Роздільнянський районний суд Одеської області
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №: 498/568/25

Номер провадження 3/511/694/25

"25" серпня 2025 р. суддя Роздільнянського районного суду Одеської області Гринчак С . І.,

за участю секретаря судового засідання - Полихи Ю.О.

особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

представника особи, що притягується до адміністративної відповідальності адвоката Крутоголової О.О. (дистанційно)

розглянувши матеріали, які надійшли з ВП №1 Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ,

за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Зміст адміністративного протоколу.

Згідно протоколу серії ЕПР1 № 276456 від 20.03.2025 року, 20.03.2025 о 09:28:00 у селищі Велика Михайлівка Роздільнянського району Одеської області по вул. Ватутіна, 45 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21061 ДНЗ НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законодавством порядку проводився із застосуванням Драгеру 0108 під відеозапис на нагрудну боді камеру та в присутності свідків. Відповідно до тесту 153, проведеному 20.03.2025 року о 09:28 газоаналізатором Драгер 0108 водій дійсно керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, результат огляду позитивний 2,30 проміле. Від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі відмовився під відеозапис та в присутності свідків, відмовився, чим порушив п.2.9а ПДР за що передбачена відповідальність за ст.130 ч.1 КУпАП.

Заяви, клопотання та процесуальні дії.

Протокол надійшов до Роздільнянського районного суду 29.04.2025 року з Одеського апеляційного суду після розгляду заяви судді Великомихайлівського районного суду Одеської області Н.Чернецької про самовідвід.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 29.04.2025 року матеріали розподілені в провадження судді Гринчак С.І.

30.04.2025 року на адресу суду з управління Головної інспекції ГУНП в Одеській області надійшли матеріали з висновком службового розслідування щодо порушення службової дисципліни окремими посадовими особами відділення поліції №1 Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області, у тому числі старшим дільничним офіцером поліції сектору превенції цього ж підрозділу поліції капітаном поліції Д.Дрогашем, зокрема за фактом керування ним 20.03.2025 року транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Судове засідання призначено на 04.06.2025 року на 12 год.30 хв.

21.05.2025 року через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшла заява адвоката Крутоголової О.О. про ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді.

29.05.2025 року через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшло клопотання адвоката Крутоголової О.О. про проведення судового засідання, призначеного на 04.06.2025 року у режимі відеоконференції поза приміщенням суду з використанням власних технічних засобів.

29.05.2025 року через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшло клопотання адвоката Крутоголової О.О. про закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події складу адміністративного правопорушення.

Ухвалою судді від 02.06.2025 року задоволено клопотання адвоката Крутоголової О.О. та надано їй можливість приймати участь в судовому засіданні, як представнику особи, що притягається до адміністративної відповідальності Дрогаша Д.В., в режимі відеоконференції.

Позиція учасників судового провадження.

В судовому засіданні особа, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , пояснив, що 20.03.2025 року приблизно о 07.00 ранку він приїхав на своєму власному автомобілі ВАЗ 21061 ДНЗ НОМЕР_2 до місця своєї роботи, тобто до райвідділу та залишив автомобіль на парковці біля райвідділу. Робочий день розпочинається з 09.00 год., а тому він вирушив по своїм справам, оскільки в нього були погані сімейні обставини, він пішов трохи випити. При цьому автомобілем він не керував, поліцейські його не зупиняли і не пропонували йому продути Драгер на місці зупинки, оскільки такого не було. Його звільнили з органів поліції за правопорушення, що пов`язане з перебуванням в стані алкогольного спяніння на робочому місці. Вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення за ст.130 КУпАП.

В судовому засіданні представник особи що притягається до адміністративної відповідальності, адвокат Крутоголова О.О. перебуваючи в режимі відеоконференції (дистанційно), зазначила, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складено із порушеннями вимог закону, відомості викладені в ньому не можуть бути використані у суді як доказ, у зв`язку з порушенням вимог законодавства під час збору доказів та оформленні матеріалів. На думку захисту, провадження по справі підлягає закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення.

Судом в повному обсязі були досліджені докази, що були надані на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення а саме:

1)протокол серії ЕПР1 № 276456 від 20.03.2025 року згідно якого 20.03.2025 о 09:28:00 у селищі Велика Михайлівка Роздільнянського району Одеської області по вул. Ватутіна, 45 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21061 ДНЗ НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законодавством порядку проводився із застосуванням Драгеру 0108 під відеозапис на нагрудну боді камеру та в присутності свідків. Відповідно до тесту 153, проведеному 20.03.2025 року о 09:28 газоаналізатором Драгер 0108 водій дійсно керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, результат огляду позитивний 2,30 проміле. Від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі відмовився під відеозапис та в присутності свідків, відмовився, чим порушив п.2.9а ПДР за що передбачена відповідальність за ст.130 ч.1 КУпАП.(а.с.11);

2)роздруківка газоаналізатора Драгер, відповідно до якої ОСОБА_1 пройшов тест 20.03.2025 року о 09.28 год. та виявлено результат 2,30 проміле (а.с.3);

3)акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому зазначені результати проведені за допомогою газоаналізатора Драгер, та з якими ОСОБА_1 відносно якого цей акт складений, не згоден (а.с.4);

4)направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів що знижують увагу та швидкість реакції, згідно якого 20.03.2025 року о 10 год.50 хв. ОСОБА_1 пропонувалось пройти огляд у Роздільнянській ЦРЛ, однак останній відмовився від такого проходження (а.с.2).

5)довідка з інформацією про те, що громадянин ОСОБА_1 отримував посвідчення водія НОМЕР_3 від 15.11.2005 року категорії «А,В,С», згідно облікових даних Цунамі «Адмінпрактика» повторності за ст.130 КУпАП за гр-м ОСОБА_1 не зареєстровано (а.с.14);

6)диск з відеозаписами що стосуються ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП 20.03.2025 (а.с.13);

7)копія постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА № 4311907, згідно з якою 20.03.2025 о 11:27:54 у с. Велика Михайлівка по вул. Алтуніна, водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки ВАЗ 21061 днз НОМЕР_2 не маючи при собі поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с.12).

Додатково з управління Головної інспекції ГУНП в Одеській області направлені матеріали з висновком службового розслідування щодо порушення службової дисципліни окремими посадовими особами відділення поліції №1 Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області, у тому числі старшим дільничним офіцером поліції сектору превенції цього ж підрозділу поліції капітаном поліції Д.Дрогашем, зокрема за фактом керування ним 20.03.2025 року транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння (а.с.25-83).

Крім того, судом були допитані свідки.

Так, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який працює на посаді робітника-кочегара у ВП №1 Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області та підтвердив свої покази, що надавав при опитуванні його інспектором СРПП ВП №1 Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області, 20.03.2025 року, в частині того що дійсно о 08.50 год 20.03.2025 року, він займався прибиранням на вулиці та бачив, як один з працівників (дільничний інспектор), керуючи своїм автомобілем (ВАЗ білого кольору) на швидкості завернув на паркомісто та заїхав на клумбу. Він в свою чергу йому зробив зауваження, після чого той з`їхав з клумб та поїхав.

Відповідаючи на питання суду, свідок ОСОБА_2 зазначив, що після того, як він зробив зауваження водію автомобіля якій заїхав на клумбу, той поїхав в невідомому йому напрямку і що відбувалося далі йому не відомо. Крім того, зазначив, що він не бачив, щоб водій виходив з машини і він не може стверджувати те що водій перебував в стані алкогольного сп`яніння, оскільки він до нього особисто не підходив і з ним не спілкувався. Коли його просили надати пояснення, він зазначив свої припущення щодо того, що водій міг бути у стані спяніння, оскільки, на його думку, так паркуватися твереза особа не буде, тому він та інспектору і повідомив. Про те що тією особою був саме поліцейський ОСОБА_1 і що він був в алкогольному сп`янінні, він дізнався пізніше, після проведення службової перевірки. А протокол він підписав не прочитав, і не знав про ті факти, що заніс в протокол інспектор Ростислав Браславський.

Свідок ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка займає посаду провідного спеціаліста сектору кадрового забезпечення ВП №1 Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області, суду пояснила, що дійсно знає дільничного інспектора Дрогаша Д.В., проте 20.03.2025 року вона особисто не бачила, як останній керував транспортним засобом будучі в стані алкогольного сп`яніння. Про дані обставини їй стало відомо 20.03.2025 року після 10.00 год. в кабінеті у керівника ВП, куди вона була запрошена і де сам ОСОБА_1 повідомив, що він випивший. При цьому вона не може свідчити про те, що ОСОБА_1 зупинили працівники поліції коли він керував транспортним засобом, також не може свідчити, що працівники поліції проводили освідування ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу, оскільки їй достеменно відомо про те, що останній продував «Драгер» в кабінеті начальника ОСОБА_4 .

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , якій займає посаду начальника СП ВП №1 Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області з липня 2023 року, повідомив, що ОСОБА_1 є його підлеглим. Так, 20.03.2025 о 09.00 годинні відбулася робоча нарада, де стало відомо, що дільничний інспектор ОСОБА_1 перебуває на робочому місці в стані алкогольного сп`яніння, в подальшому від керівництва він отримав наказ запросити ОСОБА_1 до кабінету для з`ясування цих обставин, де в його присутності останній продув технічний прилад «Драгер», який показав позитивний результат. Після чого було проведено службове розслідування, в наслідок якого в подальшому ОСОБА_1 було притягнуто до дисциплінарної відповідальності та звільнено з органів поліції. При цьому він не може свідчити про те, що ОСОБА_1 20.03.2025 року зупинили саме працівники поліції при керуванні ним транспортним засобом, також не може свідчити, що працівники поліції проводили освідування ОСОБА_1 о 09.28 год на місці зупинки транспортного засобу, оскільки йому достеменно відомо, що саме в цей час він продував «Драгер» в кабінеті керівництва у його присутності.

Дослідивши фактичні обставини справи, заслухавши свідків, надавши оцінку поданим доказам, суд прийшов до наступних висновків.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно до ст. 256 КУпАП в протоколі про адміністративні правопорушення повинні бути вказані: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення адміністративного правопорушення, суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, інші відомості для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається у протоколі.

Ст. 245 КУпАП регламентує, що завданням судді при розгляді справ про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини що мають значення для правильного вирішення справи.

1.Щодо не підтвердження факту керування транспортним засобом.

Визначення терміну «керування транспортним засобом» було наведено в Пленуму ВСУ від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора водія під час навчання учнів водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Крім того, в рішенні № 404/4467/16-а від 20 лютого 2019 року Верховного Суду Касаційного адміністративного суду зазначено, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок переміщення транспортного засобу в просторі». Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Таким чином, керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості і транспортного засобу.

Суд вважає що в даних матеріалах відсутні докази того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, так само як відсутні докази того, що ОСОБА_1 взагалі керував транспортним засобом.

Водночас у вказаній категорії справ доказова база мас бути спрямована саме на доведення одночасно двох обставин: керування транспортним засобом і перебування у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного).

Об`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП полягає в тому, що порушник має перебувати в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння та обов`язково має керувати транспортним засобом.

Відсутність будь якої складової об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення виключає можливість притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Таким чином, в даній справі відсутні подія і склад правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП.

2.Щодо підстав вважати недійсним огляд на стан сп`яніння.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Так, у протоколі серії ЕПР1 №276456 не заповнена графа «місце скоєння правопорушення», а з наданих відеозаписів вбачається, шо факт скоєння правопорушення взагалі не зафіксовано.

Частина перша статті 35 Закону України «Про Національну поліцію» визначає, шо поліцейський може зупиняти транспортні засоби виключно на підставі випадків, визначених у вказаній статті, перелік яких є вичерпним.

Поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті (ч. 3 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію»).

Втім зупинки транспортного засобу взагалі не було, не зафіксовано, що транспортний засіб рухався, а ОСОБА_1 ним керував.

На відеозаписі від 20.03.2025, який починається о 10:29:31 вбачається, що відеофіксація здійснюється в службовому кабінеті, ОСОБА_1 сидить у кріслі, а інший співробітник інформує його, що здійснюється відеофіксація.

Зокрема о 10:29:41 вказаний співробітник (який не зазначив свого прізвища, ім`я, по- батькові та займаної посади) зазначає: « ОСОБА_5 , ви продували Драгер у кабінеті керівника....».

Слід зазначити, що проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому ст. 266 КУпАП, відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735 (далі - Інструкція №1452/735) та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 №1103 (далі - Порядок №1103).

Так, п. 3 Розділу І Інструкції №1452/735 прямо зазначено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно з положеннями ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння підлягають огляду на стан алкогольного сп`яніння, який проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, а в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я, які мають право на проведення такого огляду, не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

З наведеного слідує, що огляд на стан сп`яніння жодним чином не міг бути проведений «в кабінеті у керівника», оскільки це не може вважатись «місцем зупинки транспортного засобу».

В подальшому на відеозаписі зафіксовано, що о 10:30:39 працівник поліції запитує у ОСОБА_1 «Поясніть, будь ласка, як ви сьогодні приїхали на роботу, чим ви приїхали, чи ви прийшли, чи вас хтось привіз?» на що ОСОБА_1 відповів: «Я пішки прийшов», «Що далі було?», «Нічого», «Користувались якимось транспортним засобом?» «Ні»

Таким чином, в наданих до суду відеоматеріалах відсутній відеозапис, який засвідчує зупинку транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , натомість наявні відеозаписи свідчать про то, що протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП було складено в кабінеті керівника, тобто ні факт руху транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , ні факту зупинки транспортного засобу, не зафіксовано.

З відеозаписів із камер зовнішнього спостереження, на яких начебто зафіксовано факт руху автомобіля ВАЗ 21061 ДНЗ НОМЕР_2 , неможливо встановити особу, яка безпосередньо керує транспортним засобом, адже транспортний засіб не був зупинений працівниками поліції, тож твердження про те, що ним керував саме ОСОБА_1 с лише припущенням.

У даному контексті суд враховує правову позицію Верховного Суду, сформовану в постанові від 15.03.2019 у справі № 686/11314/17, з якої вбачається, що оскільки поліцейським не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення водієм Правил дорожнього руху, то вимоги інспектора до водія про пред`явлення документів на право керування є неправомірними, а співробітники поліції можуть зупиняти автомобіль, лише коли є факт правопорушення.

В даному випадку, є незрозумілим яке саме порушення Правил дорожнього руху міг допустити ОСОБА_1 , якщо він взагалі не керував транспортним засобом, адже відеозаписи з камер зовнішнього спостереження свідчать про те, що він підходить пішки до відділення поліції.

Враховуючи викладене, слід врахувати правову позицію Верховного Суду, сформовану в постанові від 18.07.2019 у справі №216/5226/16-а, згідно з якою доказом порушення ГІДР не може бути відеозапис з нагрудної камери поліцейського, якщо він не відображає відомостей про вчинення правопорушення, а лише містить процесуальну послідовність вчинюваних процесуальних дій (винесення постанови складання протоколу).

Згідно з Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026, з метою фіксування правопорушення працівниками поліції застосовуються технічні прилади і технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Так, суд вважає, що працівниками поліції порушено положення вказаної Інструкції, так як згідно з п. 5 р. II вказаної Інструкції, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відео реєстратора поліцейський переконається в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Між тим, в даному випадку відеозапис розпочинається не з початку виконання поліцейським своїх службових обов`язків, а в той час коли ОСОБА_1 перебуває в службовому кабінеті.

Частиною 5 статті 266 КУпАП передбачено, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Таким чином, оскільки працівниками поліції не було дотримано вимог закону щодо проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, то такий огляд вважається недійсним.

Аналогічної правової позиції дотримується Львівський апеляційний суд у своїх постановах від 16 серпня 2024 року у справі №462/1658/24 та від 28 червня 2024 року у справі №466/2365/24.

3.Щодо неналежності доказів у справі про адміністративне правопорушення, суд зазначає наступне.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є буді які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовин доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожньою руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилученні речей і документів, а також іншими документами.

Так, в матеріалах справи наявні письмові пояснення свідка ОСОБА_2 від 20.03.2025 року, який працює на посаді робітника-кочегара в ВП № 1 Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області, який начебто бачив як ОСОБА_1 керував транспортним засобом та під`їхав до відділення поліції, начебто перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння.

Суд вважає, що вказана особа перебуває в підпорядкуванні керівництва ВП №1 Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області, що створює обґрунтовані сумніви в її неупередженості.

Крім того в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 зазначив, що після того, як він зробив зауваження водію автомобіля якій заїхав на клумбу, той поїхав в невідомому йому напрямку і що відбувалося далі йому взагалі не відомо. Крім того, він не бачив, що водій виходив з машини та перебував в стані алкогольного сп`яніння, це він вже пізніше дізнався, що поліцейський ОСОБА_1 перебував на робочому місці в алкогольному сп`янінні.

В постанові Верховного Суду від 29.04.2020 у справі № 161/5372/17 зазначено, що цінність свідка полягає в його безпосередньому об`єктивному сприйнятті обставини справи за допомогою органів чуттів і відсутності у юридичної зацікавленості у вирішенні справи. І саме з огляду на своє нейтральне становище людина здатна об`єктивно та правильно засвідчити події і факти так, як вони дійсні відбувалися для можливості уникнення формалізму та зловживання процесуальними правами.

Натомість, на підставі показань свідків не можуть встановлюватися факти, які з огляду на закон або звичай установлюються в документах.

Таким чином, обставини, що підтверджуються показаннями свідка повинні узгоджуватись з іншими доказами у справі, тоді вони можуть бути визнані судом достовірними та достатніми для висновку про винуватість особи в тому чи іншому адміністративному правопорушенні.

З наведених підстав у даній справі судами не було враховано покази свідка-працівника поліції.

В матеріалах справи також наявна копія постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА № 4311907, згідно з якою 20.03.2025 11:27:54 у с. Велика Михайлівка по вул. Алтуніна, водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки ВАЗ 21061 днз НОМЕР_2 не маючи при собі поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Суд звертає увагу, що згідно з відеозаписами в справі, притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП відбулось о 10 год. 30 хв., а сам протокол було складено об 11 год. 15 хв., тоді як постанова про накладення стягнення - об 11 год. 27 хв.

З огляду на зазначене суд вважає, що така постанова взагалі жодним чином не стосується даної адміністративної справи.

4. Щодо наявних в матеріалах справи відеозаписів з камер зовнішнього спостереження та висновку службового розслідування.

Суд вважає, що такі відеозаписи жодним чином не підтверджують вину ОСОБА_1 , у керуванні транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння, оскільки його особу взагалі не зафіксовано на цих відео, а ті фрагменти, де він присутній, підтверджують лише той факт, що він рухався пішки, а не керував транспортним засобом.

Стосовно долученого до матеріалів справи висновку службового розслідування щодо порушення службової дисципліни старшим дільничним офіцером поліції сектору превенції капітаном поліції Д.Дрогашем, суд зазначає наступне.

Як було встановлено, в ході судового розгляду, капітана поліції ОСОБА_1 , старшого дільничного офіцера поліції сектору превенції відділення поліції № 1 Роздільнянського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області 15 квітня 2025 року, звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України), що підтверджується копією наказу ГУНП в Одеській області від 15.04.2025 № 446 о/с «По особовому складу» (а.с.94).

З відеозаписів, що містяться в матеріалах справи, вбачається, що ОСОБА_1 перебував на службі в нетверезому стані, огляд на стан сп`яніння було проведено в службовому кабінеті, за що на ОСОБА_1 було накладено дисциплінарне стягнення.

Таким чином, висновок службового розслідування не може вважатися належним доказом під час розгляду справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності, оскільки цей документ було складено в рамках дисциплінарної справи та за результатом реалізації якого особу вже було притягнуто до відповідальності.

5. Щодо порушення працівниками патрульної поліції вимог глави 19 КУпАП, щодо складання протоколу у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

За змістом статті 256 КУпАП, якщо протокол про адміністративне правопорушення складається у присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, то особа має безумовне право ознайомитися зі змістом протоколу, а також зі своїми правами, передбаченими статтею 268 КУпАП та ст.63 Конституції України, зокрема право користуватися правничою допомогою.

У зв`язку з цим дії працівників поліції не відповідають вимогам чинного законодавства, що має наслідком визнання таких доказів недійсними та непридатними для встановлення вини особи.

За таких обставин суд вважає, що працівниками поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення були порушенні вимоги КУпАП, за яких цей протокол не можна визнати належним та допустимим доказом, а тому вина ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є недоведеною.

Крім того, суд зазначає, що складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 є незаконним та таким, що відбулося з численними порушеннями, з огляду на таке.

Частина 1 ст. 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення, визначеного приписами ч. 1 ст. 9 КУпАП України.

Частиною 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Складом правопорушення є наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.

Тобто адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Згідно ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь а обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Стандарт доведення вини поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що правопорушення було вчинено і особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, є винною у вчиненні адміністративного правопорушення.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що працівником поліції, який склав протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 не надано суду належних та достатніх доказів у підтвердження того, що останній своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У разі недоведеності наявності складу адміністративного правопорушення та не підтвердження його належними та допустимими доказами, провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, а саме за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Висновки суду.

З огляду на наведене суд дійшов висновку, що протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 складено із істотними порушеннями вимог закону, відомості викладені в ньому не можуть бути використані у суді як доказ, у зв`язку з порушенням вимог законодавства під час збору доказів та оформленні матеріалів, у тому числі права особи на захист. Отже матеріали справи не містять належних та допустимих доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП

Таким чином, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за обставин, зазначених у протоколі серії ЕПР1 №276456 від 20.03.2025 року не доведена жодними належними та допустимими доказами.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 11.06.2004 року встановлено, що згідно зі ст. 245 КУпАП (80732-10) суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має своєчасно, всебічно, повно й об`єктивно з`ясувати обставини справи і вирішити її в точній відповідності із законом.

Тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган, разом з тим, особа, яка притягається до відповідальності, звільняється від обов`язку доводити свою причетність до скоєння правопорушення.

Адміністративні справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення штрафних санкцій має саме суб`єкт владних повноважень (п. 110 рішення ЕСПЛ у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та «Вуліч проти Швеції» (Vastberga taxi Aktiebolag and Vulic v. Sweden № 36985/97). Відповідне також узгоджується з положеннями ч. 2 ст. 251 КУпАП.

ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що «...суд не може відшуковувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом)» (справи «Малофєєв проти Росії», рішення від 30.05.2013 року та «Карелін проти Росії», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 року).

Згідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріпленні положення, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У той же час, у справі «Barbera, MesseguandJabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v.theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть "випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту".

За змістом ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно ст. 17 Конвенції жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Згідно рішення Конституційного суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010, яке є обов`язковим до виконання на території України, фактичні дані або будь-які інші докази, одержані в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо є неналежними доказами.

У рішенні ЄСПЛ від 21.07.2011 у справі «Коробов проти України» ЄСПЛ вказано, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом».

У відповідності до п. 43 рішення ЄСПЛ від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (з урахуванням первісного визначення принципу "поза розумним сумнівом" у справі "Авшар проти Туреччини") доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумпції, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

На підставі викладеного, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку про недоведеність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п.1.ч.1 ст.247 , 251, 256, 266-1, 283, 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП на підставі адміністративного протоколу ЕПР1 №276456 від 20.03.2025 року, - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Роздільнянський районний суд Одеської області, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Повний текст Постанови виготовлений та підписаний суддею 28 серпня 2025 року.

Суддя: С. І. Гринчак

Постанова набрала законної сили "______" ____________20___р.

Срок пред`явлення до виконання постанови 3 місяці.