справа № 619/3353/25
провадження № 3/619/1426/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2025 року м. Дергачі

Дергачівський районний суду Харківської області

в складі головуючого судді Коваленко Н.В.,

за участю секретаря судового засідання Носачової І.В.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали адміністративної справи, що надійшли з ВП №3 Харківського РУП №3 ГУНП в Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Шостка Сумської області, громадянина України, українця, одруженого, військовослужбовця, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

УСТАНОВИВ:

08 червня 2025 року о 13 год 50 хв на автодорозі Харків-Щербаківка біля селища Питомник ОСОБА_1 керував автомобілем RENAULT KENGOO номерний знак НОМЕР_1 (в/ч НОМЕР_2 ) виїхав на зустрічну смугу не надав перевагу у русі автомобілю HONDA CR-V номерний знак НОМЕР_3 та здійснив зіткнення , чим заподіяв матеріальну шкоду та порушив п.11.4. Правил дорожнього руху.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою провину у порушенні правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортного засобу , визнав частково та пояснив, що 08 червня 2025 року рухався трасою Харків-Белгород, робив маневр по об`їзду ям і з лівої сторони, на перехресті населеного пункту Питомник, зіткнувся з автомобілем. Так як, ця траса є вкрай небезпечною для проїзду автомобілів, оскільки може обстрілюватися ворожими дронами, тому намагався рухатися якомога ближче під захистом дерев. Оскільки, а ні розмітки, а ні знаків на дорозі не було, то він вважав що це дорога з одностороннім рухом. Зауважив, що інший водій також винний, оскільки виїхав на головну трасу без зупинки з другорядної дороги, не пересвідчившись у безпечності свого маневру, чим порушила п. 10.11, 16.11, 16.15 ПДР, про що ОСОБА_1 зазначив в письмових поясненнях долучених до матеріалів справи .

Потерпіла ОСОБА_2 в судовому засіданні 01.07.2025 пояснила, що 08 червня 2025 року вона зі своїм цивільним чоловіком їхали з дачі біля селища Питомник та виїжджали на головну дорогу і в них в`їхав RENAULT KENGOO який рухався по зустрічній смузі. Пед тим як виїхати на головну дорогу вона пересвідчилася в безоплатності свого маневру, і повертаючи праворуч дивилася чи не рухається по її полосі в ії напрямку будь який транспортний засіб з лівого боку. Правопорушника вона не побачила, оскільки швидкість його автомобіля була більше допустимої, крім того вона не очікувала , що хтось буде їхати по смузі, яка передбачена для руху автомобілів в протилежному напрямку. Оскільки, Їхати по смузі зустрічного руху заборонено Правилами дорожнього руху, крім випадків, коли це дозволено дорожньою розміткою або виконання обгону на певних ділянках дороги. Ні того ні іншого в даному випадку не було.

09.07.2025 року від потерпілої надійшло клопотання про розгляд справи за її відсутності, в якому вона також просила притягнути правопорушника до адміністративної відповідальності та призначити покарання - позбавлення права керування транспортним засобом.

Вирішуючи справу по суті, заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності та потерпілу, повно та всебічно дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд враховує наступні норми закону.

Як визначено статтею 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, визначені в статті 280 КУпАП, зокрема орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі статтею 7 КУпАП, розглядаючи таку справу, орган повинен забезпечити законність при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність цієї особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»№ 3477-IV від 23 лютого 2006 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Гарантії статті 6 § 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод включають зобов`язання суддів надавати достатні підстави для винесення рішень (H. v. Belgium (Н. проти Бельгії), § 53). Достатні підстави демонструють сторонам, що їхню справу було ретельно розглянуто.

Хоча національний суд користується певним правом розсуду, обираючи аргументи і приймаючи докази, він зобов`язаний обґрунтувати свої дії підставами для винесення рішень (Suominen v. Finland (Суомінен проти Фінляндії), § 36).

Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.

Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п.43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно вказаної правової позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

При цьому суд зазначає, що відповідно до ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 124 КУпАП адміністративним правопорушенням є порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Оскільки така норма закону, як стаття 124 КУпАП, яка інкримінується ОСОБА_1 , є бланкетною, то при провадженні у справі необхідно з`ясовувати, серед іншого, яку норму спеціального закону порушила особа, в чому полягає суть цих порушень із відповідним закріпленням вказаних норм в протоколі про адміністративне правопорушення.

Судом встановлено, що водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом RENAULT KENGOO номерний знак НОМЕР_1 (в/ч НОМЕР_2 ), в порушення вимог п. 11.4 Правил дорожнього руху, виїхав на призначений для зустрічного руху бік дороги, на дорозі з двостороннім рухом, які мають щонайменше дві смуги для руху в одному напрямку та скоїв зіткнення з автомобілем HONDA CR-V номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 , яка на перехресті повернула та рухалась по своїй полосі назустріч.

Факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами:

Протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 355396 від 08.06.2025.

У вказаному протоколі ОСОБА_1 у графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності» зазначив, що при об`їзді вибоїн на дорозі, виїхав на зустрічну смугу внаслідок чого потрапив у ДТП.

2.Схемою місця ДТП, яка є додатком до протоколу, в якій зафіксоване місце ДТП із зазначенням її прив`язки, графічно зображено та детально описано післяаварійне розташування транспортних засобів відносно один одного, конкретизовані погодні умови, стан покриття проїзної частини, відсутність дорожніх знаків та розмітки, а також перелік видимих (зовнішніх) пошкоджень транспортних засобів, отриманих унаслідок ДТП. Зафіксовано місце вчинення ДТП, а саме на смузі на яку повертала потерпіла на автомобілі HONDA CR-V номерний знак НОМЕР_3 . Автомобіль ОСОБА_1 RENAULT KENGOO номерний знак НОМЕР_1 (в/ч НОМЕР_2 ) знаходився за перехрестям на узбіччі по своїй полосі по ходу руху.

Жодна із сторін не заперечувала, що на схемі місця ДТП їхнє розташування після дорожньо-транспортної пригоди є правильним. Схему місця ДТП підписали обидва учасники події після її складання без зауважень.

Зазначений доказ суд вважає належним та допустимим, підстави для визнання його недопустимим відсутні.

3.Письмовими поясненнями ОСОБА_1 , також поясненнями наданим в судовому засіданні.

4.Письмовими поясненнями ОСОБА_2 , та поясненнями наданими в судовому засіданні.

5.Оглянутим у судовому засіданні відео з телефону ОСОБА_1 , з якого вбачається достатньо широке полотно дороги засипане пилом та піском без розмітки.

Відповідно до загальних положень ПДР, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Пункт 1.3 ПДР України, передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Для забезпечення безпеки дорожнього руху, згідно з п. 2.3, "б" ПДР України, водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до п. 11.4 ПДР України, на дорогах з двостороннім рухом, які мають щонайменше дві смуги для руху в одному напрямку, забороняється виїжджати на призначений для зустрічного руху бік дороги.

Кількість смуг на проїзній частині для руху нерейкових транспортних засобів визначається дорожньою розміткою або дорожніми знаками 5.16, 5.17.1, 5.17.2, а за їх відсутності - самими водіями з урахуванням ширини проїзної частини відповідного напрямку руху, габаритів транспортних засобів і безпечних інтервалів між ними ( п. 11.1 ПДР України).

На дорогах, які мають дві і більше смуг для руху в одному напрямку, нерейкові транспортні засоби повинні рухатися якнайближче до правого краю проїзної частини, крім випадків, коли виконується випередження, об`їзд або перестроювання перед поворотом ліворуч чи розворотом ( п. 11.2 ПДР України).

Аналіз зазначених норм свідчить, що у разі відсутності розмітки, або очевидної кількості смуг, виїзд на зустрічну смугу буде вважатися порушенням. Відсутність розмітки не звільняє водія від обов`язку дотримуватися загальних правил безпеки дорожнього руху.

Згідно пункту 1.4 Правил дорожнього руху України кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Під час руху водій має право розраховувати на те, що інші учасники дорожнього руху виконують Правила дорожнього руху і за певних умов виключається відповідальність особи, яка порушила Правила дорожнього руху вимушено, через створення аварійної ситуації іншою особою, котра керувала транспортним засобом.

Проте, під час розгляду справи суд надає оцінку діям водія відносно якого складено протокол про адміністративне правопорушення, і обставини дорожньо-транспортної пригоди не вказують на те, що ОСОБА_1 вимушено порушив вимоги пункту 11.4 Правил дорожнього руху через створення аварійної ситуації іншим водієм. А погане покриття дороги не є виправданням для порушення Правил дорожнього руху. Водії зобов`язані дотримуватися ПДР незалежно від стану дорожнього покриття, пристосовуючи свою швидкість та манеру водіння до умов руху. Поганий стан дороги може збільшити ризик виникнення аварій, але це не звільняє водія від відповідальності за дотримання правил безпеки. Водії повинні враховувати стан дороги та адаптувати свою поведінку, щоб уникнути ДТП. Згідно з Правилами дорожнього руху, водії повинні обирати безпечну швидкість, яка відповідає дорожнім умовам, у тому числі і стану дорожнього покриття. Якщо дорога погана, водій повинен знизити швидкість, щоб мати можливість вчасно зупинитися у разі виникнення перешкоди.

Положеннями п. 2.3д ПДР України передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Щодо доводів особи, яка притягується до адміністративної відповідальності про те, що зіткнення автомобілів відбулось через порушення водієм автомобіля HONDA CR-V номерний знак НОМЕР_3 Правил дорожнього руху, а саме: водій при повороті праворуч при виїзді на головну дорогу з другорядної, не переконався у безпечності маневру і це призвело до аварійної ситуації, суд зазначає , що вказані доводи не спростовують законності інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення.

Так як, предметом судового розгляду в межах даного адміністративного провадження є притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , а також наявність чи відсутність в його діях порушень п. 11.4 ПДР України та ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Будь-які інші доводи, викладені в поясненнях ОСОБА_1 , в тому числі про те, що за відсутності знаків дорожнього руху та розмітки на дорозі, а також, що причиною виникнення згаданої вище ДТП є порушення вимог ПДР України потерпілою, сприймаються судом, як спроба уникнення відповідальності, оскільки доказів, які б об`єктивно могли спростувати його винуватість у вчиненні вказаного правопорушення, матеріали справи не містять.

Встановлення причинно-наслідкового зв`язку як однієї із складових об`єктивної сторони правопорушення є прерогативою органу, який розглядає справу, в даному випадку - суду, який вважає, що порушення ОСОБА_1 вимог п.11.4 ПДР перебувало у прямому причинному зв`язку з наслідками у вигляді пошкоджень транспортних засобів.

Отже, враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що ДТП сталася внаслідок порушення ОСОБА_1 пп. 11.4 Правил дорожнього руху, а саме на дорогах з двостороннім рухом, які мають щонайменше дві смуги для руху в одному напрямку, забороняється виїжджати на призначений для зустрічного руху бік дороги.

При цьому, суд ураховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Отже, вина ОСОБА_1 у вчиненні вищевказаного правопорушення доведена у повному обсязі та підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення і матеріалами справи про адміністративне правопорушення.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність ОСОБА_1 судом не встановлено.

Згідно до ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладанні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП, а саме: порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Проте, слід врахувати те, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 є військовослужбовцем, що підтверджується копією військового квитка наявного в матеріалах справи, та перебуває на військовій службі у військовій частині № НОМЕР_2 , згідно довідки від 09.07.2025 за номером 2-1-д-1781 . Крім того , транспортний засіб RENAULT KENGOO , державний номерний знак НОМЕР_1 , яким керував військовослужбовець належить військовій частині в/ч № НОМЕР_2 і під час скоєння ДТП ОСОБА_1 виконував завдання з перевозки продуктів харчування для військової частини, що підтверджується дорожнім листом 5986 від 20.06.2025 року , з якого вбачається, що 08.06.2025 року старший солдат ОСОБА_1 вибув, а потім прибув у військову частину, що засвідчено підписами.

Відповідно до ч. 3 ст. 15 КпАП України, при порушенні правил дорожнього руху водіями транспортних засобів Збройних Сил України, зокрема військовослужбовцями строкової служби, штраф як адміністративне стягнення до них не застосовується. У випадках, зазначених у цій статті, органи (посадові особи), яким надано право накладати адміністративні стягнення, передають матеріали про правопорушення відповідним органам для вирішення питання про притягнення винних до дисциплінарної відповідальності.

Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги те, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, тобто особою, на яку поширюється дія дисциплінарних статутів, суд приходить до висновку про наявність підстав для передання матеріалів адміністративної справи відносно ОСОБА_1 відповідному органу, для вирішення питання про притягнення винного до дисциплінарної відповідальності.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 124, 245, 251, 280, 283-285 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Матеріали справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , за ст. 124 КУпАП передати на розгляд керівництву Військової частини № НОМЕР_2 для вирішення питання про притягнення винного до дисциплінарної відповідальності.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Харківського апеляційного суду через Дергачівський районний суд Харківської області.

Повний текст постанови оголошений в приміщенні Дергачівського районного суду Харківської області 29 серпня 2025 року о 9 годині 00 хвилин.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Суддя Н. В. Коваленко