ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/313/25 Справа № 697/117/25 Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Головуючий у І інстанції Деревенський І. І. Доповідач в апеляційній інстанції Белах А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2025 року м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Белах А.В., з участю правопорушника ОСОБА_1 та його захисниці Хорошун О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу захисниці Хорошун О.В. на постанову Канівського міськрайсуду Черкаської обл. від 30.04.2025 р., якою ОСОБА_1 , який народився

ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Каневі, одружений, має на

утриманні неповнолітнього сина, має вищу

освіту, УБД, військовослужбовець, інструк-

тор відділу рекрутингу та комплектування

ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

проживає

АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адмінстягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком 1 рік, від сплати судового збору, на підставі п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнений, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно постанови суду першої інстанції, 4.01.2025 р. о 21:26 год. в м. Каневі по вул. Енергетиків водій ОСОБА_1 керував автомобілем Ford Mondeо, р/номер НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія, проводився за допомогою приладу «Драгер», тест № 3673, результат 0,70 ‰, чим порушив п. 2.9 ПДР України та вчинив адмінправопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду, захисниця Хорошун О.В. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду та закрити провадження у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адмінправопорушення. В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисниця зазначає, що, на її думку, оскаржувана постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

У фабулі протоколу у ОСОБА_1 не зазначено жодної ознаки алкогольного сп`яніння та не було проведено огляду на стан сп`яніння.

Дані в чеку про особу, яку нібито освідували на стан сп`яніння, записані за допомогою ручки, а не надруковані, відсутні дані протоколу та його номер, до якого він долучений, чек нечитабельної форми, а тому зазначений чек не може бути допустимим доказом як і сам протокол про адмінправопорушення, який складено відносно ОСОБА_2 .

Зауважує, що прилад Drager Alcotest 6810 відсутній в п. 3 Переліку технічних засобів, що використовуються в підрозділах Державтоінспекції МВС для виявлення та фіксування порушень ПДР України. Огляд водія за допомогою приладу Drager Alcotest 6810 не відноситься до числа дозволених газоаналізаторів на території України і результат проведеного огляду не може бути використаний судом як беззаперечний доказів вчинення адмінправопорушення.

Дані відеозапису доданого до матеріалів не містить інформації про результат проведеного освідування, записи в чеку записані ручкою а не надруковані, нечитабельної форми, а тому цей відеозапис, а також чек не може бути допустимим доказом, як і протокол про адмінправопорушення відносно ОСОБА_2 .

Вважає що освідування ОСОБА_1 проведено з порушеннями Інструкції, оскільки останній повідомляв що алкоголю не вживав.

Вважає, що відеозапис події підтверджує факт того, що працівники поліції не виконали вимоги ст. 266 КУпАП щодо процедури огляду особи на стан сп`яніння, відтак, не надано достатніх доказів правомірності накладення на особу адмінстягнення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Також захисницею подана уточнена апеляційна скарга, зміст якої ідентичний змісту первісної апеляційної скарги та містить виправлення описок у попередній апеляційній скарзі.

Вивчивши матеріали адміністративної справи, заслухавши правопорушника та його захисницю, які підтримали апеляційну скаргу та просили задовольнити її по викладеним у ній доводам, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши мотиви і доводи апеляційної скарги та уточненої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справі про адмінправопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адмінправопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 280 КУпАП, суд при розгляді справи про адмінправопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинене адмінправопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адмінвідповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Крім того, ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адмінправопору-шення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адмінправопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адмінправопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адмінвідповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та іншими.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Апеляційний суд вважає, що вищевказані вимоги закону місцевим судом дотримано у повному обсязі і висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується зібраними у справі доказами.

Висновки, які викладені в постанові суду відповідають матеріалам справи і фактичним обставинам події.

При винесенні постанови суддею було вжито заходів до всебічного, повного та об`єктивного дослідження матеріалів справи.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції обґрунтовано встановив наявність в діях ОСОБА_1 складу адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що підтверджується: витягом «АРМОР» від 4.01.2025 р., згідно якого зі служби «102» надійшло повідомлення про те, що 4.01.2025 р. о 21:27 год. за адресою: район Канів, вул. 206 Дивізії, буд. 5, на АЗС «БРСМ» відбулося ДТП, авто марки Форд, сірого кольору, здійснив наїзд на чоловіка, має травму ноги, в свідомості. Автомобіль покидає місце події, в бік ринку. За кермом авто, що здійснило ДТП - військовий; телеграми до Національної поліції України № 79 про те, що 4.01.2025 о 21:27 год. в м. Канів, по вул. 206 Дивізії 5, автомобіль «Форд Мондео», р/номер НОМЕР_2 , яким попередньо керував ОСОБА_1 військовослужбовець, діловод документування ІНФОРМАЦІЯ_3 , поза службою, по формі, без зброї, концентрація алкоголю в крові 0,7 ‰, скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_3 , подію зареєстровано в ЄО ПР № 1 (Канів) Черкаського РУП №83, внаслідок ДТП пішохід отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому лівої ноги зі зміщенням та госпіталізований до травматологічного відділення Канівської ЦРЛ (а. пр. 2); актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу Drager Alcotest № 6810, складеного відносно ОСОБА_1 у зв`язку з виявленими в нього ознаками алкогольного сп`яніння, у графі акту «результати огляду на стан сп`яніння» зазначено 0,70 ‰, у графі «з результатами згоден» ОСОБА_1 поставив підпис (а. пр. 3); копією письмових пояснень ОСОБА_1 від 4.01.2025 р., який пояснив, що проїжджаючи навпроти магазину «Материк» по вул. 206 Дивізії він та гр. ОСОБА_4 зупинили громадянина для перевірки військово-облікових документів та в ході розмови невідомий повідомив, що ніяких документів при собі не має. Відпихнув ОСОБА_5 та побіг в напрямку набережної. Після даної події він та ОСОБА_4 вирішили заправити авто, попрямували до АЗС «БРСМ», в ході чого повторно помітили невідомого громадянина, намагалися зупинити даного громадянина. Перебуваючи за кермом автомобіля під час в`їзду на заправку «БРСМ», в ході чого останній почав бігти ліворуч в бік його автомобіля та зіштовхнувся з переднім крилом автомобіля, він зупинився та швидко вийшов оглянути, що саме сталося та побачив невідомого громадянина лежачого біля авто, після чого працівниками АЗС викликано швидку, а він з колегою попрямували по військового медика, адже його можна було швидше привезти. По прибуттю на місце події невідомого громадянина госпіталізувала швидка, вони зупинилися на місці події для проведення подальших слідчих дій (а. пр.6); копією письмових пояснень ОСОБА_6 від 4.01.2025 р., який пояснив наступне, що проїжджаючи навпроти магазину «Материк» по вул. 206 Дивізії він та ОСОБА_7 помітили підозрілого громадянина, зупинили останнього для перевірки військово-облікових документів, в ході розмови невідомий повідомив, що ніяких документів при собі не має, після чого відштовхнув його та побіг в напрямку набережної. Після даної події він та ОСОБА_7 вирішили заправити машину, останній сів за кермо попрямував в напрямку заправки «БРСМ», при в`їзді помітили невідомого громадянина, намагалися зупинити для з`ясування чому останній себе так підозріло поводить, останній почав бігти ліворуч та вдарився в правий бік автомобіля. Почувши зіткнення вони підбігли до останнього, щоб оглянути, що сталося та за потреби надати медичну допомогу, працівники АЗС викликали швидку допомогу, а вони попрямували по військового лікаря. По прибуттю на місце події невідомого було госпіталізовано, допомога військового медика не потребувалася, тому вони залишилися на місці події для проведення подальших слідчих дій (а. пр. 6); даними протоколу про адмінправопорушення серії ЕПР1 №213076 від 5.01.2025 р., згідно якого 4.01.2025 о 21:26 год. в м. Канів по вул. Енергетиків, водій ОСОБА_1 керував автомобілем Ford Mondeо, р/номер НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння, за згодою водія, проводився за допомогою алкотестера Drager, тест №3673, результат - 0,70 ‰, чим порушив п. 2.9 а) ПДР України та вчинив адмінправопорушення, передбачене за ч. 1 ст. 130 КУпАП (а. пр. 1).

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 ознайомився з документами, а саме з роздруківкою чека після застосування приладу Drager Alcotest, актом огляду, протоколом про адмінправопорушення, надав пояснення - п. 14 зазначеного протоколу пояснення ОСОБА_1 цитата «після поранення має вади зі здоров`ям, вживає певні ліки, може деякі з них мають спиртову основу, не знає, не медик», протокол складений уповноваженою особою відповідно до вимог ст. ст. 254, 256 КУпАП, таким чином, фактичні обставини щодо вчинення ОСОБА_1 адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, судом першої інстанції встановлені вірно.

Даючи оцінку вищевказаним доказам, апеляційний суд дійшов висновку про правильність встановлення уповноваженою посадовою особою факту керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння водієм ОСОБА_1 , що стало підставою для складання відносно нього протоколу про адмінправопорушення.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, повністю доведена зібраними та перевіреними по справі доказами, яким дана належна юридична оцінка, які узгоджуються між собою та у своєму взаємозв`язку і в своїй сукупності повністю доводять його вину.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що постанову суду необхідно скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, тобто за відсутністю події і складу адмінправопорушення, тому що оскаржувана постанова є незаконною, необґрунтованою, винесеною з порушенням норм матеріального і процесуального права, без всебічного дослідження усіх доказів і без надання їм належної оцінки, то суд апеляційної інстанції вважає такі доводи безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення, оскільки з матеріалів провадження, зокрема відеозапису з бодікамер поліцейських зафіксовано, що ОСОБА_1 не заперечував факту керування транспортним засобом, відеозаписи долучені до матеріалі справи не містять будь-яких заперечень та незгоди ОСОБА_1 з результатами огляду чи висловлення ним бажання пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, крім того спеціальний прилад Drager Alcotest 6810 сертифікований для використання в Україні та внесений до Державного реєстру засобів вимірювальної техніки, що означає, що цей прилад пройшов необхідні процедури затвердження, має дозвільні документи для ввезення, реалізації та застосування на території України.

Судом першої інстанції встановлено факт керування водієм ОСОБА_1 автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, що становить склад адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого суду з приводу того, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, доведена сукупністю доказів, оскільки вони є логічними, послідовними та узгоджуються з іншими матеріалами провадження.

Стосовно доводів апеляції про те, що в матеріалах провадження відсутні докази перебування ОСОБА_1 в стані сп`яніння, то апеляційний суд виходить з того, що відповідно до вимог ст. ст. 130 та 266 КУпАП працівникам поліції цілком достатньо встановити (побачити, почути) наявність у водія ознак алкогольного чи наркотичного сп`яніння та на цій підставі провести огляд водія на стан сп`яніння. Водій за наявності таких обставин зобов`язаний пройти огляд, цей обов`язок покладений на нього п. 2.5 ПДР України. Ніякі обставини чи причини не звільняють водія від проходження такого огляду, відмова від проходження огляду має наслідком адмінвідповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Стосовно доводів апеляційної скарги про те, що огляд ОСОБА_1 проведено без залучення двох свідків, то апеляційний суд зауважує, що вимога закону про обов`язкове залучення двох свідків при оформленні протоколу про адмінправопорушення, передбаченого ч. ч. 1-4 ст. 130 КУпАП, скасована та втратила чинність, а тому і цей довід апеляційної скарги є необґрунтованим.

Апеляційний суд погоджується з доводами апеляції, що відомості в чеку, а саме про особу стосовно якої проводили огляд, записані за допомогою ручки, а не надруковані на принтері, проте на чеку наявні два підписи, в тому числі і правопорушника.

Але апеляційний суд наголошує, що висновок суду першої про наявність у ОСОБА_1 стану алкогольного сп`яніння на час проведення його огляду ґрунтується саме на сукупності наданих суду доказів: протоколі про адмінправопорушення, в якому вказано, що результат застосування Drager Alcotest, тест № 3673, позитивний та склав 0,70 ‰. ОСОБА_1 після складання протоколу погодився з його змістом, надав письмові пояснення і підписав. Такі ж результати огляду ОСОБА_1 вказані у витязі з «АРМОР» від 4.01.2025 р.

На відеозаписі з бодікамер поліцейських зафіксовано, що ОСОБА_1 не заперечував факту керування транспортним засобом, відеозаписи не містять будь-яких заперечень чи незгоди ОСОБА_1 з результатами огляду на стан сп`яніння або висловлення бажання пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність стану сп`яніння у ОСОБА_1 на підставі сукупності доказів, які підтверджують стан сп`яніння, а не тільки на підставі чека з технічного пристрою. Апеляційний суд звертає увагу, що для роздруківки результатів огляду використано термопапір (папір зі спеціальним покриттям), що передбачено нормативними актами, який під впливом різноманітних факторів зовнішнього середовища (висока температура середовища, вплив освітлення та інші) може втрачати якості як документа, на якому відображена візуальна або текстова інформація, та повністю зникнути за певних умов. Такі фізичні та хімічні процеси є природніми, не залежать від волі людини та не свідчать про невиконання посадовими особами поліції вимог нормативних актів при складанні матеріалів про адмінправопорушення.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р. Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Європейський суд з прав людини зазначав, що право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії» від 9.07.1997 р.). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії» від 20.05.2010 р.).

Таким чином, з урахуванням наведеного апеляційний суд дійшов висновку, що підстав для задоволення апеляційної скарги немає, постанова суду є законною, обґрунтованою і скасуванню не підлягає.

Будь-які докази відсутності вини ОСОБА_1 у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в матеріалах справи відсутні і правопорушником або його захисником суду апеляційної інстанції не надані.

Адміністративне стягнення судом накладено з дотриманням норм, передбачених ст. ст. 33, 34 та 35 КУпАП з урахуванням всіх обставин адміністративного провадження та особи правопорушника, є співрозмірним до вчиненого і справедливим.

Інші доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, сприймаються судом як спроба уникнути відповідальності, оскільки безспірних та переконливих доказів, які б могли об`єктивно спростувати причетність ОСОБА_1 до вказаного правопорушення, суду не надано.

Стосовно звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору апеляційний суд звертає увагу на наступне.

Вирішуючи питання про звільнення або стягнення судового збору з військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, для правильного застосування норм п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» суд має перевіряти чи стосується така справа захисту прав цих осіб.

Законом України «Про судовий збір» звільнення від сплати судового збору військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків. Законом не передбачено звільнення від сплати судового збору на правовідносини, що виникають із завдань Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Військовослужбовець, який вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП не звільняється від сплати судового збору. Звільнення від сплати судового збору для військовослужбовців передбачено лише у випадках, пов`язаних з виконанням ними військового обов`язку, або у справах, що стосуються захисту їхніх прав, які виникли внаслідок виконання ними службових обов`язків. Керування транспортним засобом у стані сп`яніння, це є особистим правопорушенням, не пов`язаним з виконанням військових обов`язків, оскільки керування транспортним засобом у стані сп`яніння не є ні виконанням військового обов`язку, ні пов`язаним з виконанням службових обов`язків, то й військовослужбовець не звільняється від сплати судового збору за розгляд справи за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому суд першої інстанції безпідставно звільнив ОСОБА_1 від сплати судового збору.

Враховуючи те, що у даній справі ОСОБА_1 є особою, яку притягнуто до адмінвідповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, судовий збір, згідно вимог ст. 401 КУпАП, належить до сплати на загальних підставах, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для звільнення особи від сплати судового збору.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Канівського міськрайсуду Черкаської обл. від 30.04.2025 р., якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.

В решті постанову суду залишити без змін.

Апеляційну скаргу захисниці Хорошун О.В. залишити без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Белах А.В.