ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2215/25 Справа № 175/6494/25 Суддя у 1-й інстанції - Васюченко О. Г. Суддя у 2-й інстанції - Мудрецький Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі судді: Мудрецького Р.В., за участю: особи, яку притягнуто до відповідальності ОСОБА_1 , захисника Андрієнка С.В., потерпілого ОСОБА_2 , представника Садиленка О.Л., переглянувши апеляційну скаргу захисника, на постанову Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 22 липня 2025 року, стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,-

за ст. 124 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою суду від 22 липня 2025 року визнано винним ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, а провадження закрито за закінченням строків накладення стягнення.

Районним судом встановлено, що 21.03.2025 року о 18:20 годині, на а/д Н31 с. Балівка, вул. Центральна 1-А, «БРСМ», водій ОСОБА_1 керуючи т.з. М-408 д.н.з. НОМЕР_1 при зміні напрямку руху не впевнився в безпечності та скоїв зіткнення з авто Субару д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався в попутному напряму. Внаслідок ДТП авто отримали механічні пошкодження. Своїми діями водій порушив вимоги п. 10.1 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 124 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати постанову суду та закрити провадження стосовно ОСОБА_1 за відсутністю складу правопорушення, оскільки докази наявні в справі не доводять вину, а навпаки спростовують, в тому числі пояснення учасників пригоди.

В запереченні представник просить залишити без задоволення апеляційну скаргу, так як рішення суду І інстанції правильне.

В апеляційному суді захисник та ОСОБА_1 підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Потерпілий заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши головуючого суддю, пояснення учасників перегляду, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

За змістом ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

Відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП при розгляді адміністративної справи повинно бути з`ясовано: чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При вирішенні питання про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, апеляційний суд приймає до уваги, що згідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність особи, яка доведена достатніми та незаперечними доказами.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і верховенством права.

Так, стаття 124 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

За способом викладення диспозиція статті 124 КУпАП є бланкетною. Диспозиції бланкетних норм не встановлюють певних правил поведінки, а передбачають існування інших норм, розміщених в інших нормативних актах, у яких сформульовані конкретні правила поведінки.

Таким нормативно-правовим актом, зокрема, є Правила дорожнього руху, затверджені Постановою КМУ.

У протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху, відповідно до якого перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Перевіривши матеріали справи апеляційний суд вважає, що беззаперечних даних щодо порушення ОСОБА_1 п.10.1 ПДР України не має.

Так, з письмових пояснень ОСОБА_1 видно, що він рухався віїзджав з АЗС БРСМ, включив лівий показник повороту, змістився в правий крайній ряд та почав здійснювати поворот ліворуч щоб здійснити розворот в бік м. Дніпро, так як найближчий транспортний засіб був на відстані близько 100 метрів. При розвороті відчув удар в заднє крило автомобіля. Під час апеляційного перегляду ОСОБА_1 надав аналогічні пояснення, також зазначив, що ДТП відбулося коли він завершував маневр. Тобто, ОСОБА_1 пояснює, що він переконався у безпеці свого маневру, а зіткнення відбулося коли він завершував маневр.

З письмових пояснень ОСОБА_2 видно, що вона рухалася на трасі Донецьке шосе у напрямку с. Могилів. За заправкою БРСМ рухалася у першому рядку, доїжджаючи до розвороту їй не надав перевагу водій автомобіля Москвич, у звязку з чим відбулося ДТП. Водій автомобіля Москвич виїжджаючи із заправної станції не переконавшись, не гальмуючи здійснив переїзд двох смуг для руху. Під час апеляційного перегляду ОСОБА_2 підтвердила свої письмові пояснення, але уточнила, що вона рухалася не в першій смузі для руху, а в лівій крайній смузі. Водій Москвича повернув швидко, тому даний транспортний засіб помітила перед собою. Рух Москвича був здійснений з права на ліво із АЗС Восток Газ. Отже, ОСОБА_2 зазначає, що автомобіль Москвич здійснив швидкий, несподіваний поворот ліворуч перед її автомобілем, тому й відбулося зіткнення. При цьому, письмові пояснення ОСОБА_2 мають протиріччя з її поясненнями щодо руху автомобіля Субару за від якої АЗС здійснював рух ОСОБА_1 .

Аналізуючи пояснення учасників ДТП можливо дійти до висновку, що вони є протилежними щодо моменту та обставин коли автомобіль Москвич, яким керував водій ОСОБА_1 здійснив маневр повороту ліворуч, оскільки останній зазначає, що переконався в маневрі, здійснив його правої крайньої в ліву смугу та закінчуючи його(маневр) відчув удар, а водій ОСОБА_2 вказує, що автомобіль Москвич здійснив маневр повороту ліворуч перед її автомобілем, перетинаючи дві смуги для руху.

Під час апеляційного перегляду були перевірені матеріали справи, а саме: схема ДТП, фототабиці, які знаходяться в матеріалах справи та були надані безпосередньо апеляційному суду, а також відеозаписи на яких зафіксована подія ДТП.

З наявної схеми ДТП видно, що на ній зафіксовано здійснення розвороту автомобілем Москвич з правої крайньої смуги для руху. На зворотньому боці зафіксовані пошкодження автомобілів, у Москвича заднє ліве крило, задня ліва та передні двері, кришка багажнику, заднє скло, деформація кузову. В автомобіля Субару капот, передній бампер, решітка радіатору. Тобто, схемою підтверджуються пояснення ОСОБА_1 , що він здійснював маневр повороту з правого крайньої смуги в ліву крайню смугу і завершував маневр, та спростовуються пояснення ОСОБА_2 , що автомобіль Москвич здійснив маневр через дві смуги для руху, тобто здійснював розворот з обочини. Крім цього з локалізації пошкоджень зазначених в схемі видно, що автомобіль Москвич має пошкодження лівої задньої частини автомобіля, а автомобіль Субару передньої, що підтверджує пояснення ОСОБА_1 щодо завершення маневру, а не як зазначає ОСОБА_2 про несподіваний маневр автомобіля Москвич.

При цьому, апеляційний суд вважає, що інші пошкодження зафіксовані на автомобілі Москвич а саме лівих дверей автомобіля, кришки багажнику, деформації кузову, є наслідком удару в заднє ліве крило Москвича, що підтверджується долученими під час перегляду фототаблицями даного автомобіля, які надані стороною захисту.

Підтвердженням того, що автомобіль Москвич вже завершував маневр повороту є переглянутий під час апеляційного перегляду відеозапис, який наданий стороною захисту. З відеозапису видно, як автомобіль Москвич виїжджає із АЗС далі зміщається в крайню праву смугу для руху, перетнув ліву смугу для руху та в моменти його(маневру) закінчення відбулося зіткнення.

Також, під час перегляду був переглянутий відеозапис з відео реєстратора одного з автомобілів, які рухалися позаду автомобіля Субару під керуванням ОСОБА_2 . Але на відео можливо побачити лише момент зіткнення автомобілів, напрямок руху автомобіля Москвич не зафіксований, так як закритий автомобілями, які рухались попереду, в тому числі автомобілем Субару. Тобто даний відеозапис не відтворює повну картину подій.

Перевіривши дані матеріали, пояснення учасників події апеляційний суд вважає, що матеріалами справи не доведено поза розумним сумнівом винність ОСОБА_1 в порушенні п. 10.1 ПДР України, що останній виконуючи поворот ліворуч, не переконався, що це буде безпечним та скоїв зіткнення, так як з матеріалів видно, що ОСОБА_1 виконував поворот ліворуч та завершував маневр.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Тобто, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено поза розумним сумнівом, на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури.

Аналогічні положення Конституції України поширюються і на осіб, які обвинувачуються у вчиненні правопорушень, передбачених КУпАП.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення. Однак, достовірність доказів, які є сумнівними та відсутність доказів зібраних особою, що склала протокол про адміністративне правопорушення є неприпустимою, оскільки суперечить позиції ЄСПЛ та порушує презумпцію невинуватості особи.

При цьому в процесі доказування вини, доцільно керуватись принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України»(з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282. Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

За таких обставин апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а постанову суду скасувати та закрити провадження стосовно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Андрієнка С.В.- задовольнити.

Постанову Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 22 липня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винним за ст. 124 КУпАП, а провадження закрито за закінченням строків накладення стягнення скасувати.

Закрити провадження стосовно ОСОБА_1 підставі п.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Р.В.Мудрецький