ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 947/30312/25

Провадження № 3/947/4025/25

27.08.2025 року м. Одеса

Суддя Київського районного суду міста Одеси Мальований В.О., розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення, які надійшли від Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, паспорт НОМЕР_1 , номер облікової картки плакатника податків НОМЕР_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 за ч.2 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП),

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу серії ВАБ №505080 від 27.07.2025, ОСОБА_1 27.07.2025 приблизно о 19:00 год. вчинив домашнє насильство психологічного характеру, а саме висловлював образи, принижував, погрожував щодо своєї дружини ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , що могло завдати психологічної шкоди здоров`ю потерпілої. Подія відбувалася в присутності малолітньої дитини ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 .. Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч.2 ст.173-2 КУпАП. У судовому засіданні ОСОБА_1 своєї провини у вчиненні домашнього насильства відносно малолітньої дочки не визнав і пояснив, що 27.07.2025 близько 19:00 год. у нього з дружиною відбувся сімейний конфлікт з приводу її відпочинку на корпоративні , в ході якого вони сперечалися підвищуючи один на одного голос.. При цьому він дружину не ображав , не принижував і не погрожував їй. З яких причин вона викликала поліцію він пояснити не може, припускає , що таким чином хотіла нашкодити йому , оскільки останнім часом у них погіршилися стосунки . Будь-якого психологічного насилля відносно дружини , а тим паче відносно своєї дитини, яку він дуже любить, не вчиняв.

Захисник Алієв А.Т. в судовому засіданні пояснив, що 27.07.2025 між подружжям відбувся звичайний сімейний конфлікт. Будь-яких дій , які можна було кваліфікувати , як домашнє насильство ОСОБА_1 не вчиняв. Працівники поліції до протоколу не долучили жодного доказу на підтвердження, тих обставин , що викладені в протоколі. Навіть не долучено заяви потерпілої ОСОБА_2 про вчинення відносно неї домашнього насильства психологічного характеру, тому не зрозуміло взагалі на підставі чого було складено протокол відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.173-2 КУпАП. У зв`язку з цим просить закрити провадження у справі за відсутності події адміністративного правопорушення.

Вислухав пояснення ОСОБА_1 , його захисника, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суддя дійшов наступних висновків. Частиною 1 статті 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Згідно ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. У відповідності зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її відповідно до закону. Як зазначено у ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Згідно ст. 1 Закону України "Про попередження насильства в сім`ї", під насильством в сім`ї слід вважати будь-які умисні дії фізичного, сексуального, психологічного чи економічного спрямування одного члена сім`ї по відношенню до іншого члена сім`ї, якщо ці дії порушують конституційні права і свободи члена сім`ї як людини та громадянина і наносять йому моральну шкоду, шкоду його фізичному чи психічному здоров`ю. Психологічне насильство в сім`ї це насильство, пов`язане з дією одного члена сім`ї на психіку іншого члена сім`ї шляхом словесних образ або погроз, переслідування, залякування, якими спеціально спричиняється емоційна невпевненість, нездатність захистити себе та може завдатися або завдається шкода психічному здоров`ю. Пунктом 3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Згідно п.14 ст.1 цього Закону, психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Об`єктивна сторона ч.1 ст.173-2 КУпАП передбачає вчинення домашнього

насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Частина 2 ст.173-2 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення діяння передбаченого частиною першою цієї статті , вчинене стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи. Суб"єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого умислу. Тобто умисел особи має бути направлений на вчинення насильства. Таким чином підставою для притягнення особи до відповідальності за вчинення адміністративного проступку є наявність об`єктивних і суб`єктивних ознак, тобто об`єкта, об`єктивної сторони, суб`єкта та суб`єктивної сторони. При цьому відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу. Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема у справах "Кобець проти України" від 14.02.2008, "Берктай проти Туреччини" від 08.02.2001, "Лавенте проти Латвії" від 07.11.2002 неодноразово вказував, що, оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення "за відсутності розумних підстав для сумніву". Відповідно, державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, а відтак усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП ( вчинення домашнього насильства психологічного характеру відносно малолітньої дитини) надано тільки протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ №50.50.80 від 27.07.2025. Однак сам лише протокол про адміністративне правопорушення, зважаючи на заперечення ОСОБА_1 , не може бути достатнім доказом вчинення особою адміністративного правопорушення. Будь-яких інших доказів , які б підтверджували факт вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства відносно своєї дочки ОСОБА_2 , матеріали справи не містять, а тому суд вважає не доведеним цей факт.

Суд наголошує, що він не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до вимог п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення. На підставі викладеного, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх

сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, з огляду на те, що органами поліції не

доведено належними та допустимими доказами факт вчинення ОСОБА_1 домашнього насилля, вважаю, що провадження в даній справі про адміністративне правопорушення відносно нього підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення

Керуючись ч.2 ст.173-2, ст.247 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративну справу відносно ОСОБА_1 за скоєння адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.173-2КУпАП - закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанову може бути оскаржено протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду.

Суддя Мальований В. О.