Справа № 131/1278/25
Провадження № 3/131/575/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.08.2025 року м. Іллінці

Суддя Іллінецького районного суду Вінницької області Коваль А.М., розглянувши справу, яка надійшла від Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 жителя АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 183-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 674341 від 04.08.2025, ОСОБА_1 04.08.2025 о 12:00 в селі Чортория по вулиці Молодіжна 50А не сплачував аліменти що призвело до утворення заборгованості сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за певний період, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 183-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).

Диспозиція ч. 1 ст.183-1 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за несплату аліментів на утримання дитини, одного з подружжя, батьків або інших членів сім`ї, що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомлений SMS-повідомленням, згідно його заяви, про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився.

Вивчивши матеріали справи, суддя прийшов до висновку про те, що дана справа підлягає закриттю за відсутністю у діях особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП, виходячи із наступного.

Відповідно до ст.245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Вимогами ст.280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Із аналізу змісту ч.1 ст.183-1 КУпАП вбачається, що обов`язковими елементами складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.183-1 КУпАП, є несплата аліментів на утримання дитини та сукупний розмір заборгованості за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

З об`єктивної сторони вказане адміністративне правопорушення характеризується бездіяльністю, яка полягає у невиконанні особою свого обов`язку по сплаті аліментів на утримання дитини, одного з подружжя, батьків або інших членів сім`ї. При цьому, для утворення складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.183-1 КУпАП, є обов`язковим настання суспільно шкідливих наслідків у виді виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Визначення періоду і розміру заборгованості здійснюється державним виконавцем, у провадженні якого перебуває відповідне виконавче провадження.

За своїм характером таке правопорушення є триваючим, і розпочавшись одного разу з протиправної бездіяльності, воно триває у часі до моменту його припинення. Часом вчинення правопорушення вважається період, який розпочинається з моменту початку виконання об`єктивної сторони, тобто першої несплати, яка входить в період заборгованості, і до погашення (припинення) заборгованості у сумі платежів понад шість місяців.

Адміністративна відповідальність за вчинення правопорушення, передбаченого статтею 183-1 КУпАП, запроваджена Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів», який набрав чинності 06 лютого 2018 року.

В порушення вищезазначеного, до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 674341 від 04.08.2025 не додано копії постанови про відкриття виконавчого провадження та відомостей щодо часу пред`явлення виконавчого документа до виконання, з яким закон пов`язує момент виникнення заборгованості зі сплати аліментів. З доданих до протоколу про адміністративне правопорушення доказів, неможливо встановити чи дійсно розмір заборгованості зі сплати аліментів перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Згідно з пунктами 1 і 2 розділу І «Загальні положення» Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2832/5), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року № 489/20802, із послідуючими змінами, ця Інструкція розроблена відповідно до Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів", Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII "Про виконавче провадження", інших законодавчих актів України та нормативно-правових актів Міністерства юстиції України і визначає окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (виконавчих документів), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень, передбачених статтею 3 Закону, здійснюють державні виконавці та приватні виконавці (крім рішень, передбачених частиною другою статті 5 Закону).

У розділі XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень визначені особливості виконання рішень про стягнення аліментів.

Згідно пункту 4 розділу ХVІ Інструкції виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця (додаток 15) та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону, повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника.

У розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, згідно додатку 15 до Інструкції з організації примусового виконання рішень (пункт 4 розділу ХVІ), мають бути відображені такі відомості: 1. місяць/рік; 2. розмір доходу/середня заробітна плата працівника для цієї місцевості; 3. розмір аліментів, визначений у виконавчому документі; 4. сума аліментів, яка підлягає стягненню; 5. сплачено боржником/стягнуто виконавцем; 6. заборгованість на 30 число поточного місяця; 7. сукупний розмір заборгованості з моменту відкриття виконавчого провадження; 8. сукупний розмір заборгованості.

Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснення відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.

В порушення вказаних вимог Інструкції в доданому до матеріалів справи розрахунку заборгованості зі сплати аліментів відсутні відомості про: дохід боржника або середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; заборгованість на 30 число поточного місяця; сукупний розмір заборгованості з моменту відкриття виконавчого провадження; сукупний розмір заборгованості. Також, вказаний розрахунок не містить посилання на номер виконавчого провадження, в рамках якого здійснюється примусове виконання виконавчого документу. Більше того, доданий розрахунок складений станом на 01.06.2025, а протокол про адміністративне правопорушення складено 04.08.2025, отже, при складанні протоколу не враховано період два місяці, що унеможливлює підтвердження факту заборгованості зі сплати аліментів, що перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання. ОСОБА_1 . В своїх письмових поясненнях від 04.08.2025 зазначає що він був поранений, у зв`язку із чим у нього утворилася невелика заборгованість, проте минулого місяця він здійснював сплату аліментів, до матеріалів справи додано чек на підтвердження цієї оплати. Відомостей про те, чи врахована ця оплата при розрахунку заборгованості, відповідно до якої складався протокол про адміністративне правопорушення, суду не надано.

Крім того, в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД № 674341 від 04.08.2025 відсутні відомості про період за який утворилася заборгованість зі сплати аліментів, розмір такої заборгованості, відсутнє посилання на виконавче провадження в рамках якого утворилася вказана заборгованість, не зазначено реквізитів, суті виконавчого документа, згідно якого відбувається стягнення аліментів та утворилася заборгованість.

Будь-які інші належні, допустимі та достовірні докази, які б з достатністю вказували на наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.183-1 КУпАП, у справі відсутні.

За нормою ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, який визначає людину, її права та свободи найвищою цінністю в державі, що обумовлює можливість обмеження її прав та свобод лише при неухильному дотриманні законодавства України та лише за наявності вини.

Тобто особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено поза розумним сумнівом, на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури.

Принцип «поза розумним сумнівом» сформульований у п.43 рішення ЄСПЛ від 14.02.2008р. у справі Kobets v. Ukraine (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі Avsar v. Turkey, п.282). У відповідності до цього рішення, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою,а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Виходячи з рішень ЄСПЛ - розумним є сумнів, який грунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

У рішеннях ЄСПЛ у справах «Malofeyeva v. Russia» та «Karelin v. Russia» суд зазначає, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Відповідно до вимог діючого адміністративного законодавства, а саме: ст.ст.9, 245, 252 КУпАП, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Згідно зі ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст.62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Судом встановлено, що обставини, відображені у протоколі про адміністративне правопорушення, не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні. Протокол складено за відсутності належних, достовірних та достатніх доказів про наявність в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.183-1 КУпАП.

Згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням досліджених у судовому засіданні обставин, вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення,передбаченого ч.1ст.183-1 КУпАП, а тому справу відносно нього за вказаною статтею слід закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.247, 251, 252, 265, 266, 280, 283-285, 287, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.183-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити на підставі п.1ч.1ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.183-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Іллінецький районний суд Вінницької області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: