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд у встановлено законом порядку на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер» або в медичному закладі в лікаря-нарколога, на що останній відмовився.

Положеннями до ст. 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. При цьому судом враховано, що керування в стані алкогольного чи іншого сп`яніння є найбільш тяжким порушенням у сфері безпеки дорожнього руху. Тяжкість такого порушення обумовлена ступенем суспільної небезпеки, яка завдається вказаним діянням. Так, водій у стані алкогольного сп`яніння є загрозою для життя та здоров`я інших учасників дорожнього руху - водіїв, пішоходів, велосипедистів, а також і для самого себе та власності третіх осіб.

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази в сукупності, суд визнає їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП.

Розглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП повністю підтверджується матеріалами справи.

За таких обставин суд кваліфікує дії винуватість ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 130 КУпАП, тобто відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, вчинене особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 33 КУпАП при призначенні покарання суд враховує, що ОСОБА_1 є особою яка підлягає адміністративній відповідальності, обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність правопорушника судом не встановлено. Таким чином, аналізуючи матеріали справи, зважаючи на ту обставину, що ОСОБА_1 вчинив грубе порушення ПДР України, внаслідок якого могли настати тяжкі наслідки, своїми діями наражав на небезпеку себе та інших громадян, керуючи транспортним засобом в стані сп`яніння. Не дивлячись на загальноприйняті норми поведінки та співжиття в суспільстві легковажно дозволив собі вжити алкогольні напої та керувати транспортом, що свідчить про нехтування ним вказаних норм, тому за таких обставин, суд приходить до переконання, що останній належних висновків для себе не робить, а тому вважає за доцільне, з метою попередження вчинення ним грубих правопорушень в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху до нього слід застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавлення права керування транспортними засобами в межах санкції ч. 2 ст. 130 КУпАП , оскільки саме такий вид адміністративного стягнення досягне мети, визначеної ст. 23 КУпАП.

Крім того, з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в сумі 605,60 грн., сплата якого передбачена ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 23, 33, 130, 283, 284 КУпАП, Законом України «Про судовий збір», суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та призначити йому адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 605,60 грн.

Постанова може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: