Провадження № 33/801/877/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Сичук М. М.
Доповідач: Сало Т. Б.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2025 рокум. Вінниця

Вінницький апеляційний суд, суддя Сало Т.Б., за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника адвоката Чорного Андрія Васильовича, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 14 липня 2025 року в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

Постановою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 07 серпня 2025 року визнано ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000,00 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування усіма видами транспортних засобів на строк 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 605 гривень 60 копійок.

Не погодившись із вказаною постановою, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Апеляційний суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши ОСОБА_2 та адвоката Чорного А.В., які підтримали апеляційну скаргу із зазначених у ній підстав, дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції виходив з того, що його вина доведена матеріалами справи, зокрема, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння, рапортом поліцейського та CD диском із записом події.

Апеляційна скарга на постанову суду мотивована наступним:

на відеозаписах з портативних відеореєстраторів не можливо встановити факт, що працівники поліції проводили огляд на стан сп`яніння на місці, та чи встановили наявність ознак наркотичного сп`яніння у водія, та чи роз`яснювали наслідки відмови від проходження освідування на наявність стану наркотичного сп`яніння у нарколога;

поліцейський повинен не лише формально зазначити ознаки стану наркотичного сп`яніння у протоколі про адміністративне правопорушення, але і надати докази, які підтверджують наявність цих ознак;

факт зупинки водія ОСОБА_2 екіпажом Юнкер 101 не задокументований, і те, що водій керував транспортним засобом не доведено протоколом;

для того, щоб виявити вказане правопорушення, транспортний засіб має бути законно зупинено співробітниками поліції, в противному випадку протиправність зупинки може поставити під сумнів саму подальшу процедуру виявлення «нетверезого водія»;

рапорт поліцейського не є належним та допустимим доказом у справі;

з відео вбачається, що поліцейські, складаючи протокол та направлення на огляд, надумано визначають ознаки сп`яніння.

Апеляційний суд, дослідивши мотиви апеляційної скарги та докази у справі вважає, що суд першої інстанції з певним формалізмом розглянув дану справу, адже, по-перше, із змісту постанови не вбачається, що судом проводилось дослідження цих доказів, а відтак судом не надана їм оцінка, а по-друге, справа розглянута у відсутність ОСОБА_2 , однак, з незрозумілих причин, суд в постанові вказав, що заслухав особу, яка притягається до відповідальності.

При цьому, апеляційний суд зважає на той факт, що ОСОБА_3 26.05.2025 подав до суду заяву з проханням надати йому можливість для ознайомлення з матеріалами справи (зняти копії) та отримати відео, однак в матеріалах справи відсутнє підтвердження, що судом було виконано його прохання, і що останній ознайомився з матеріалами справи.

30.06.2025 ОСОБА_3 письмовою заявою повідомив суд, що перебуває у м.Харкові, і просить відкласти розгляд справи, призначений на 30.06.2025, на іншу дату у зв`язку з пошуком адвоката.

30.06.2025 суд першої інстанції направив судову повістку ОСОБА_4 на адресу у АДРЕСА_1 ) на іншу дату судового засідання - 14.07.2025, а також, SMS-повідомлення про наступну дату та час судового засідання.

14.07.2025 суд розглянув справу про адміністративне правопорушення у відсутність ОСОБА_2 чи його захисника.

21.07.2025 від адвоката Халілова Р. надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи та отримання копії постанови суду, і цей факт свідчить про реальний (дійсний) намір ОСОБА_2 знайти адвоката на стадії розгляду справи для захисту своїх прав в суді, однак, він не встиг цього зробити.

Підсумовуючи: суд першої інстанції проігнорував повідомлення ОСОБА_2 про його місце перебування станом на 30.06.2025 в м. Харків і про пошук ним адвоката, та направив повістку на 14.07.2025 на адресу в м. Вінниці, а також відправив SMS-повідомлення на номер телефону ОСОБА_2 , про що останній в жодній заяві не просив.

Отже, суд поспішно розглянув справу у відсутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, яка так і не була ознайомлена з матеріалами справи, і це при тому, що до закінчення строків для притягнення до відповідальності за вказане адміністративне правопорушення було ще достатньо часу, а відтак, судом було порушено право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності на справедливий суд та право на захист.

Апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права (ст.294 КУпАП).

Враховуючи, що судом першої інстанції у даній справі порушені фундаментальні засади судочинства, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, з новим дослідженням апеляційним судом доказів в межах мотивів апеляційної скарги.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №333396, складеного інспектором 1 взводу 3 роти 1 батальйону УПП у Вінницькій області старшим лейтенантом поліції Кутяшевим І.С., 17 травня 2025 року о 15 год. 50 хв. в м. Вінниці по вул. Данила Галицького (40-річчя Перемоги), 69, водій ОСОБА_3 керував транспортним засобом «BMW Х5», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук; поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, велася безперервна фіксація на портативні відеореєстратори. Вказаними діями ОСОБА_3 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с.2).

Апеляційний суд, дослідивши матеріали справи, в т.ч. два відеозаписи з нагрудних камер поліцейських, та проаналізувавши дії поліцейських через призму норм закону та підзаконних актів прийшов до висновку про наявність незаконних (через їх безпідставність) дій з боку поліцейських, які не відповідали вимогам закону та підзаконних актів і в певній мірі мали провокаційний характер.

Єдиним належним та допустимим доказом у цій справі, на переконання апеляційного суду, є відеозаписи з нагрудних камер поліцейських.

Інші докази (протокол про адміністративне правопорушення, рапорт поліцейського та направлення на огляд водія транспортного засобу) не є належними доказами вини ОСОБА_2 , адже викладене в протоколі та в рапорті заперечувалось ОСОБА_5 в самому протоколі, а тому вказане слід перевірити на відповідність обставинам справи, що можливо зробити лише дослідивши згадані відеозаписи.

На відеозаписі поліцейського Єременюка А., яке розпочате о 16:18:40, міститься розмова поліцейського з ОСОБА_5 , яка розпочинається зі зверненням поліцейського до ОСОБА_2 :

«до нас звернувся якийсь небайдужий невідомий нам громадянин, який сказав, що можливо ви там порушуєте правила дорожнього руху», на що ОСОБА_3 відповів: «Можливо?».

У відповідь поліцейський сказав: «Ну, да. Ми ж не знаємо. Ми ні в якому разі не кажемо, що ви в стані наркотичного сп`яніння. Але, типу, пропонуємо пройти огляд в наркодиспансері на стан наркотичного сп`яніння».

Після того, як ОСОБА_3 відповів, що нічого підписувати не буде, поліцейський запитав: «дивіться, ви зараз з нами не хочете їхати?», на що ОСОБА_3 відповів, що нічого підписувати на буде, що він нічого не порушував, їхав спокійно, йому маякнули і він одразу зупинився.

Поліцейський знову спитав, чи поїде він з ним в наркодиспансер і чи усвідомлює наслідки, так як це відмова. Після цих слів, поліцейський сказав ОСОБА_4 , що на нього буде складений протокол.

На відеозаписі з бодікамери іншого поліцейського відображено розмову поліцейських вже під час складання протоколу.

Інших відео, на яких би було видно, хто зупиняв ОСОБА_2 , за яких обставин це відбувалось, і чому його зупинили, матеріали справи не містять.

Під час перегляду справи в судовому засіданні ОСОБА_3 пояснив, що йому так і не відома причина його зупинки в такий спосіб (наздогнали з маячками), і він відмовився їхати з поліцейськими, які безпричинно зупинили його за тих обставин, що він жодних пунктів правил дорожнього руху не порушував. Наркотичних речовин він взагалі не вживає.

Проаналізувавши вищезазначену бесіду ОСОБА_2 з поліцейськими, апеляційний суд вважає, що дії поліцейських виходять за межі законності.

З відеозапису вбачається, що ОСОБА_3 відмовився проїхати в наркодиспансер, а відтак, суду слід встановити наявність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, яке йому інкримінують, що є вимогою ст. 251 КУпАП (в частині встановлення винності особи у вчинення адміністративного правопорушення за допомогою доказів).

Відповідно до частин 1 та 2 статті 18 Закону України «Про національну поліцію», поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції та професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів.

Є неприпустимим з боку поліцейських не роз`яснити водієві, якого зупинили, причини зупинки. З відеозапису вбачається, що ОСОБА_3 намагався з`ясувати чому його зупинили, при тому, що він не порушував ПДР, але так і не дізнався.

Відповідно до вимоги ч. 3 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію», поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

На початку відеозапису видно як працівник поліції спочатку сказав, що до них звернувся якийсь небайдужий невідомий їм громадянин, а в подальшому поліцейський вже згадав про орієнтування, і про ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» без конкретизації статей цього закону.

Відповідно до Закону України «Про національну поліцію», одним із видів превентивних поліцейських заходів є зупинення транспортного засобу (п.4 ч.1 ст. 31).

Відповідно до ч. 2 цієї статті, під час проведення превентивних поліцейських заходів поліція зобов`язана повідомити особі про причини застосування до неї превентивних заходів, а також довести до її відома нормативно-правові акти, на підставі яких застосовуються такі заходи.

Відповідно до ст. 35 Закону України «Про національну поліцію», яка регламентує порядок зупинення транспортного засобу, серед інших випадків, транспортний засіб може бути зупинений поліцейським, якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення.

Такі поняття як «орінтир», «орінтувати», «орієнтування» передбачені Інструкцією з організації реагування на заяви і повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події та оперативного інформування в органах (підрозділах) Національної поліції України (затверджено Наказом МВС України 27 квітня 2020 року № 357).

Проаналізувавши норми вказаної інструкції, апеляційний суд виокремлює з них наступні.

Заяви і повідомлення про правопорушення або події працівниками чергової служби органів (підрозділів) поліції реєструються в інформаційних ресурсах системи ІПНП (Інформаційний портал Національної поліції України).

Наряди поліції з метою отримання завдань для реагування на повідомлення про правопорушення або події забезпечуються планшетними пристроями з програмним забезпеченням, інтегрованим до системи ІПНП.

Отже, орієнтування та його організація здійснюється в системі ІПНП, для чого поліція забезпечується планшетними пристроями - планшетний комп`ютер із відповідним програмним забезпеченням, інтегрованим із системою ІПНП, за допомогою якого поліцейські (працівники поліції) відображають інформацію про стан та результати реагування на заяви і повідомлення про правопорушення або події, а також виконання інших службових завдань.

Відтак, повідомлення особи повинно бути зареєстровано у системі ІПНП і за допомогою службового планшету поліцейський отримує «орінтир» на водія, який скоїв (або намагається скоїти) якесь правопорушення.

Крім цього, на повідомлення «від невідомої небайдужої особи», тобто на анонімне повідомлення, орієнтування не виставляють, і не можуть виставити без встановлення особи, яка повідомляє або робить заяву, адже вказаною інструкцією передбачено окремі однозначні випадки коли працівники поліції реагують на анонімні повідомлення при загрозі безпеці громадян, знищення (пошкодження) об`єктів власності або можливого вчинення терористичного акту, повідомлення про закладення вибухівки.

У даній справі ОСОБА_3 був зупинений невстановленим екіпажом поліції (чи патрульна поліція, чи СОГ, чи інший підрозділ поліції), які в свою чергу повідомили про це в Управління патрульної поліції у Вінницькій області, або можливо безпосередньо наряд «Юнкер-101», який прибув на місце зупинки.

Отже, наявність орієнтування на водія ОСОБА_2 не встановлено, так як і не встановлено причини його зупинки, і не відповідає дійсності факт зупинення нарядом «Юнкер-101» водія ОСОБА_2 , про який згадується в рапорті поліцейського Єременюка А.

Апеляційний суд зважає на слова поліцейського на початку розмови, коли ОСОБА_3 здивувався повідомленню невідомої особи про можливе порушення ним ПДР («Можливо?»): «Ну, да. Ми ж не знаємо», тобто самим поліцейським невідомо, які пункти ПДР ОСОБА_3 порушив.

Отже, зупинка поліцією ОСОБА_2 була явно безпідставною, а отже незаконною.

Крім цього, відповідно до пункту 2 Розділ 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (затверджена наказом МВС від 09.11.2015 №1452/735) огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до п. 12 Розділу II цієї Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Відповідно до п. 2 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння (затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 р. №1103), огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Ключовою у цих нормах підставою для проходження огляду, а отже і для вимоги поліцейського пройти огляд - це наявність у водія ознак наркотичного сп`яніння.

Відповідно до ст. 57 Конституції України, кожному гарантується право знати свої права і обов`язки.

З вказаних норм випливає, що вимогу водієві пройти огляд на стан сп`яніння можливо висунути лише у випадку, коли поліцейським встановлено наявність у водія ознак наркотичного сп`яніння, про що він повинен повідомити водія, і лише після цього поліцейський висуває вимогу водієві пройти огляд на стан будь-якого сп`яніння.

Саме поліцейський, який висуває водієві вимогу пройти медичний огляд, повинен переконатись в наявності у водія ознак наркотичного сп`яніння.

Як вбачається з відео, про ознаки наркотичного сп`яніння ОСОБА_3 дізнався вже ознайомлюючись із змістом протоколу про адміністративне правопорушення, і був здивований та заперечував про наявність таких.

Апеляційним судом встановлено, що поліцейський не висував ОСОБА_4 свою підозру в тому, що останній знаходиться в стані наркотичного сп`яніння, і навіть не вказує на наявність у ОСОБА_2 ознак наркотичного сп`яніння, чим грубо порушив вимоги вищезгаданої Інструкції.

Як вбачається з відео, поведінка ОСОБА_2 повністю адекватна, адже він, стверджуючи, що жодних норм ПДР не порушував, не знаючи чому його зупинили і чому йому пропонують пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, не розуміє та не усвідомлює, що відбувається.

І для суду є незрозумілими слова поліцейського «…Ми ні в якому разі не кажемо, що ви в стані наркотичного сп`яніння. Але, типу, пропонуємо пройти огляд в наркодиспансері на стан наркотичного сп`яніння», які на думку суду є абсурдними через те, що кажучи водієві, що він не в стані наркотичного сп`яніння, одразу пропонує йому пройти огляд. Також незрозуміла для суду юридична природа фрази «типу пропонуємо». Не відомо і не можливо передбачити, як при такій неоднозначності (не в стані сп`яніння, але типу пропонуємо пройти огляд) повинен реагувати на такі слова водій. Пропозиція пройти огляд у такій формі явно не відповідає поняттю «вимога поліцейського пройти огляд», яка передбачена вищезгаданими інструкціями, і це свідчить про непрофесійне виконання поліцейським своїх обов`язків.

Крім цього, поліцейський, почувши від ОСОБА_2 про його відмову їхати в наркодиспансер, спитав лише його чи усвідомлює він наслідки, не роз`яснивши їх останньому.

Підсумовуючи, апеляційний суд вважає, що рішення ОСОБА_2 про відмову проїхати з поліцейськими (які не роз`яснили водієві ні причини його зупинки і не повідомили про підозру його перебування в стані сп`яніння) до наркодиспансеру, була прийнята ним після непрофесійних та незаконних дій поліцейських, і це була його захисна реакція на таку поведінку поліцейських, що є цілком зрозумілим та прийнятним.

З таких обставин, апеляційний суд вважає, що в діях ОСОБА_2 відсутній елемент складу адміністративного правопорушення - суб`єктивна сторона, адже незаконні дії поліцейських виключають вину ОСОБА_2 в скоєнні правопорушення, яке йому інкримінують.

Згідно з частиною першою статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню із прийняттям нової про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 247, 294 КУпАП,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 14 липня 2025 року в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати та прийняти нову, якою провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Т.Б. Сало