П О С Т А Н О В А

Іменем України

"03" вересня 2025 р. Справа153/1269/25

Суддя Ямпільського районного суду Вінницької області Швець Р.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ІНФОРМАЦІЯ_2 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя АДРЕСА_1 , військовослужбовця, молодшого інспектора прикордонної служби 1 категорії помічника гранатометника 2 групи інспекторів прикордонної служби відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип Б), громадянина України, за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, серія ПдРУ №333559 від 14.07.2025, молодший інспектор прикордонної служби 1 категорії помічник гранатометника 2 групи інспекторів прикордонної служби відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип Б) ОСОБА_1 притягається до адміністративної відповідальності за те, що під час особливого періоду та військового стану проявив недбале ставлення до військової служби, що виразилось в неналежному рівні виконання обов`язків в складі прикордонного наряду «Прикордонний патруль» в період з 21:00 27.06.2025 до 04:00 28.06.2025, а саме: незадовільно організував охорону державного кордону на ділянці відповідальності впс « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип Б) в районі прикордонного знаку №0170 приблизно о 02:30 28.06.2025, на неналежному рівні протидіяв правопорушенням, які законодавством віднесено до компетенції Державної прикордонної служби України, не врахував тактику дій правопорушника, що не дозволило якісно та ефективно організовувати заходи з запобігання порушенню державного кордону однією невідомою особою, яка вплав через річку Дністер порушила державний кордон з України до Республіки Молдова, чим порушив п.4 гл.1, абз.3 п.5 гл.1, абз.8 п.7 гл.2 та п.9 гл.5 розділу ІІ Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України. ст.ст.11, 12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України.

ОСОБА_1 та його захисник адвокат Снітко В.А. в судове засідання не з`явилися.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Снітко В.А. надав суду письмове клопотання про закриття провадження у справі, вх.№5486 від 03.09.2025, в якому вказав, що ОСОБА_1 вину у вчиненні правопорушення, за яке притягається до адміністративної відповідальності, не визнає, оскільки його не вчиняв. До матеріалів справи суду не надано жодних доказів, які б свідчили про порушення державного кордону з України до Республіка Молдова невідомою особою саме в районі прикордонного знаку №0170 в період приблизно 03:30 год. З висновку службового розслідування вбачається, що було відібрано пояснення у військовослужбовців впс « ІНФОРМАЦІЯ_1 », які несли службу у вищевказаний проміжок часу зі змісту яких встановлено, що за час несення служби ознак підготовки або здійснення протиправної діяльності в межах п/зн. №0170 не виявлено. Матеріали справи не містять жодних доказів про те, що ОСОБА_1 у вказаний в протоколі період часу не виконував, або неналежно виконував свої службових обов`язків через недбале чи несумлінне ставлення до них. Наявність лише висновку службового розслідування за відсутності будь-яких інших не може слугувати достатнім доказом, який поза розумним сумнівом доводить вину ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення. Просив закрити провадження у справі стосовно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-15 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов таких висновків.

Згідно статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до статті 252 КУпАП, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Приписами ч.2 ст.172-15 КУпАП встановлена відповідальність за недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду. Диспозиція вказаної статті є бланкетною, оскільки не розкриває та не містить визначення конкретної дії чи бездіяльності, за які настає відповідальність, це порушення пов`язане з поняттям військової служби і для визначення ознак правопорушення положення статті відсилають до інших нормативно-правових актів, порушення яких призвело до вчинення зазначеного проступку.

Поняття військової служби наведено в ч.1 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», якою визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Нормами ч.4 ст.2З Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

З комплексного аналізу наведених норм можливо дійти висновок, що у випадку притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст.172-15КУпАП суть адміністративного правопорушення має бути викладена таким чином, щоб особа, яка притягується до адміністративної відповідальності розуміла, в чому саме полягає її недбале ставлення до військової служби, з зазначенням конкретної дії чи бездіяльності, яка порушує порядок проходження військової служби, визначений Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» або, відповідно до ч.4 ст.2 вказаного закону, іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Об`єктивною стороною недбалості, тобто недбале ставлення до служби передбачає невиконання або неналежне виконання службових обов`язків через недбале чи несумлінне ставлення до них. Недбале ставлення військової службової особи до своїх службових обов`язків характеризує, перш за все, об`єктивну сторону вчиненого і виявляється в тому, що за наявності в особи реальної можливості діяти так, як того вимагають інтереси служби, винний або взагалі не діє, не виконує службові обов`язки, або хоча і діє, але виконує ці обов`язки неналежним чином, не відповідно до закону або відповідно до нього, проте неякісно, неточно, неповно, несвоєчасно, поверхово, у протиріччя з установленим порядком і тією обстановкою, що склалася, тощо.

Верховний Суд у своїй постанові від 21.05.2021 року справі № 185/12161/15-к вказав, що, при встановленні недбалого ставлення до військової служби у формі невиконання службових (посадових) обов`язків необхідно встановити, що винний зобов`язаний був вчинити ті дії, невиконання яких ставиться йому за вину. Військова службова особа може відповідати за недбале ставлення до військової служби лише у тому випадку, коли вона не тільки повинна була через свій службовий обов`язок виконати ті чи інші дії, але й могла, тобто мала реальну можливість виконати їх належним чином. Якщо військова службова особа перебувала у таких умовах, за яких не мала фактичної можливості належно виконати свої службові (посадові) обов`язки, то відповідальність за недбале ставлення до військової служби виключається.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для проведення службового розслідування, яке в подальшому послугувало складанням протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 став рапорт начальника 4 групи оперативних чергових відділу управління службою штабу майора ОСОБА_2 від 28.06.2025 №02.10/14249/25-Вн в якому вказано, що 08:20 28.06.2025 від оперативного чергового Регіонального управління «Норд» Прикордонної поліції РМ надійшла інформація, що 03:30 28.06.2025 в р-ні н.п. Косеуць (РМ), 300 м. від ДК, ПП РМ виявлено 1 громадянина України, який звернувся із заявою про отримання статусу біженця в Республіці Молдова та повідомив, що орієнтовно о 02:30 28.06.2025 незаконно перетнув ДК з України в РМ поза пунктами пропуску, вплав через р. Дністер, р-ні п/зн №0170 (100 м. течією), напрямку Ямпіль (Україна) Косеуць (РМ).

Таким чином, перетин державного кордону даною особи в районі прикордонного знаку №0170, встановлено лише з пояснень невстановленої особи, яка і перетнула державний кордон з України до РМ.

Матеріали справи не містять відомостей у підтвердження того, що дійсно було вчинено порушення державного кордону України вказаним в рапорті начальника 4 групи оперативних чергових відділу управління службою штабу майора ОСОБА_2 від 28.06.2025 №02.10/14249/25-Вн громадянином. Зокрема до справи не додано жодних відомостей щодо особи порушника, не долучено протоколу затримання такої особи, чи навіть повідомлення з Республіки Молдова, щодо виявлення ними громадянина України, який в незаконний спосіб потрапив за кордон.

Наявність в матеріалах справи відомостей про те, що 28.06.2025 08:30-10:00 за результатами перевірки в районі п/зн 0170 виявлено одяг (штани, футболка, взуття) та доріжку слідів однієї особи із заходом в р. Дністер не може беззаперечно свідчити про те, що даний одяг та доріжка слідів належить невстановленій особі, яка згідно рапорту начальника 4 групи оперативних чергових відділу управління службою штабу майора ОСОБА_2 від 28.06.2025 №02.10/14249/25-Вн здійснила незаконний перетин кордону з України до РМ.

В ході розгляду справи суду не було надано належних та достатніх доказів, які б свідчили про порушення державного кордону з України до Республіки Молдова невідомою особою саме в районі прикордонного знаку №0170 в період приблизно з 21:00 год. 27.06.2025 до 04:00 год. 28.05.2025. Окрім цього, з матеріалів справи встановлено, що було відібрано письмові пояснення у військовослужбовців впс « ІНФОРМАЦІЯ_1 », які несли службу у вищевказаний проміжок часу - зі змісту яких встановлено, що за час несення служби ознак підготовки або здійснення протиправної діяльності в межах п/зн. №0169-0172 не виявлено.

Жодних доказів про те, що молодший інспектор прикордонної служби 1 категорії помічник гранатометника 2 групи інспекторів прикордонної служби відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип Б) ОСОБА_1 в проміжок часу з 21:00 27.06.2025 до 04:00 28.06.2025 не виконував або неналежно виконував своїх службових обов`язків через недбале чи несумлінне ставлення до них, в ході розгляду справи не надано.

Додані до протоколу про адміністративне правопорушення письмові матеріали не містять належної інформації про обставини, що підлягають доказуванню.

Наявність лише висновку службового розслідування за відсутності будь-яких інших доказів не може слугувати достатнім доказом, який поза розумним сумнівом доводить вину ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення за ч.2 ст. 172-15 КУпАП.

Відповідно до частин першої-третьої статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року, заява №16347/02, «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», заява №36673/04, «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року). При цьому, Європейський суд робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, яка притягається до відповідальності, тлумачаться на її користь.

Встановлені при розгляді справи обставини свідчать про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю у діях особи складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, оскільки матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, якими доводиться вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.172-15 КУпАП, і таких доказів не здобуто в ході судового розгляду, тому провадження у справі слід закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу означеного адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 172-15, 247, 251, 252, 280, 283, 284 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-15 КУпАП, закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з часу її винесення через Ямпільський районний суд Вінницької області.

Суддя Р.В. Швець