Справа № 461/5190/25 Головуючий у 1 інстанції: Юрків О.Р.
Провадження № 33/811/1230/25 Доповідач в 2-й інстанції: Головатий В. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2025 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду Головатий В. Я., з участю представника Львівської митниці Зирянова О. Ю., розглянувши апеляційну скаргу представника митного органу Лубоцького Б. І. постанову Галицького районного суду м. Львова від 05.08.2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 471 МК України,

встановив:

цією постановою суду ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 471 МК України, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 5100 грн. без конфіскації вилученого товару.

Постановою суду встановлено, що 11.04.2025 в зону митного контролю пункту пропуску «Шегині - Медика» митного поста «Мостиська» Львівської митниці, в напрямку «виїзд з України» прибув транспортний засіб з реєстраційним номером НОМЕР_1 , де як пасажир слідувала ОСОБА_1 .

Формою проходження митного контролю ОСОБА_1 обрала канал позначений символом зеленого кольору «зелений коридор». Під час усного опитування ОСОБА_1 встановлено, що вона переміщує «Ікону на дерев`яній основі та з дерев`яною рамою із зображенням Матері Божої з ОСОБА_2 ». Вказана ікона знаходилась у салоні автомобіля серед особистих речей.

Згідно листа Національного музею у м. Львові імені Андрея Шептицького №172 від 18.04.2025 ікона «Богородиця з Ісусом Бельзько-Ченстоховська» створена на початку XX ст. є культурною цінністю та не підлягає вивезенню з України. Орієнтовна вартість ікони становить 45000,00 гривень.

Відповідно до пункту 1.6. «Інструкції про порядок оформлення права на вивезення, тимчасове вивезення культурних цінностей та контролю за їх переміщенням через державний кордон України», затвердженої наказом Міністерства культури і мистецтв України від 22 квітня 2002 року №258, вивезення, тимчасове вивезення, у тому числі шляхом пересилання, культурних цінностей за межі митної території України дозволяється за наявності свідоцтва на право вивезення (тимчасового вивезення) культурних цінностей з території України.

На момент переміщення через митний кордон України вказаної ікони громадянка України ОСОБА_1 будь-яких дозвільних документів не надала.

Таким чином, ОСОБА_1 шляхом недекларування, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей про товари, що підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо вивезення за межі митної території України, намагалась перемістити ікону «Богородиця з Ісусом Бельзько-Ченстоховська» створену на початку XX ст., та яка є культурною цінністю, орієнтовна вартість якої становить 45000,00 гривень.

Не погоджуючись із постановою суду, представник митного органу ОСОБА_3 подав на неї апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду змінити в частині накладеного адміністративного стягнення та конфіскувати вилучену ікону.

Мотивів зміни накладеного на ОСОБА_1 адміністративного стягнення представник митного органу у апеляційній скарзі не наводить.

Заслухавши доводи представника Львівської митниці, який підтримав апеляційну скаргу, приходжу до переконання, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 471 МК України, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у справі та перевіреними в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим, що в апеляційній скарзі не оспорюється.

Відповідно до ч. 3 ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

При накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 суд першої інстанції обґрунтовано врахував характер вчиненого адміністративного правопорушення, її особу, яка раніше до адміністративної відповідальності не притягалась, обставини справи, відсутність обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність.

Судова дискреція або «суддівський розсуд» - це вид правозастосовної діяльності, який передбачає надання для суду у випадках, передбачених правовими нормами, повноважень з вибору рішення у межах, встановлених законом, виходячи із принципів права, моралі та конкретних обставин справи з метою винесення законного, справедливого та обґрунтованого рішення.

Таким чином, наклавши адміністративне стягнення у виді штрафу на ОСОБА_1 у межах санкції ч. 3 ст. 471 МК України без конфіскації вилученої ікони, суд першої інстанції реалізував свої передбачені законом дискреційні повноваження.

Таким чином, враховуючи вищенаведене та те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником так і іншими особами, вважаю, що суд, повно, всебічно і об`єктивно дослідивши матеріали справи, дійшов вірного висновку про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у межах санкції статті та з урахуванням вимог ст. 33 КпАП України.

Керуючись ст. 530 МК України,

постановив:

постанову Галицького районного суду м. Львова від 05.08.2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 471 МК України, залишити без змін, а апеляційну скаргу представника митного органу ОСОБА_3 без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського

апеляційного суду Головатий В. Я.