Справа № 455/1449/25
Провадження № 3/455/845/2025
ПОСТАНОВА

Іменем України

26 серпня 2025 року м.Старий Самбір

Суддя Старосамбірського районного суду Львівської області Кушнір А.В., розглянувши матеріали справи, що надійшли з ІНФОРМАЦІЯ_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянки України, уродженки м.Львів, жительки АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі КУпАП),

В С Т А Н О В И В :

11.07.2025 року о 18 год. 40 хв. в міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Смільниця-Кросценко», територія Хирівської ОТГ Самбірського району Львівської області, під час прикордонного контролю на в`їзд в Україну, ОСОБА_1 пред`явила на паспортний контроль паспорт громадянина Республіки Польща для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 , виданий 21.02.2019 року на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В процесі прикордонного контролю встановлено, що вона є громадянкою України, що підтверджується паспортом громадянина України № НОМЕР_2 , виданий 26.07.2018 року на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги ст.2,3 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», п.2 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року №57, чим здійснила спробу незаконного перетину державного кордону в пункті пропуску через державний кордон України без відповідних документів.

В судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не з`явилася, проте від неї до суду надійшло письмове клопотання, в якому зазначає наступне. Вказує, що вона фактично проживає у Польщі за адресою: АДРЕСА_2 та офіційно працевлаштована вихователькою у ОСОБА_4 , є громадянкою України та має громадянство іншої країни, а саме: Польщі. Стверджує, що дане правопорушення було вчинене нею ненавмисно, виключно через помилкове переконання у правомірності використання паспорта громадянина Республіки Польща для перетину кордону України. Вона не була належним чином обізнана з усіма нюансами законодавства України щодо правового статусу громадян України, які мають громадянство іншої держави. Ніколи не мала на меті незаконно перетнути державний кордон України чи уникнути прикордонного контролю. Її попередні перетини кордону України також здійснювались із пред`явленням паспорта громадянина Республіки Польща і не викликали зауважень з боку прикордонної служби, що й сформувало її хибне уявлення про правомірність таких дій. Стверджує, що щиро шкодує про допущене порушення, усвідомлює свою помилку та у наступному не буде чинити таких дій. Зазначає, що проживає та офіційно працевлаштована в Республіці Польща. Її сім`я також проживає разом нею в Польщі. Особиста присутність на судовому засіданні в Україні є для неї на даний час неможливою з наступних поважних причин: значна географічна віддаленість та фінансові витрати, офіційне працевлаштування та неможливість у цей день бути відсутньою на роботі, а також сімейні обставини - двоє неповнолітніх дітей. З огляду на вищевикладене, відповідно до ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, просить суд розглянути справу за її відсутності, врахувавши всі надані нею письмові пояснення та докази. Наголошує на тому, що щиро розкаюється у вчиненому. З огляду на відсутність умислу у її діях, щире розкаяння, відсутність негативних наслідків від вчиненого, а також те, що дії були здійснені через помилкове переконання, сформоване попередніми безпроблемними перетинами, вважає, що вчинене нею адміністративне правопорушення є малозначним. З огляду на наведене, просить розглянути справу за її відсутності, закрити справу за відсутністю події і складу або звільнити від відповідальності за малозначністю правопорушення, обмежившись усним зауваженням.

Відповідно до положень ст.268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

З урахуванням вищенаведеного та вимог ст.268 КУпАП, у відповідності до якої присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.204-1 КУпАП, не є обов`язковою, вважаю за можливе розглянути дану справу за відсутності в судовому засіданні особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, приходжу до таких висновків.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У ст.251 КУпАП зазначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Винність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 доводиться такими доказами по справі: протоколом про адміністративне правопорушення Серії ЗхРУ №005372Е від 11.07.2025, витягом ДМСУ щодо інформації про особу ОСОБА_1 , з якого вбачається наявність дійсного паспорта громадянина України № НОМЕР_2 ; копією паспорта громадянина Республіки Польща для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 , виданий 21.02.2019 року на ім`я ОСОБА_2 ; письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 11.07.2025.

Щодо доводів особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 про відсутність у її діях умислу, а відтак і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП, то суд зазначає таке.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 1 статті 204-1 КУпАП передбачена відповідальність за перетинання або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Об`єктом правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП, є суспільні відносини у сфері захисту та охорони державного кордону України.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у перетинанні або спробі перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади (формальний склад).

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.

Згідно з приписами статті 2,3 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» документами, що дають право громадянину України на виїзд з України і в`їзд в Україну, є: паспорт громадянина України для виїзду за кордон; дипломатичний паспорт України; службовий паспорт України; посвідчення особи моряка; посвідчення члена екіпажу; посвідчення особи на повернення в Україну (дає право на в`їзд в Україну); перетинання громадянами України державного кордону України здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України після пред`явлення одного з документів, зазначених у статті 2 цього Закону.

Пунктом 2 «Правил перетинання державного кордону громадянами України», затверджених постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57, передбачає, що перетинання громадянами України (далі - громадяни) державного кордону здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю (далі - пункти пропуску), якщо інше не передбачено законом, за одним з таких документів, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну: паспорт громадянина України для виїзду за кордон; дипломатичний паспорт; службовий паспорт; проїзний документ дитини (чинний протягом строку, на який він виданий); посвідчення особи моряка; посвідчення члена екіпажу.

У передбачених міжнародними договорами або законодавством України випадках перетинання громадянином державного кордону здійснюється також за іншими документами. У такому разі прикордонний контроль здійснюється у порядку, який застосовується під час надання громадянином паспортних документів.

У випадках, визначених законодавством, для перетинання державного кордону громадяни окрім паспортних документів повинні мати також підтверджуючі документи.

Суд зазначає, що в даному випадку ОСОБА_1 як громадянка України, зобов`язана була пред`явити на паспортному контролі документи, що дають право саме громадянину України на виїзд чи в`їзд в Україну (зокрема дійсний паспорт громадянина України для виїзду за кордон).

Статтею 4 Конституції України визначено, що в Україні існує єдине громадянство.

У пункті 1 частини 2 Закону України «Про громадянство України» зазначено, що законодавство України про громадянство ґрунтується на принципі єдиного громадянства - громадянства держави Україна. Якщо громадянин України набув громадянство (підданство) іншої держави або держав, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України. Якщо іноземець набув громадянство України, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України.

Підстави втрати та припинення громадянства України визначені у статтях 18 та 19 Закону України «Про громадянство України», а датою припинення громадянства України у передбачених цими статтями випадках є дата видання відповідного указу Президента України.

Встановивши правовий зв`язок фізичної особи з державою Україна, тобто належність особи, яка перетинає державний кордон у пункті пропуску за документом громадянина іноземної держави, до громадянства України, службові особи Державної прикордонної служби України зобов`язані керуватися правовою нормою пункту 1 частини 1 статті 2 Закону України «Про громадянство України». Якщо громадянин набув громадянство (підданство) іншої держави або держав, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України.

Відповідна правова норма міститься в частині 1 стаття 3 Європейської конвенції про громадянство - кожна держава визначає у своєму законодавстві, хто є її громадянами. Наявність за громадянином України подвійного громадянства не визнається.

Отже можна зробити висновок, що використовувати паспорт громадянина іншої країни для перетину державного кордону України на законних підставах мають фізичні особи лише після видання Указу Президента України про втрату такими особами громадянства України.

Оскільки початком здійснення прикордонного контролю є момент подання особою паспортного документу для перевірки, факт надання громадянином України паспортного документу іноземної держави кваліфікується як спроба незаконного перетину державного кордону України, так як даний документ не може вважатися відповідним, тобто дані дії є адміністративним правопорушенням, передбачене ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

Таким чином, аналізуючи вищенаведені докази, що безпосередньо дослідженні та здобуті в ході розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності в їх сукупності, приходжу до переконання в доведенні винності ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП спроба перетинання державного кордону України в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Зазначеною нормою не надано визначення малозначності адміністративного правопорушення, як підстави звільнення від відповідальності та не встановлено порядку застосування такого звільнення.

Малозначність як ознака адміністративного правопорушення характеризується певним ступенем суспільної небезпечності, але таким, що не потребує застосування заходів адміністративного впливу.

Питання про можливість або ж недоцільність звільнення особи від адміністративної відповідальності при малозначності правопорушення в кожному конкретному випадку вирішується правозастосовчим органом (посадовою особою).

Враховуючи характер скоєного правопорушення, беручи до уваги особу порушника, яка має на утриманні двох малолітніх дітей, раніше не притягувалася до адміністративної відповідальності, про що зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення, а також ступінь її вини, зокрема враховуючи викладені у письмовому клопотанні її пояснення про визнання своєї вини та щире розкаяння, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, вважаю за можливе на підставі ст.22 КУпАП звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням.

При цьому, суд вважає, що це буде достатнім для її виправлення та недопущення вчинення нею правопорушень в майбутньому.

Керуючись ст. ст. 22, 247, 283, 284 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В :

Звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП на підставі ст.22 КУпАП, у зв`язку із малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням.

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.204-1 КУпАП закрити.

Постанова може бути оскаржена особою щодо якої її винесено, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Львівського апеляційного суду через Старосамбірський районний суд Львівської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя А.В.Кушнір