Справа № 144/691/25
Провадження № 33/801/871/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Бондарук О. П.
Доповідач: Копаничук С. Г.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2025 рокум. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Копаничук С. Г., розглянувши апеляційні скарги керівника Гайсинської окружної прокуратури Комаровського Євгена Вікторовича на постанову Теплицького районного суду Вінницької області від 11 червня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого по АДРЕСА_1 та проживаючого по АДРЕСА_2 , не працюючого, до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 183-1 КУпАП України, та на постанову Теплицького районного суду Вінницької області від 22 липня 2025 року про зміну адміністративного стягнення ОСОБА_1 ,

встановила:

Постановою Теплицького районного суду Вінницької області від 11 червня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 183-1 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню у виді 240 годин суспільно корисних робіт.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, керівник Гайсинської окружної прокуратури Комаровський Є. В. подав апеляційну скаргу, у якій просив постанову суду в частині накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді 240 годин суспільно корисних робіт змінити застосувавши до ОСОБА_1 адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 183-1 КУпАП. Послався на те, що оскаржувана постанова прийнята з порушенням вимог ч. 3 ст.30-1 КУпАП , оскільки громадські роботи не призначаються чоловікам старше 60 років, а на момент винесення оскаржуваного рішення ОСОБА_1 уже досяг цього віку. Одночасно просить поновити строк на апеляційне оскарження вказаної постанови, обґрунтовуючи поважність причин його пропуску тим, що розгляд адміністративної справи відбувся без участі прокурора, а про наявність постанови органам прокуратури стало відомо лише 21.07.2025 року після надходження листа Гайсинським РС №2 філії ДУ «Центр пробації» про неможливість виконання рішення суду.

Перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 статті 294 КпАП України, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Враховуючи ті обставини, що розгляд адміністративної справи відбувся без участі прокурора, а про наявність постанови відносно ОСОБА_1 органам прокуратури стало відомо 21.07.2025 року, апеляційний суд вважає, що строк на апеляційне оскарження постанови Теплицького районного суду Вінницької області від 11 червня 2025 року пропущено з поважних причин, а тому, відповідно до статті 289 КпАП України його слід поновити.

Постановою Теплицького районного суду Вінницької області від 22 липня 2025 року змінено ОСОБА_1 , адміністративне стягнення, накладене постановою Теплицького районного суду Вінницької області від 11 червня 2025 року ,на покарання у вигляді штрафу у розмірі 60 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1020 грн.

На вказану постанову керівник Гайсинської окружної прокуратури Комаровський Є. В. також подав апеляційну скаргу, у якій просив апеляційний суд постанову суду скасувати. Зазначає, що КУпАП не передбачає заміну адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт на штраф, тому постановою суду незаконно призначено ОСОБА_1 покарання , не передбачене санкцією ч. 3 ст. 183-1 КУпАП.

Проаналізувавши наведені в апеляційних скаргах доводи, перевіривши матеріали справи і дослідивши обставини справи, апеляційний суд вважає що обидві постанови суду підлягають скасуванню ,як ухвалені з порушенням вимог закону.

Відповідно до вимог частини 1 статті 250 КпАП України, прокурор, заступник прокурора, здійснюючи нагляд за додержанням і правильним застосуванням законів при провадженні в справах про адміністративне правопорушення має право: порушувати провадження в справі про адміністративне правопорушення; знайомитися з матеріалами справи; перевіряти законність дій органів (посадових осіб) при провадженні в справі; брати участь у розгляді справи; заявляти клопотання; давати висновки з питань, що виникають під час розгляду справи; перевіряти правильність застосування відповідними органами (посадовими особами) заходів впливу за адміністративні правопорушення; вносити подання, оскаржувати постанову і рішення по скарзі в справі про адміністративне правопорушення, а також вчиняти інші передбачені законом дії.

Законом України «Про прокуратуру» доповнено статтю 7 КпАП України частиною 5, якою визначено, що прокурор здійснює нагляд за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян.

Відповідно до статті 33 КпАП України стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Згідно до вимог ст.245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 , після притягнення його до адміністративної відповідальності , продовжував не сплачувати аліменти і сукупний розмір його заборгованості перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, що вірно було встановлено районним судом при ухвалені оскаржуваного рішення.

Притягуючи ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, суд виходив з того, що в його діях є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.183-1 КУпАП та застосував стосовно правопорушника адміністративне стягнення у вигляді суспільно корисних робіт строком на 240 годин, що передбачено санкцію статті КУпАП.

Разом із тим, суд не врахував того, що згідно положень КУпАП застосування відносно ОСОБА_1 зазначеного стягнення є неможливим, виходячи з наступного.

Відповідно до санкції ч. 1 ст. 183-1 КУпАП, за вказане правопорушення передбачено накладення стягнення у вигляді суспільно корисних робіт на строк від ста двадцяти до двохсот сорока годин. Іншої санкції зазначеною статтею не визначено.

Статтею 23 КпАП України визначено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами. Частиною 2 ст. 33 КпАП України встановлено, що при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Частинами 1 та 3 статті 31-1 КУпАП визначено, що суспільно корисні роботи полягають у виконанні особою, яка вчинила адміністративне правопорушення, оплачуваних робіт, вид яких та перелік об`єктів, на яких порушники повинні виконувати ці роботи, визначає відповідний орган місцевого самоврядування.

Суспільно корисні роботи не призначаються особам, визнаним інвалідами I або II групи, вагітним жінкам, жінкам, старше 55 років та чоловікам, старше 60 років.

Як вбачається з матеріалів прави, на момент розгляду матеріалів у Теплицькому районному суді Вінницької області ОСОБА_1 виповнилось 60 років, тобто, він став особою, до якої неможливо застосувати адміністративне стягнення у вигляді суспільно корисних робіт.

Враховуючи викладені обставини, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги прокурора обгрунтованими та приходить до висновку про необхідність скасування оскарженої постанови в частині накладення стягнення на ОСОБА_1 . У решті постанова Теплицького районного суду Вінницької області від 11 червня 2025 року підлягає залишенню без змін.

Щодо апеляційної скарги керівника Гайсинської окружної прокуратури Комаровським Є. В. на постанову Теплицького районного суду Вінницької області від 22 липня 2025 року, якою змінено ОСОБА_1 , адміністративне стягнення, накладене постановою Теплицького районного суду Вінницької області від 11 червня 2025 року у вигляді штрафу у розмірі 60 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1020 грн, апеляційний суд вважає, що вона також підлягає задоволенню .

Провадження про виконання постанови про застосування суспільно корисних робіт регулюється главою 31-А КУпАП.

Цією главою 31-А КУпАП не передбачено заміна суспільно корисних робіт штрафом.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За вказаних обставин, заміна судом призначеного ОСОБА_1 стягнення у виді суспільно корисних робіт на штраф суперечить положенням КУпАП та призвела до накладення на останнього стягнення , не передбаченого ст. 183-1 КУпАП.

Враховуючи викладене, постанова Теплицького районного суду Вінницької області від 22 липня 2025 року також підлягає скасуванню, як така, що суперечить нормам КУпАП.

Керуючись ст. ст. 245, 247, 280, 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

постановила:

Клопотання керівника Гайсинської окружної прокуратури Комаровського Євгена Вікторовича про поновлення строку на апеляційне оскарження на постанови Теплицького районного суду Вінницької області від 11 червня 2025 року задовольнити.

Поновити керівнику Гайсинської окружної прокуратури Комаровському Євгену Вікторовичу строк на апеляційне оскарження на постанови Теплицького районного суду Вінницької області від 11 червня 2025 року.

Апеляційні скарги керівника Гайсинської окружної прокуратури Комаровського Євгена Вікторовича на постанову Теплицького районного суду Вінницької області від 11 червня 2025 року та на постанову Теплицького районного суду Вінницької області від 22 липня 2025 року ,- задовольнити.

Постанову Теплицького районного суду Вінницької області від 11 червня 2025 року скасувати в частині накладення на ОСОБА_1 , адміністративного стягнення у виді виконання суспільно корисних робіт на строк 240 годин.

В іншій частині постанову Теплицького районного суду Вінницької області від 11 червня 2025 року залишити без змін.

Постанову Теплицького районного суду Вінницької області від 22 липня 2025 року скасувати.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду С. Г. Копаничук