Житомирський апеляційний суд
Справа №275/61/25 Головуючий у 1-й інст. Миколайчук П. В.
Номер провадження №33/4805/496/25
Категорія ч.1ст.130 КУпАП Доповідач Галацевич О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2025 року м.Житомир

Суддя судової палати з розгляду цивільних справ Житомирського апеляційного суду Галацевич О.М., розглянувши у порядку письмового провадження в приміщенні суду в м. Житомирі апеляційну скаргу адвоката Свиридовського Олександра Анатолійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Брусилівського районного суду Житомирської області від 14 березня 2025 року, якою останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

встановив:

Постановою судді Брусилівського районного суду Житомирської області від 14 березня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000,00 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Згідно з постановою судді місцевого суду, ОСОБА_1 16.01.2025 о 22 год 19 хв в селищі Брусилів, по вул.Митрополита Ілларіона, керував транспортним засобом BMW 518, номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей не реагують на світло, підвищена жвавість, порушення мови. Від проходження у встановленому законом порядку огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, адвокат Свиридовський О.А., в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях його підзахисного складу адміністративного правопорушення, посилаючись на незаконність постанови, порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, однобічне та неповне з`ясування обставин справи. Зокрема, вказав, що ОСОБА_1 був незаконно зупинений працівниками поліції та незаконно притягнутий до відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП. Також зазначив про відсутність у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння, у зв`язку з чим підстав вимагати у водія пройти відповідний огляд у працівників поліції не було. Наголосив, що доданий до справи відеозапис є недопустимим доказом, оскільки є неповним, містить ознаки втручання та змін з метою приховати дійсні обставини та ввести суд в оману. До справи, крім того, не долучено оригінал відеозапису, а також свідоцтво на технічний прилад «відеокамеру», що не дає можливості встановити чи входить такий до вичерпного переліку технічних засобів, встановлених законодавством. На зазначені обставини суд першої інстанції уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про доведеність вини ОСОБА_1 . В апеляційній скарзі захисник послався на судову практику Верховного Суду у подібних справах та рішення ЄСПЛ.

Належним чином повідомлені про місце і час судового засідання ОСОБА_1 та його захисник Свиридовський О.А. до суду апеляційної інстанції не з`явились, будь-яких клопотань на адресу суду не направляли.

За таких обставин, з метою недопущення затягування розгляду справи, зважаючи на положення статті 268 КУпАП, які не містять імперативної заборони щодо розгляду справи за відсутності особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення та у відповідності до положень ч.6 ст.294 КУпАП, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності осіб, які беруть участь в апеляційному провадженні справи.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

За змістом п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно вимог ч.1 ст.130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За правилами частин 2-5 ст.266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних засобів поліцейським із застосуванням технічних засобів відеозапису, а у разі незгоди особи на проведення огляду з використанням спеціальних технічних засобів або у разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Відповідно до п. 6 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі-Інструкція), огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

При цьому, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я (п.12 Розділу ІІ).

Згідно вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Дані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані, висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у відмові в проходженні огляду на стан наркотичного сп`яніння, з правовою кваліфікацією таких дій за ч.1 ст.130 КУпАП за обставин, установлених у постанові судді місцевого суду, є правильним, а зміст постанови судді відповідає вимогам, передбаченим ст.ст.283, 284 КУпАП.

Так, з протоколу по адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 222810 від 16.01.2025, вбачається, що ОСОБА_1 16.01.2025 о 22 год 19 хв в селищі Брусилів, по вул.Митрополита Ілларіона, керував транспортним засобом BMW 518, номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей не реагують на світло, підвищена жвавість, порушення мови. Від проходження огляду у встановленому законом порядку на визначення стану наркотичного сп`яніння відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.2).

Вважаю, що винуватість ОСОБА_1 у порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху України підтверджується наявними у справі доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 222810 від 16.01.2025 (а.с.2); розпискою про роз`яснення прав та обов`язків, передбачених статтями 55,56,59,63 Конституції України та статтею 268 КУпАП від 16.01.2025 (а.с.3); розпискою про ознайомлення водія з вимогами ч.1 ст.266 КУпАП щодо відсторонення водія від керування транспортним засобом від 16.01.2025 (а.с.4); копією постанови від 16.01.2025 відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.121-3 КУпАП (а.с.6); направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 16.01.2025 (а.с.5); копіями рапортів від 20.01.2025 про фіксацію скарги ОСОБА_1 на безпідставну зупинку працівниками поліції його при керування транспортним засобом BMV 518, номерний знак НОМЕР_1 (а.с.40-45); рапортом інспектора РПП СПД № 1 ВП №2 ЖРУП ГУНП в Житомирській області старшого лейтенанта поліції В.Кузинського від 16.01.2025 (а.с.7); довідками інспектора СРПП ВП №2 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області лейтенанта поліції Н.Козакевич (а.с.8-10); відеозаписом з відеореєстратора службового автомобіля та нагрудної камери поліцейського (а.с.12).

Як встановлено під час апеляційного розгляду, суддя місцевого суду дав належну оцінку всім доказам у справі, проаналізував їх у сукупності та взаємозв`язку і дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Доводами апеляційної скарги під час апеляційного розгляду справи висновків суду першої інстанції не спростовано.

З долученого до матеріалів справи відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом та був зупинений працівниками поліції. Водія проінформовано про причини зупинки та повідомлено про виявлені у нього ознаки наркотичного сп`яніння. На неодноразову чітку пропозицію уповноваженої особи пройти огляд на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я, водій беззаперечно відмовився. ОСОБА_1 роз`яснені права та обов`язки особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суть вчиненого ним правопорушення, від підпису у протоколі про адміністративне правопорушення та в інших складених уповноваженими особами документах водій відмовився. ОСОБА_1 відсторонено від керування транспортним засобом.

Відеозаписом підтверджено, що працівниками поліції не допущено порушень вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 №1395, ст.ст.256, 266 КУпАП, які б могли бути підставою для визнання складених процесуальних документів недопустимими доказами.

Твердженням захисника про те, що зупинка транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 , не відповідала вимогам закону, були предметом дослідження в суді першої інстанції, яким суд першої інстанції надав правильну та неупереджену оцінку. Суд обґрунтовано виходив з того, що в даному випадку, після зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , йому були надані пояснення щодо мотивів зупинки, а тому подальші дії водія регламентуються нормами п.2.5 ПДР та не знаходяться у причинному зв`язку з його незгодою з діями працівників поліції стосовно зупинки автомобіля. Неправомірна зупинка працівниками поліції транспортного засобу, за певних обставин, може бути підставою притягнення таких працівників до відповідальності. Проте, якщо при цьому з`ясувалось, що водій перебував з ознаками сп`яніння чи в іншому неадекватному стані, то факт неправомірної зупинки його працівниками поліції, не звільняє водія від обов`язку виконання вимог п. 2.5 ПДР України.

Слід також зазначити, що за змістом п.2 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015, поліцейський, як посадова особа, на яку покладено обов`язок забезпечення безпеки дорожнього руху, самостійно за власним переконанням визначає наявність у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння, визначених п.п.3, 4 Розділу І цієї Інструкції. Тому, доводи апеляційної скарги у частині відсутності у ОСОБА_1 видимих ознак наркотичного сп`яніння та відсутності підстав для проведення відповідного огляду не є слушними. З відеозапису фіксації обставин події вбачається, що у працівника поліції була обґрунтована підозра вважати, що ОСОБА_1 перебуває у стані наркотичного сп`яніння, зважаючи на повідомлення останнього про виявлені у нього ознаки такого сп`яніння.

Посилання захисника на неправомірні дії поліцейських, наявність в їх діях ознак службового підроблення, умисну фальсифікацію відеозапису та упереджене ставлення до водія не підтверджені жодними належними і допустимим доказами.

Під час апеляційного розгляду справи не були спростовані обґрунтовані та об`єктивні висновки суду першої інстанції, якими було надано оцінку відеозапису, як належному та допустимому доказу. Наданий до матеріалів справи відеозапис фіксує обставини, які відносяться до зазначеної у протоколі події та які є достатніми для вирішення питання про наявність події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП у діях ОСОБА_1 . Відсутність інформації, за допомогою якого технічного засобу здійснювалась відеозйомка (назва, серійний номер, дата виробництва та інше), не спростовує об`єктивно зафіксованих на відео обставин і не виключає належність та допустимість цього доказу, який узгоджується з іншими письмовими доказами.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови та не впливають на висновки суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_1 у вчиненні інкримінуємого йому правопорушення.

При цьому, суд апеляційної інстанції враховує практику Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32)

Пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Судові рішення, на які у апеляційній скарзі посилається захисник преюдиційного значення для вирішення даної справи, з огляду на встановлені у ній обставини, не має.

Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм закону, які б слугували підставою для скасування чи зміни постанови суду. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.

За таких обставин, підстав для скасування постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_1 немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Свиридовського Олександра Анатолійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а постанову Брусилівського районного суду Житомирської області від 14 березня 2025 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Галацевич