ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2025 року суддя Солом`янського районного суду міста Києва Вишняк М.В., при секретарі Литвин Т.С., за участі прокурора Гриненко А., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Києві матеріали про адміністративні правопорушення, які надійшли з Управління стратегічних розслідувань в місті Києві Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с. Д. Камиші, кіровського району, АР Крим, громадянку України, з вищою освітою, заміжня, працює науковим співробітником ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не притягувалася до адміністративної відповідальності, реєстраційний номер облікової картки платника податків у справі відсутній,

за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до витягу із наказу державного секретаря Міністерства оборони України від 02.01.2023 № 2 ОСОБА_1 призначено на посаду головного спеціаліста ІНФОРМАЦІЯ_3 з 02.01.2023.

Відповідно до витягу з наказу державного секретаря Міністерства оборони України від 02.02.2023 № 33, ОСОБА_1 присвоєно дев`ятий ранг державного службовця, як такій, що пройшла випробування.

Присягу державного службовця ОСОБА_1 прийняла 02.01.2023.

Відповідно до витягу з наказу державного секретаря Міністерства оборони України від 27.04.2023 № 127 ОСОБА_1 звільнено з посади головного спеціаліста ІНФОРМАЦІЯ_3 з 01.05.2023 за угодою сторін.

Статтею 39 Закону України «Про державну службу» визначено, що державним службовцям, які займають посади державної служби категорії «В» присвоюються 6, 7, 8, 9 ранг.

Статтею 8 Закону України «Про державну службу» визначено, що державний службовець зобов`язаний, зокрема, дотримуватися Конституції та законів України, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з підпунктом «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону У країни «Про запобігання корупції» державні службовці є суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону.

Статтею першою Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що суб`єкти декларування - особи, зазначені у пункті І, підпунктах «а», «в»-«г» пункту 2, пункті 4 частини першої статті 3 цього Закону, інші особи, які зобов`язані подавати декларацію відповідно до цього Закону.

Отже, ОСОБА_1 , будучи державним службовцем є суб`єктом на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушень, пов`язаних з корупцією та суб`єктом декларування.

Абзацом 2 частини 2 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах "а", "в"-"ґ" пункту 2 частини першої статті 3, зобов`язані до 1 квітня наступного року після року припинення діяльності подати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Наказом Національного агентства з питань запобігання корупції від 23.07.2021 № 448/21 «Про затвердження Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 29.07.2021 за № 986/36608, затверджено Порядок формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Реєстру.

Відповідно до розділу II вказаного порядку суб`єкти декларування подають до Реєстру зазначені в пункті 1 цього розділу документи шляхом заповнення електронних форм відповідних документів. Суб`єкти декларування подають зазначені документи через мережу Інтернет з використанням програмних засобів Реєстру у власному персональному електронному кабінеті після реєстрації в Реєстрі. Після заповнення усіх необхідних полів форми документа суб`єкт декларування підписує документ шляхом накладання на нього особистого кваліфікованого електронного підпису або удосконаленого електронного підпису відповідно до вимог законодавства. Кожному поданому документу Реєстр автоматично надає унікальний ідентифікатор документа та накладає на нього електронну печатку Реєстру, що унеможливлює внесення несанкціонованих змін до поданого документа (забезпечує цілісність документа).

Пунктом 1 частини 2 розділу II Порядку заповнення та подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого наказом Національного агентства від 08.11.2023 № 252/23 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13.11.2023 за № 1965/41021, суб`єкти декларування подають декларації з додержанням таких вимог: щорічна декларація - декларація, яка подається відповідно до частини першої статті 45 Закону (щороку), абзацу другого частини другої статті 45 Закону (після припинення діяльності (після звільнення) у період з 00 годин 00 хвилин 01 січня до 00 годин 00 хвилин 01 квітня. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація, та містить інформацію станом на 31 грудня звітного року.

Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» 24.02.2022 затверджено Указ Президента України віл 24.02.2022 № 64/2022, яким в Україні введено воєнний стан із 05 голини 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який діє на і на даний час.

Законом України «Про захист інтересів суб`єктів подання звітності та інших документів у період дії воєнного стану або війни» від 03.03.2022 року № 2115-ІХ установлено, що фізичні особи, фізичні особи-підприємці, юридичні особи полають облікові, фінансові, бухгалтерські, розрахункові, аудиторські звіти та будь-які інші документи, подання яких вимагається відповідно до норм чинного законодавства в документальній та/або в електронній формі, протягом трьох місяців після припинення чи скасування воєнного стану або стану війни за весь період неподання звітності чи обов`язку подати документи. Також у період воєнного стану або стану війни будь-які перевірки щодо своєчасності та повноти подання будь-яких звітів чи документів звітового характеру уповноваженими органами не здійснюється.

Абзацом 4 частини 2-7 Розділу XIII «Прикінцеві положення» Закону України «Про запобігання корупції» установлено, що з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану» здійснення заходів фінансового контролю, передбачених розділом VII цього Закону (зокрема подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування), відновлюється у повному обсязі та здійснюється у порядку та строки, визначені цим Законом (у тому числі з урахуванням особливостей, встановлених частинами сьомою - чотирнадцятою статті 45 цього Закону).

Відповідно до даних офіційного веб-сайту Верховної Ради України Закон України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану» набрав чинності 12.10.2023.

Таким чином, з 12.10.2023 здійснення заходів фінансового контролю, передбачених розділом VII Закону України «Про запобігання корупції» (зокрема подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування) відновлено у повному обсязі та здійснюється в порядку та строки, визначені цим Законом (у тому числі з урахуванням особливостей, встановлених частинами сьомою - чотирнадцятою статті 45 цього Закону).

Отже, ОСОБА_1 , припинивши 01.05.2023 діяльність пов`язану із виконанням функцій держави або місцевого самоврядування була зобов`язана до 00 годин 00 хвилин 01 квітня 2024 року, подати в установленому частиною першою статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» порядку Декларацію, шляхом особистого заповнення електронної форми на веб-сайті Національного агентства через власний персональний електронний кабінет суб`єкта декларування у системі Реєстру.

Відповідно до публічної частини Реєстру ОСОБА_1 подала Декларацію (ідентифікатор документа - b0-4b2f-92b4-77a839fc3с42), лише 31.03.2025 о 21:35, а отже несвоєчасно.

Відповідно до послідовності дій користувача Реєстру, які вчиняла ОСОБА_1 за період з 11.10.2023 по 18.04.2025, остання виконала вхід до Реєстру та здійснила дії щодо заповнення/перегляду, подання Декларації (ідентифікатор документа - b0-4b2f-92b4-77a839fc3с42) лише 31.03.2025 року. Дата реєстрації у Реєстрі - 16.03.2024.

Таким чином, поважних причин, які б перешкодили ОСОБА_1 вчасно подати Декларацію шляхом заповнення електронної форми через мережу Інтернет з використанням програмних засобів Реєстру у власному персональному електронному кабінеті, не встановлено.

Отже, ОСОБА_1 , будучи суб`єктом декларування, у порушення вимог частини 2-7 Розділу XIII «Прикінцеві положення» та абзацу 2 частини 2 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції», 01.05.2023 року припинивши діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, 31.03.2025 року о 21:35 год. несвоєчасно, без поважних причин подала Декларацію, шляхом заповнення електронної форми через мережу Інтернет з використанням програмних засобів Реєстру у власному персональному електронному кабінеті.

Крім того, ОСОБА_1 , обіймаючи посаду головного спеціаліста ІНФОРМАЦІЯ_3, будучи державним службовцем категорії «В», відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», являючись суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія даного Закону, у порушення вимог частини 27 Розділу XIII «Прикінцеві положення» та абзацу 1 частини 2 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції», 01.05.2023 року припинивши діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, 19.03.2024 року о 21:55 год. несвоєчасно, без поважних причин подала декларацію особи, яка припиняє діяльність, пов`язану з виконанням Функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями (при звільненні, за період з 01.01.2023 року по 01.05.2023 року), шляхом заповнення електронної форми через мережу Інтернет з використанням програмних засобів Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування у власному персональному електронному кабінеті.

Крім цього, ОСОБА_1 обіймаючи посаду головного спеціаліста ІНФОРМАЦІЯ_3, будучи державним службовцем категорії «В», відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини 1 ст. З Закону України «Про запобігання корупції», являючись суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія даного Закону, у порушення вимог частини 27 Розділу XIII «Прикінцеві положення» та частини 1 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції», 01.04.2025 о 21:48 несвоєчасно, без поважних причин подала щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави, або місцевого самоврядування, за минулий 2022 рік (далі - Декларація), шляхом заповнення електронної форми через мережу Інтернет з використанням програмних засобів Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - Реєстр) у власному персональному електронному кабінеті.

Таким чином, ОСОБА_1 вчинила адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, відповідальність, за яке передбачена частиною 1 статті 172-6 КУпАП.

В судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 свою вину визнала у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення та зазначила, що з серпня 2014 року по листопад 2022 року вона працювала в Державному науково-дослідному інституті випробувань і сертифікації озброєння та військової техніки працівником Збройних Сил України на посаді наукового співробітника, м. Чернігів, та у зв`язку з переводом чоловіка з липня 2022 року на службу до м. Київ, вимушена була звільнитися з роботи (21.11.2022 р.) у м. Чернігів та переїхати до м. Київ. З 2 січня 2023 року працювала в Департаменті військової освіти і науки (далі ДВОМ) на посаді головно спеціаліста, яка є посадою державного службовця. В ході процедур прийняття на роботу в Департаменті кадрової політики Міністерства оборони України при співбесіді на посаду мені не доводили порядок та періодичність подачі щорічних декларацій. Також не вимагали і не повідомили про необхідність подання декларації кандидата на посаду за 2022 рік. В подальшому, на протязі всього терміну перебування на посаді та при звільненні, вона жодним чином не була проінформована про порядок подання щорічних декларацій та декларації при звільненні.

До роботи в ДВОН ОСОБА_1 не перебувала на посадах, які передбачають подання декларацій, тому не приділила цьому питанню належної уваги із розрахунку на те що, як вважала, такі процедури будуть організовані централізовано за вказівкою відповідних керівників структурних підрозділів ДВОН або ДКП. Цьому також сприяв факт, про введення воєнного стану в Україні, з 24 лютого 2022 року та призупинення подач декларацій.

Фактично через пів року з моменту припинення діяльності на посаді державного службовця на законодавчому рівні було повернуто норму щодо обов`язкового подання декларації (12.10.2023 р.). Даний факт не набув широкого розголосу в засобах масової інформації та інші чинники, не спонукали її до постійного моніторингу змін в законодавстві і залишилось поза моєю увагою оскільки на той момент вона була сконцентрована на наступних критично важливих для неї питаннях, зокрема, вона є дружиною військовослужбовця і матір`ю військовослужбовця, син, який до початку повномасштабного вторгнення був цивільною людиною, а з початком повномасштабного вторгнення вступив до лав Збройних Сил України, постійно перебував в місцях, які знаходились в зоні бойових дії та під постійними інтенсивними обстрілами. Крім того, вона розпочала свою діяльність на новому місці роботи (на посаді, яка не передбачає виконання процедури подання декларації) і яка потребувала швидкої адаптації в новому колективі.

Крім того, ОСОБА_1 зазначила, що лише у січні 2024 року їй на месенджер від ДКП прийшло повідомлення про необхідність подачі декларації при звільненні з державної служби, що вона вчасно зробила. Декларація була подана за період перебування на посаді держслужбовця з січня по квітень 2023 року. На її переконання та відповідно до загальної логіки, в повідомленні повинна була бути вимога стосовно подачі усіх необхідних декларацій. Після телефонного дзвінка 31.03.2025, яким їй повідомили про порушення щодо подачі декларацій, вона терміново виправила ситуацію і без затримок подала ще три відсутні декларації, а саме: декларацію кандидата на посаду за 2022 рік, щорічну декларацію за 2022 рік та щорічну декларацію за 2023 рік після звільнення.

Також ОСОБА_1 зазначила, що в її діях не було злого умислу, недбалості чи безвідповідальності, як колишнього державного службовця щодо обов`язку подання щорічних декларацій за попередні роки, тому просила врахувати вказані обставини та закрити провадження у справі, у зв`язку з його малозначністю.

В судовому засіданні прокурор відділу організації діяльності прокурора у провадженні в справах про адміністративні правопорушення третього управління Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Офісу Генерального прокурора Гриненко А. просила визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні правопорушення, пов`язаного із корупцією за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , доводи прокурора Гриненко А., дослідивши протокол про адміністративне правопорушення № 426, № 424, №425 від 01.05.2025року, витяги з Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування щодо загальних відомостей про суб`єкта декларування ОСОБА_1 та поданих нею до Реєстру документів, витяг з Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування стосовно послідовності дій, які вчиняла ОСОБА_1 та інші докази, суд приходить до наступного.

Стаття 129 Конституції України передбачає, що розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і доведеності перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що о рган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Як встановлено в ході судового розгляду справи, ОСОБА_1 обіймаючи посаду головного спеціаліста ІНФОРМАЦІЯ_3, будучи державним службовцем категорії «В», відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», являючись суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія даного Закону, у порушення вимог частини 27 Розділу XIII «Прикінцеві положення» та абзацу 1 частини 2 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції», 01.05.2023 року припинивши діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, 31.03.2015 року о 21 год. 35 хв. несвоєчасно, без поважних причин подала щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави, або місцевого самоврядування, за минулий 2023 рік (після звільнення), а також 01.04.2025 року о 21 год. 48 хв. несвоєчасно без поважних причин подала щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави, або місцевого самоврядування, за минулий 2022 рік, та 01.05.2023 року припинивши діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, 19.03.2024 року о 21:55 год. несвоєчасно, без поважних причин подала декларацію особи, яка припиняє діяльність, пов`язану з виконанням Функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями (при звільненні, за період з 01.01.2023 року по 01.05.2023 року).

Таким чином, ОСОБА_1 , будучи суб`єктом декларування, порушила вимоги статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» та вчинила адміністративні правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Згідно ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу ОСОБА_1 , яка раніше не притягувалася до адміністративної відповідальності, її вік, позитивну характеристику з місця роботи, наявність міцних соціальних зв`язків, тяжкі сімейні обставини - загибель сина під час виконання ним бойового завдання, відсутність шкоди, заподіяної інтересам окремих громадян, держави чи суспільства внаслідок вчинення правопорушення, а також відсутність заборон щодо застосування ст. 22 КУпАП, суд вважає необхідним, на підставі ст. 22 КУпАП, у зв`язку з малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності та обмежитись усним зауваженням, а провадження в цій частині, відповідно до вимог п. 3 ст. 284 КУпАП закрити.

Керуючись ст.ст. 22, 23, 172-6 ч. 1, 221, 283-284, 287-291 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Звільнити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративне правопорушення, обмежитися усним зауваженням, а провадження в справі закрити.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з моменту винесення до Київського апеляційного суду через Солом`янський районний суд міста Києва.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: М.В. Вишняк