Справа № 133/1474/25
Провадження № 33/801/828/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Гуменюк О. О.
Доповідач: Войтко Ю. Б.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2025 рокум. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Войтко Ю. Б.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 02 червня 2025 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП,

встановив:

Постановою судді Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 02 червня 2025 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3 (трьох) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 (п`ятдесят одна) гривня 00 копійок, а також стягнуто з неї на користь держави судовий збір в розмірі 605 грн 60 коп.

Відповідно до обставин встановлених судовим рішенням, 29.04.2025 о 11:50, в АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 вчиняла хуліганські дії, що полягали у обливанні лайном громадянки ОСОБА_2 , чим порушила громадський порядок і спокій громадян, подія відбувалась в під`їзді будинку, за що відповідальності передбачена ст. 173 КУпАП.

Не погодившись з постановою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 02 червня 2025 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, оскільки вважає її незаконною та такою, що не відповідає обставинам справи, просить оскаржувану постанову скасувати та повернути справу на новий розгляд.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що постановою суду першої інстанції грубо порушено вимоги Конституції України, а також проігноровано вимоги ст.. 6 загальної декларації прав людини.

Вказує, що подія відбулася на приватному домоволодінні скаржника, що підтверджено відеозаписами працівників поліції, які прибули на виклик. Тому, скаржник не вчинила жодних дій, які передбачені адміністративною відповідальністю за ст. 173 КУпАП, оскільки скаржник перебувала на приватному домоволодінні, до якого намагалися вдертися зловмисники.

Одночасно ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 02 червня 2025року. Зазначає, що справу копію постанови суду отримано 18.07.2025, а строк оскарження закінчується 28.07.2025.

Відповідно до ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом, правомочним розглядати скаргу.

Як вбачається з матеріалів справи, справу розглянуто у відсутність правопорушника. Копію постанови ОСОБА_1 отримала 18.07.2025, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 17), а звернулася з апеляційною скаргою 28.07.2025.

Суд дослідивши матеріали справи дійшов висновку, що заявлене клопотання підлягає задоволенню, оскільки строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася. За її клопотанням суд відкладав розгляд справи, а тому особа, яка притягається до адміністративної відповідальності обізнана, що справа відносно неї розглядається в апеляційній інстанції. ОСОБА_1 своєчасно сповіщалася про місце і час розгляду справи і від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, що не перешкоджає розгляду справи без її участі.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, доводи апеляційної скарги, пояснення ОСОБА_1 суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Апеляційний суд, враховуючи положення ст. 294 КУпАП, переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

За змістом ст. 7 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності, а положеннями ст. 245 цього ж Кодексу визначено, що завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З аналізу ст. ст. 251, 252 КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення має бути безумовно доведено достатніми доказами, які установлюють об`єктивну істину у справі.

Положеннями ст. 173 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за дрібне хуліганство, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Дрібне хуліганство характеризується умислом, тобто особа, яка здійснює дрібне хуліганство, розуміє, усвідомлює, що своїми діями вона порушує громадський порядок і бажає або свідомо допускає прояв неповаги до суспільства.

Суть даного правопорушення зводиться до вчинення таких дій, що привели до порушення громадського порядку і спокою громадян.

Громадський порядок - це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами відносин, що складаються у громадських місцях у процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, а також підприємств, установ та організацій.

Посягання на ці відносини здійснюються в активній формі, безпричинно, в основному з ініціативи правопорушника або через використання незначного приводу, як правило, відбуваються в публічних (громадських, людних) місцях, супроводжуються ненормативною (брутальною, нецензурною) лексикою.

Суб`єктивна сторона цього правопорушення характеризується наявністю вини. Особа усвідомлює, що її дії протиправні, вона передбачає, що в результаті їх здійснення буде порушено громадський порядок і прагне саме до цього. Зазначені дії не зумовлені особистими мотивами й конкретною метою, а за своїми внутрішніми чинниками фокусуються в напрямку неповаги до суспільства. Домінування у свідомості особи саме такого внутрішнього спонукання і відсутність особистого мотиву посягання є головним критерієм відмежування дрібного хуліганства як адміністративного правопорушення проти громадського порядку та моральності від інших адміністративних правопорушень.

Громадська небезпека дій правопорушників проявляється в тому, що дрібне хуліганство певною мірою дезорганізує весь комплекс суспільних відносин, що склалися, а дії правопорушників спрямовані проти забезпечення нормального життя, суспільно-політичної діяльності громадян. Дрібне хуліганство необхідно відрізняти від таких схожих дій, як самоправство, приниження гідності, нанесення побоїв, або інших проступків, які мають наслідком адміністративну відповідальність (поява у нетверезому стані у громадських місцях, порушення правил руху і т. ін.).

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого даною нормою, полягає у нецензурній лайці в громадських місцях, образливому ставленні до громадян та інших діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Найбільш розповсюдженою формою дрібного хуліганства є нецензурна лайка у громадських місцях. Іншою формою цього правопорушення є образливе ставлення до громадян, під яким необхідно розуміти докучливу поведінку, пов`язану з образливими діями, що зневажають честь і гідність людини та утискають будь-чию волю, до того ж у грубій розв`язній манері.

До поняття «інші подібні дії» відносять такі прояви дрібного хуліганства, як: насильницьке вторгнення в громадські місця всупереч забороні певних осіб, покликаних слідкувати за порядком; безпідставне порушення спокою громадян телефонними дзвінками, лихослів`я по телефону; співання нецензурних пісень, розповідання вульгарних анекдотів групам людей; вигуки, свист під час демонстрації кінофільмів; ґвалт, крики з хуліганських мотивів біля вікон громадян у нічний час; публічне справляння природних потреб у не відведених для цього місцях; поява у громадському місці в оголеному вигляді; самовільне без потреби зупинення комунального транспорту; нанесення непристойних малюнків на тротуари, стіни, паркани, двері чи вчинення написів нецензурного змісту; неправдиве повідомлення про смерть родичів, знайомих, якщо це не потягло тяжких наслідків; грубе порушення черг, яке супроводжується ображанням громадян та проявом неповаги до них; знищення або пошкодження з хуліганських мотивів якого-небудь майна у незначних розмірах; зривання афіш, плакатів, газет, оголошень зі стендів; умисна (з бешкетництва) швидка їзда на автомобілях та мотоциклах по калюжах поблизу тротуарів, зупинок, інших місць скупчення людей тощо.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 121636 від 29.04.2025 судом встановлено, що 29.04.2025 о 11:50, в АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 вчиняла хуліганські дії, що полягали у обливанні лайном громадянки ОСОБА_2 , чим порушила громадський порядок і спокій громадян, подія відбувалась в під`їзді будинку, чим вчинила дрібне хуліганство.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи докази окремо та в їх сукупності, ґрунтуючись на внутрішньому переконанні, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, про доведеність ст. 173 КУпАП.

Незважаючи на те, що ОСОБА_1 в апеляційній скарзі заперечує свою винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173 КУпАП, вона підтверджується матеріалами справи, а саме: відомостями, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД № 121636 від 29.04.2025; протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 29.04.2025; рапортом поліцейського від 29.04.2025; поясненнями ОСОБА_2 від 29.04.2025.

Вказані вище докази, дослідженні судом апеляційної інстанції, є належними та допустимими, які поза розумним сумнівом підтверджують наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 173 КУпАП.

Апеляційним судом не приймаються до уваги доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не вчинила жодних дій, які передбачені адміністративною відповідальністю за ст. 173 КУпАП, так як вона перебувала на приватному домоволодінні, до якого намагалися вдертися зловмисники.

Як вбачається із матеріалів справи працівники дільниці проводили механічне від`єднання від системи газопостачання споживача ОСОБА_1 в під`їзді будинку за адресою АДРЕСА_2 .

Відповідно до статті 13 Закону України «Про ринок природного газу» побутовий споживач зобов`язаний, зокрема: забезпечувати безперешкодний доступ уповноважених представників оператора газотранспортної системи, оператора газорозподільної системи до вузлів обліку природного газу та з метою встановлення вузлів обліку газу

В свою чергу, подія мала місце під час виконання працівниками газової служби робіт у під`їзді будинку по АДРЕСА_2 , де ОСОБА_1 порушила громадський порядок, що призвело до перешкоджання діяльності підприємств, установ та організацій.

Протокол про адміністративне правопорушення складено належним чином, містить опис обставин події та пояснення потерпілої ОСОБА_2 , з яких убачається, що саме ОСОБА_1 вчиняла хуліганські дії, що полягали у обливанні лайном та перешкоджала проведенню робіт. Водночас апелянт не надала жодних переконливих доказів на підтвердження своїх доводів про протиправні дії невідомих осіб.

Посилання ОСОБА_1 на те, що вона вважала працівників газової служби сторонніми особами, не спростовує факту вчинення нею дій, які мають ознаки дрібного хуліганства, оскільки об`єктивна сторона правопорушення полягає не у мотиві поведінки, а у факті порушення громадського порядку.

Апеляційний суд звертає увагу, що скаржник в апеляційній скарзі не заперечує факту вчинення нею хуліганських дії, що полягали у обливанні лайном громадянки ОСОБА_2 .

Також не приймаються до уваги посилання скаржника на те, що постановою суду першої інстанції грубо порушено вимоги Конституції України та ст. 6 Загальної декларації прав людини. Суд першої інстанції розглянув справу у межах наданої законом компетенції, з дотриманням процесуальних норм КУпАП, забезпечивши ОСОБА_1 право на захист, у тому числі право заявляти клопотання, подавати докази. Будь-яких порушень конституційних гарантій або міжнародних стандартів прав людини колегія суддів не встановила.

Доводи апеляційної скарги носять характер суб`єктивного тлумачення подій, не підтверджені жодними належними та допустимими доказами і не спростовують правильність висновків суду першої інстанції.

Відтак, доводи апелянта про відсутність у її діях складу адміністративного правопорушення не заслуговують на увагу. Таку позицію ОСОБА_1 слід розцінювати, як намагання нею уникнути установленої законом відповідальності за скоєне.

Отже, викладені обставини вказують на те, що місцевий суд повно і всебічно дослідив матеріали справи, дав правильну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

За таких обставин та з урахуванням положень статей 268, 294 КпАП України апеляційний суд вважає, що постанову Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 02 червня 2025 року слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

постановив:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 02 червня 2025 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 02 червня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду Ю. Б. Войтко