провадження № 3/753/6495/25
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" серпня 2025 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Коренюк А.М., розглянувши матеріали, які надійшли від Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції в м.Києві про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючу (безробітну), проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не притягувалась до адміністративної відповідальності, за ч. 2 ст. 51, ч.2 ст.51 КпАП України, -

ВСТАНОВИВ:

04.06.2025 року о 17 год. 20 хв. ОСОБА_1 , перебуваючи в магазині "Аврора", що знаходиться на пр.М.Бажана, 1 в м.Києві, здійснила дрібну крадіжку товару, перелік якого викладено у довідці про вартість на загальну суму 1 216 грн. 67 коп. без ПДВ, чим вчинила правопорушення, передбачене ч.2 ст. 51 КпАП України.

Окрім того, 01.07.2025 року о 16 год. 40 хв. ОСОБА_1 , перебуваючи в магазині "Аврора", що знаходиться на пр.М.Бажана, 1 в м.Києві, здійснила дрібну крадіжку товару, перелік якого викладено у довідці про вартість на загальну суму 1 186 грн. 67 коп. без ПДВ, чим вчинила правопорушення, передбачене ч.2 ст. 51 КпАП України.

Провадження за двома протокола про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.51 КпАП України та ч.2 ст. 51 КпАП України суддею об`єднано в одне провадження за правилом ст.36 КпАП України.

Так, відповідно до ст.36 КпАП України при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо.

Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Правопорушник на виклик суду не з"явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справ за адресою, яка вказана в протоколі про адміністративне правопорушення - рекондованою поштою з повідомленням про вручення, розміщеним повідомленням на офіційному сайті судової влади (суду), смс-повідомленнм, яке доставлено завчасно до судового засідання 25.08.2025 року о 16.51.10, 25.08.2025 року о 16.49.

Пояснення за складом адміністративного правопорушення, будь-які заяви про причини неприбуття до суду не надходили, а тому суд позбавлений надати їм оцінку.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що ніщо не перешкоджає особі добровільно відмовитись від гарантій справедливого судового розгляду у однозначний або у мовчазний спосіб. Проте для того, щоб стати чинною з точки зору Конвенції, відмова від права брати участь у судовому засіданні повинна бути зроблена у однозначний спосіб і має супроводжуватись необхідним мінімальним рівнем гарантій, що відповідають серйозності такої відмови. До того ж, вона не повинна суперечити жодному важливому громадському інтересу рішення ЄСПЛ (Hermi проти Італії, § 73; Sejdovic проти Італії § 86).

Окрім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини- в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (Рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України»).

За таких підстав суддя визнав за можливе розглядати даний матеріал за його відсутності на підставі доказів, наявних у ньому.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого статтею 6 Конвенції з прав людини і основоположних свобод. Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення йде своїм корінням у більш загальний принцип, втілений у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Втім, це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною.

Оцінка доказів відповідно до ст.252 КпАП України відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Згідно з вимогами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

А відповідно до положень ст. 252 КпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Суть адміністративного правопорушення - є основною складовою правопорушення.

Особа, щодо якої складений протокол/постанова про адміністративне правопорушення, має знати в чому вона звинувачується.

Особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення (ч.1 ст.8 КпАП України).

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч.1 ст. 9 КпАП України).

Відповідно до ст. 280 КпАП України суд при розгляді справи зобов"язаний з"ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні.

Вина правопорушника підтверджується матеріалами адміністративної справи: протоколом адміністративного правопорушення, заявою про вчинення правопорушення.

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про міжнародні договори України", ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини "стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, що сформульовані у п. 43 рішення від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини»), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

Законом України №3886-ІХ, який набрав чинності 09.08.2024 року, визгачено, що за вчинення дрібного викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян настає адміністративна відповідальність.

Згідно з п.5 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України сума неоподатковуваного мінімуму в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень встановлюється на рівні податкової соціальної пільги для відповідного року. Таким чином, два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян дорівнює 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01 січня звітного року та наразі становить 3 028 грн.

Об`єднана палата ККС ВС у постанові від 07.10.2024 у справі № 278/1566/21 наголосила, що Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким унесені зміни до ст. 51 КпАП України, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення.

Докази, які б спростовували факт вчинення ОСОБА_1 правопорушень за ч.ч. 2 ст. 51 КпАП України, суддею не встановлені.

Так, докази про вчинення ОСОБА_1 правопорушень за ч.ч. 2 ст. 51 КпАП України є належними та допустимими, оскільки зібрані в установленому законом порядку, і у своїй сукупності, взаємозв`язку, достатності та достовірності повністю підтверджують фактичні обставини вчинення даного адміністративного правопорушення, та винуватість в них такої особи.

Таким чином, вважаю доведеною вину ОСОБА_1 у вчинні правопорушень, передбачених ч.ч. 2 ст. 51 КпАП України.

Яв вбачається із матеріалів адміністративної справи, викрадені 04.06.2025 року правопорушницею товарно-матеріальні цінності на загальну суму 1 216 грн. 67 коп (без ПДВ) повернуто магазину «Аврора» (а.с.6), й із матеріалів адміністративної справи, викрадені 04.06.2025 року нею товарно-матеріальні цінності на загальну суму 1 186 грн. 67 коп (без ПДВ) повернуто магазину «Аврора» (а.с.6).

Із письмових пояснень ОСОБА_1 наданих 04.08.2025 року та 04.08.2025 року за вказаними протоколами про адміністративні правопорушення, вона визнала вину за ч.ч.2 ст.51 КпАП України.

Дослідивши матеріали справ, враховуючи особу правопорушниці, винність її дій, наслідки вчиненого нею правопорушень, сукупності ознак та неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою ознак, за якими можна констатувати винуватість правопорушниці доведеною, суддя вважає за необхідне застосувати до такої правопорушниці адміністративне стягнення, як це передбачено диспозицією та санкцією ч.2 ст.51 КпАП України.

Дія, передбачена частиною першою цієї статті, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тягне за собою накладення штрафу від ста до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або виправні роботи на строк до одного місяця з відрахуванням двадцяти процентів заробітку, або адміністративний арешт на строк від п`яти до десяти діб (ч.2 ст. 51 КпАП України), й, зважаючи на вчинення нею двох правопорушень 04.06.2025 року, 01.07.2025 року, визначити стягнення в сумі трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст.401 КУпАП України судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

На підставі викладеного та керуючись ст.16, ст.51 ч.2, ст.ст. 283-285 КпАП України, Закону України №3886-ІХ, який набрав чинності 09.08.2024 року, з урахувванням п.5 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, яким визначена сума неоподатковуваного мінімуму в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, Закону України "Про судовий збір", суддя -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні правопорушень за ч.2 ст.51, ч.2.ст.51 КпАП України та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5 100 (п"ять тисяч сто) гривень 00 (нуль) коп. на користь держави.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Постанова судді може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або на неї може бути внесено протест прокурора до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її винесення .

Постанова набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.

Копію постанови направити для виконання до ВДВС Дарницького РУЮ в м. Києві.

СУДДЯ: