КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/307/23
Провадження № 3-в/552/49/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.08.2025 Суддя Київського районного суду м. Полтави Калько О.С., розглянувши подання провідного інспектора Київського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Полтавській області Левченко В.М. про звільнення від відбування адміністративного стягнення, у зв`язку із закінченням строку давності виконання судового рішення, відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Київського районного суду м. Полтава від 13.02.2023 по справі № 552/307/23 ОСОБА_1 визнано винним в скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 183-1 ч.1 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у вигляді 120 годин суспільно корисних робіт. З 16.03.2023 зазначена постанова перебуває на виконанні в Київському районному відділі філії ДУ «Центр пробації» в Полтавській області.

Від провідного інспектора Київського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Полтавській області Левченко В.М. надійшло подання про звільнення ОСОБА_1 від відбування адміністративного стягнення у вигляді 120 годин суспільно корисних робіт у зв`язку із закінченням строку давності виконання судового рішення, із застосуванням аналогії закону, а саме норми ст. 80 КК України, яка передбачає звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку (особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано, зокрема протягом двох років у разі засудження до покарання менш суворого, ніж позбавлення волі). Крім того, Конституційний суд України в рішенні від 11.10.2011 ( справа № 10-рп/2011) аналізуючи положення міжнародних актів, наголосив, що «не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення», а відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що вони є менш суспільно небезпечними». У цьому рішенні суд поширив певні гарантії Кримінального кодексу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

При цьому, в поданні зазначила, що під час виконання постанови, ОСОБА_1 надав пояснення, що не може відпрацювати стягнення за станом здоров`я, при цьому підтверджуючих документів не надав, в подальшому на виклики до органу пробації не з`являвся.

Представник органу пробації Левченко В.М. під час розгляду подання просила останнє задовольнити з наведених в поданні підстав, ОСОБА_1 на виклик суду не з`явився.

Дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного.

Згідно ст. 304 КУпАП питання, зв`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом, який виніс постанову.

Відповідно до ч.1,3 ст. 31-1 КУпАП суспільно корисні роботи полягають у виконанні особою, яка вчинила адміністративне правопорушення, оплачуваних робіт, вид яких та перелік об`єктів, на яких порушники повинні виконувати ці роботи, визначає відповідний орган місцевого самоврядування. Суспільно корисні роботи не призначаються особам, визнаним інвалідами I або II групи, вагітним жінкам, жінкам, старше 55 років та чоловікам, старше 60 років.

Відповідно до ст. 302 КУпАП лише за наявності обставин, зазначених у пунктах 5, 6 і 9 статті 247 цього Кодексу, орган (посадова особа), який виніс постанову про накладення адміністративного стягнення, припиняє її виконання, тобто лише з підстав: видання акта амністії, якщо він усуває застосування адміністративного стягнення; скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність; смерть особи, щодо якої було розпочато провадження в справі.

При цьому Кодексом України про адміністративні правопорушення не передбачено і звільнення особи від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності, однак, гарантії Кримінального кодексу поширюються на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності, а тому в даному випадку можливо застосувати застосується аналогію закону.

Так, відповідно до п.1 ч.1 ст. 80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано протягом двох років у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі. Однак, відповідно до ч.3 зазначеної статті, перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 будучи обізнаним про накладене на нього адміністративне стягнення постановою суду, яку не оскаржував, ухилявся від відбування суспільно корисних робіт, а тому, в даному випадку, строки давності подвоюються та складають 4 роки, та на даний час не закінчились.

Враховуючи вищезазначене, подання про звільнення ОСОБА_2 від відбування адміністративного стягнення у зв`язку із закінченням строку давності виконання судового рішення є передчасним та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 31-1, 304, 325-4 КУпАП, ст. 80 КК України, -

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні подання провідного інспектора Київського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Полтавській області Левченко В.М. про звільнення від відбування адміністративного стягнення у зв`язку із закінченням строку давності виконання судового рішення від 13.02.2023 відносно ОСОБА_1 відмовити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Калько О.С.