ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 547/276/25 Номер провадження 33/814/575/25Головуючий у 1-й інстанції Харченко В. Ф. Доповідач ап. інст. Корсун О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2025 року м. Полтава

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Корсун О.М., за участю: секретаря судового засідання Пархоменко Ю.І., представника потерпілого ТОВ "Агрофірма "Соняшник" - адвоката Євсюкова Ф.Б., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою представника потерпілого ТОВ "Агрофірма "Соняшник" - адвоката Євсюкова Ф.Б., на постанову Семенівського районного суду Полтавської області від 27 березня 2025 року,

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.4 ст.130 КУпАП, та з урахуванням ч.2 ст.36 КУпАП накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 2 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 605 гривень 60 копійок судового збору.

За постановою місцевого суду ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень за таких обставин.

08 березня 2025 року о 18 годині 16 хвилин ОСОБА_1 по вул. Миру, 150 у с. Брусове, керуючи автомобілем "ВАЗ 21063", н.з. НОМЕР_1 , у порушення вимог п.п.12.1 ПДР України не обрав безпечної швидкості, не врахував дорожньої обстановки та вчинив зіткнення зі стоячим сільськогосподарським трактором, у результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Затим ОСОБА_1 після вчиненої ним ДТП за наведених вище місця, дати й часу в порушення вимог п.2.10 ПДР України вжив спиртні напої (алкоголь) до приїзду поліцейських і проведення огляду на стан сп`яніння. За результатами огляду на стан сп`яніння в медичному закладі встановлено вміст 2, 08 проміле алкоголю в крові ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі представник потерпілого ТОВ "Агрофірма "Соняшник" - адвокат Євсюков Ф.Б., просить скасувати постанову Семенівського районного суду Полтавської області від 27 березня 2025 року та прийняти нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.4 ст.130 КУпАП, та з урахуванням ч.2 ст.36 КУпАП накласти на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 34 000 гривень із позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки. Свої вимоги мотивує тим, що: суд першої інстанції безпідставно не застосував до ОСОБА_1 стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 3 роки, передбачене санкцією ч.4 ст.130 КУпАП, оскільки згідно з даними відповіді Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Харківській, Полтавській та Сумській областях від 14 квітня 2025 року на ім`я ОСОБА_1 було видано посвідчення водія та інформація щодо його втрати чи позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами в Єдиному державному реєстрі МВС відсутня; відомості з бази даних ІПНП "ГСЦ посвідчення водія" щодо відсутності в ОСОБА_1 права керування транспортними засобами поліцейськими до протоколу не долучено й місцевий суд інформацію в цій частині не витребував; унаслідок ДТП трактор отримав механічні пошкодження, а, отже, його власнику - ТОВ "Агрофірма "Соняшник", завдано майнову шкоду.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , заявив клопотання про здійснення апеляційного розгляду за його відсутності.

Суд апеляційної інстанції заслухав думку представника потерпілого на підтримку апеляційної скарги, перевірив і дослідив матеріали провадження, проаналізував доводи апелянта та дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Частиною 7 ст.294 КУпАП регламентовано, що судове рішення суду першої інстанції переглядається в межах доводів апеляційної скарги.

Висновки місцевого суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративних правопорушень за обставин, установлених в оскаржуваній постанові, та необхідності кваліфікації його дій за ст.124, ч.4 ст.130 КУпАП, учасниками судового провадження в апеляційному порядку не оспорюються, а тому відповідно до ст.294 КУпАП у цій частині постанова суду першої інстанції не переглядається.

Згідно з ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 та ч.1 ст.287 КУпАП.

Диспозицією ч.4 ст.130 КУпАП передбачено відповідальність за вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю, наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

Учинене ОСОБА_1 адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст.130 КУпАП, виходячи зі змісту його об`єктивної сторони, не пов`язане з наявністю потерпілої особи, заподіянням їй будь-якого виду шкоди, а тому ТОВ "Агрофірма "Соняшник" не є потерпілим у провадженні саме за ч.4 ст.130 КУпАП та відповідно не має права на оскарження постанови місцевого суду щодо ОСОБА_1 у частині, що стосується адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП.

Наведений вище висновок додатково ґрунтується і на тому, що ОСОБА_1 визнано винуватим у вживанні ним алкоголю після вчиненої ДТП, тобто вживання алкоголю ОСОБА_1 передувало ДТП і відповідно не мало впливу на стан водія під час її вчинення та її обставини.

За таких обставин, оскаржуване судове рішення в наведеній вище частині, яка стосується ч.4 ст.130 КУпАП, в апеляційному порядку не переглядається.

Відповідно до ч.ч.7, 9 ст.294 КУпАП за загальним правилом апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. У разі зміни постанови в частині накладення стягнення, в межах, передбачених санкцією статті цього Кодексу, воно не може бути посилено.

Указані вище норми закону та інші приписи КУпАП не містять положень про можливість прийняття судом апеляційної інстанції судового рішення про погіршення становища особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за відсутності відповідного апеляційного приводу, тобто за власною ініціативою або у випадку, якщо постанова суду першої оскаржена особою, яка не має на це права.

Разом з цим, за загальним правилом, виходячи із системного аналізу процесуального законодавства України (положень кримінального процесуального законодавства (ст.ст.404, 421 КПК України), яке є найбільш близькою галуззю права), в якому діє принцип «заборони повороту до гіршого», судове рішення суду першої інстанції може бути скасовано у зв`язку з необхідністю застосувати закон про більш тяжке правопорушення чи суворіший захід примусу або в інших випадках, коли це погіршує становище особи, яка притягається до відповідальності, лише в разі, якщо з цих підстав апеляційну скаргу подав представник обвинувачення, потерпілий чи його представник. Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог тільки коли цим не погіршується становище особи, яка притягається до відповідальності.

Зазначений вище принцип спрямований на забезпечення правової визначеності для особи, яка притягається до відповідальності, шляхом встановлення законодавчої заборони погіршення її становища під час провадження в суді апеляційної інстанції, крім випадків, прямо передбачених законом.

Тому за обставин цієї справи апеляційний суд позбавлений можливості виправити допущену місцевим судом помилку й застосувати до ОСОБА_1 стягнення за ч.4 ст.130, ч.2 ст.36 КК України у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 3 роки, яке безпідставно не було накладено на ОСОБА_1 судом першої інстанції.

Що стосується питання накладення стягнення за ст.124 КУпАП, апеляційний суд зауважує наступне.

За змістом ч.ч.1, 2 ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Санкцією ст.124 КУпАП передбачено накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Тобто як штраф, так і позбавлення права керувати транспортними засобами є основним стягненням у ст.124 КУпАП.

Згідно з ч.2 ст.36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Більш тяжким (серйозним) із числа вчинених ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.4 ст.130 КУпАП, є адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст.130 КУпАП.

Таким чином, незалежно від виду застосованого за ст.124 КУпАП стягнення, остаточне стягнення на ОСОБА_1 має бути накладено за санкцією ч.4 ст.130 КУпАП і позбавлення права керування транспортними засобами (у випадку його призначення за ст.124 КУпАП) не може бути приєднане, оскільки воно передбачене санкцією ст.124 КУпАП як основне стягнення, а не додаткове.

При цьому, апеляційна скарга представника потерпілого не містить доводів, що підлягали би перевірці в апеляційному порядку, про те, які відомості щодо особи правопорушника, ступеню його вини, обставин і характеру вчиненого ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, чи які обставини, що обтяжують відповідальність, вказують на необхідність і доцільність застосування до ОСОБА_1 позбавлення права керувати транспортними засобами, а не штрафу, в той час як названі види стягнень передбачені в диспозиції ст.124 КУпАП як альтернативні.

В апеляційній скарзі не наведено й мотивів щодо того, яке стягнення, на думку апелянта, має бути призначене ОСОБА_1 саме за ст.124 КУпАП. Доводи представника потерпілого полягають виключно в тому, що суд першої інстанції безпідставно не застосував до ОСОБА_1 передбачене санкцією ч.4 ст.130 КУпАП стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 3 роки, проте апеляційний суд позбавлений можливості скасувати за цими доводами апелянта постанову суду першої інстанції в частині накладення на ОСОБА_1 стягнення за ч.4 ст.130 КУпАП і ч.2 ст.36 КУпАП (остаточного) з огляду на викладені вище мотиви.

Ураховуючи наведені вище обставини в їх сукупності, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника потерпілого ТОВ "Агрофірма "Соняшник" - адвоката Євсюкова Ф.Б., залишити без задоволення, а постанову Семенівського районного суду Полтавської області від 27 березня 2025 року щодо ОСОБА_1 без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду О.М. Корсун