Провадження № 3/127/4341/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2025 рокум. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Тишківський С.Л., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 27.06.2025 року серії ЕПР1 № 373842: «27.06.2025 о 03:55 год у м. Вінниця по вул. Зодчих 3, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом електросамокат Екос № 270 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився. Велась безперервна відеофіксація на портативні відеореєстратори № 472795, № 472960, чим порушив п. 2.5 ПДР».

У судове засідання, призначене на 12:00 год 27.08.2025 року ОСОБА_1 та його захисник адвокат Івасик О.В. не з`явились, про дату та час судового засідання повідомлені належним чином.

Однак, оскільки ОСОБА_1 та його захисник були присутні у минулих судових засіданнях, надали пояснення, докази та скористались своїми процесуальними правами, суд вважає, з метою уникнення безпідставного затягування судового розгляду, провести розгляд справи у відсутність належним чином повідомлених особи, щодо якої здійснюється розгляд протоколу про адміністративне правопорушення та її захисника.

У попередніх судових засіданнях, ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав. Суду пояснив, що самокатом не керував. 27.06.2025 року відпочивав з іншою компанією, однак після дзвінка друга, близько 04:00 год, домовився з ним зустрітись біля ТРК Поділля City. Підходячи до ТРК Поділля City побачив патрульну поліцію, яка вже зупинила двох хлопців, одного знав, оскільки саме з ним домовлявся про зустріч, з іншим не знайомий. Підійшовши до місця спілкування, працівники поліції попросили пред`явити документи. Однак, ОСОБА_1 стверджує, що на самокаті не рухався, самокатів було два, хто на них їхав не бачив. Від огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився, тому що не керував самокатом.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Івасик О.В. подав до суду письмове клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку із відсутністю складової частини об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, а саме керування ОСОБА_1 транспортним засобом, що виключає можливість притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. Докази, які б підтверджували факт керування ОСОБА_1 електросамокатом відсутні. У судовому засіданні адвокат Івасик О.В. подане ним клопотання підтримав у повному обсязі.

У судовому засіданні було відібрано пояснення у свідка поліцейського взводу № 2 роти № 4 батальйону УПП у Вінницькій області ДПП старшого лейтенанта поліції Козловського Віталія Володимировича, який повідомив, що 27.06.2025 близько 05:00 год під час патрулювання стояли біля перехрестя вулиць Скалецького-Кн.Коріатовичів та з салону патрульного автомобіля помітили два транспортні засоби: електросамокати, на яких рухались троє осіб по вулиці Скалецького через перехрестя вулиць Скалецького Коріотовичів направо на вул. Зодчих у сторону ТРК Поділля City. Електросамокати спочатку рухались по проїзній частині, пізніше, побачивши патрульну машину, почали рух по тротуару. Під`їхавши до ТРК Поділля City працівники поліції побачили трьох осіб, на двох із них як на водіїв електросамокатів поліцейськими було складено адміністративні протоколи за статтею 130 КУпАП. Візуальна ідентифікація водіїв проводилась працівниками патрульної з салону патрульного автомобіля.

Дослідивши матеріали справи, протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали, інші письмові докази у справі, врахувавши пояснення ОСОБА_1 , пояснення свідка ОСОБА_2 ретельно дослідивши відеозапис фіксації на портативні відео реєстратори, суд дійшов висновку, що провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП зважаючи на наступне.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частина 1 статті 266 КУпАП вказує, зокрема, що особи, які керують транспортними засобами, і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Пункт 2.5 Правил дорожнього руху зазначає, що: «Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.».

Відповідно до п. 1.10 ПДР: водій це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Відтак, обов`язковою і необхідною умовою виникнення в особи обов`язку пройти на вимогу поліцейського огляд на стан сп`яніння закон (ч. 1 ст. 130, ч. 1 ст. 266 КУпАП) визначає наявність двох юридичних фактів:

1) виключно факт керування цією особою транспортним засобом та

2) наявність передбачених законом підстав для направлення особи до проходження огляду на стан сп`яніння.

Пункт 2.5 ПДР пов`язує обов`язок пройти огляд на стан сп`яніння з наявністю в особи статусу водія, необхідною ознакою наявності якого є також факт керування цією особою транспортним засобом.

Матеріали справи, зокрема відеозапис з портативного реєстратора патрульних поліцейських, не містять доказів того, що ОСОБА_1 27.06.2025 о 03:55 год у м. Вінниця по вул. Зодчих 3, керував транспортним засобом електросамокат Екос № 270, як про те зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення. З відео не вбачається безпосередньо факт керування ОСОБА_1 електросамокатом. На відеозаписі зафіксовано лише факт спілкування ОСОБА_1 з працівниками патрульної поліції, протягом всього часу якого ОСОБА_1 послідовно заперечує керування ним електросамокатом. На відеозаписі видно трьох осіб на площі біля Торгівельного центру «Поділля Сіті», проте не вбачається, хто з них керував електросамокатом.

Пояснення свідка поліцейського ОСОБА_2 не є достатнім доказом винуватості ОСОБА_1 , оскільки не підтверджуються іншими матеріалами справи, зокрема відеозаписом з портативних відеореєстраторів поліцейських, а також по суті пояснень, як зазначив свідок, водіїв електросамокатів поліцейськими було ідентифіковано з салону патрульного автомобілю на відстані під час руху за відсутності відеофіксації руху, а зупинка транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 поліцейськими здійснена не була.

Відтак, факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у дату та час, зазначений в Протоколі про адміністративне правопорушення, що має визначальне значення для встановлення в його діях складу адміністративного правопорушення, виявився непідтвердженим. Що вказує на те, що в останнього в силу прямої вказівки ч.1 ст. 266 та п. 2.5 ПДР не виникло обов`язку пройти огляд на стан сп`яніння на вимогу поліцейського, і він, не будучи особою, яка керує транспортним засобом, не підлягає притягненню до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Тому, при наявності двох протилежних версій, одна з яких жодним чином не підтверджена матеріалами справи, а інша жодним чином не спростована, приймаючи до уваги норми статті 62 Конституції України, що всі сумніви щодо недоведеності вини особи тлумачаться на її користь, суд приходить до висновку про недоведеність наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Суд також враховує рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010, відповідно до якого адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі й закріплених в статті 62 Конституції України.

Європейський суд з прав людини, у своєму рішенні від 10.02.1995 р. у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Згідно зі ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях притримується позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 р.), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Положення статті 62 Конституції України встановлюють, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» (Заява № 39598/03) Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту.

Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи той факт, що в матеріалах справи відсутні належні та достатні докази факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, то в силу положень ч. 1 ст. 130 КУпАП в діях ОСОБА_1 , як особи, яка не керувала транспортним засобом, відсутній склад адміністративного правопорушення за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння.

З огляду на вищевикладене, провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП - у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст. 130, ст.ст. 7, 9, 221, 245, 247, 251, 252, 276, 279, 280, 283, 284, 294 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: