справа № 439/1447/25
провадження № 3/439/701/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

ПО СПРАВІ ПРО АДМІНІСТРАТИВНЕ ПРАВОПОРУШЕННЯ

02 вересня 2025 року м. Броди

Суддя Бродівського районного суду Львівської області Рахімова О.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з відділення поліції № 1 Золочівського РВП ГУНП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП невідоме, жителя: АДРЕСА_1 , військовослужбовця,

за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, суддя,

В С Т А Н О В И В:

27.07.2025 року о 00.52 хв. ОСОБА_1 по вулиці Центральній в селі Заболотці, Золочівського району, Львівської області, керуючи транспортним засобом марки «ВАЗ 21063», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , не виконав вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу, яку поліцейський здійснював шляхом увімкнення проблискового маячка синього та червоного кольору та увімкненням звукового сигналу, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 122-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, яка ратифікована Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адмінправопорушення, у якій вона є стороною.

Крім того, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Правосуддя має бути швидким. Тривала невиправдана затримка процесу практично рівнозначна відмові в правосудді. (Рішення Суду у справі Жоффр де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992).

Зважаючи на практику Європейського суду з прав людини та з огляду на положення Конвенції щодо обов`язку сторони цікавитися рухом справи, розгляд справи про адміністративне правопорушення без участі правопорушника не є порушенням права особи на доступ до правосуддя, тому суд розцінює такі дії ОСОБА_1 , як зловживання учасником справи процесуальними правами, що спрямовані на безпідставне затягування та перешкоджання розгляду справи.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення повністю доводиться дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПРІ № 403783 від 27.07.2025 року, долученими матеріалами відео фіксації правопорушення від 27.07.2025 року, відповідно до яких ОСОБА_1 був зупинений шляхом увімкнення проблискового маячка синього та червоного кольору та увімкнення звукового сигналу

Не довіряти даним доказам у суду підстав немає.

Досліджені докази є належними та допустимими, повністю підтверджують вчинення ОСОБА_1 дміністративних правопорушень відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 122-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (невиконання водієм вимог поліцейського про зупинку транспортного засобу).

Враховуючи вищевказане, суддя приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 є ознаки правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП.

Обираючи вид та міру стягнення, суддя враховує особу правопорушника, характер вчиненого правопорушення його наслідки, обставини, що пом`якшують відповідальність відсутні, обставини, що обтяжують відповідальність відсутні, приходить до висновку, що на ОСОБА_1 необхідно накласти стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 122-2 КУпАП у виді штрафу.

Окрім того, відповідно до вимог ст. 40-1 КУпАП та Закону України «Про судовий збір» з правопорушника слід стягнути судовий збір в розмірі, встановленому цим законом.

Керуючись ст. 284 ч.1 п.1 КУпАП, суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП та обрати стягнення у виді штрафу у розмірі дев`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 153,00 гривні.

Стягнути із ОСОБА_1 судовий збір в розмірі судовий збір в розмірі 605 гривень 60 копійок на користь держави, одержувач коштів ГУК у м. Києві /м. Київ/ 22030106, , банк отримувача Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA 0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106.

У разі несплати штрафу у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення порушникові постанови про накладення штрафу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

На підставі частини 2 статті 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у порядку примусового виконання цієї постанови органами державної виконавчої служби стягнути з правопорушника подвійний розмір штрафу.

Постанова може бути оскаржена.

Апеляція на постанову подається протягом десяти днів з дня її винесення до Львівського апеляційного суду через Бродівський районний суд Львівської області.

Суддя О.В. Рахімова