Справа №: 307/3201/25
Провадження № 3/307/1220/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 серпня 2025 року м. Тячів

Суддя Тячівського районного суду Закарпатської області Сас Л.Р., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Поковби В.В., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 185-10 Кодексу України про адміністративні правопорушення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , непрацюючого,

в с т а н о в и л а:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, складеного 13 серпня 2025 року начальником відділення прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип В) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип Б) ОСОБА_2 , ОСОБА_1 13 серпня 2025 року, приблизно о 00 год. 10 хв., порушив вимоги ст. 23 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» від 03.04.2003, а саме, на напрямку 269 прикордонного знаку (територія Тячівського району Закарпатської області) на відстані 17 000 метрів від державного кордону, був виявлений та затриманий в складі групи осіб прикордонним нарядом «Група Реагування», на неодноразову закону вимогу старшого лейтенанта ОСОБА_2 , який виконував обов`язки старшого прикордонного наряду «Група Реагування» із завданням контролю за дотриманням правил прикордонного режиму, шляхом перевірки транспортних засобів та документів, відмовився надати документи, що посвідчують особу, чим порушив п. 10 «Положення про прикордонний режим» затверджене Постановою КМУ від 27.07.1998 №1147, тобто вчинив злісну непокору законним вимогам військовослужбовця Державної прикордонної служи України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 185-10 КУпАП.

ОСОБА_1 винуватим себе не визнав та показав, що є торговим представником фермерського господарства «Світ м`яса», і в його обов`язки входить отримувати замовлення та грошові кошти у торгових точках. 13 серпня 2025 року він рухався маршрутом Теребля - Угля Колодне Вільхівці, де він мав забрати накладні. Разом з ним був ОСОБА_3 , який планував влаштуватися на роботу до вказаного підприємства перебував разом із ним для ознайомлення із переліком обов`язків, так як проходив стажування лише два дні. Приблизно о 19 год. у с. Вільхівці Лази його зупинив працівник поліції, причину зупинки не вказав, перевірив посвідчення водія після чого до них підійшов ще один чоловік, який представився працівником ТЦК, після чого у нього перевірили військово-облікові документи, згідно яких ОСОБА_1 має відстрочку від військової служби до листопада місяця. Після цього працівник поліції попросив відкрити багажне відділення машини та перевіривши її вміст, його затримали, одягли кайданки, хоча жодного спротиву він не робив, без пояснення жодних причин. Після цього їх посадили на заднє сидіння їхнього автомобіля. Під час затримання їм обом спричинили тілесні ушкодження, йому, ОСОБА_1 , двічі нанесли удари в обличчя, однак він не звертався із заявою до правоохоронних органів, а ОСОБА_3 звернувся з приводу нанесених тілесних ушкоджень працівниками прикордонної служби. Після чого їх обох утримували до опівночі, після чого відвезли на прикордонну заставу у м. Тячів, де був складений протокол про адміністративне правопорушення, який він відмовився підписувати, заперечуючи щодо його змісту. Після цього їх відвели у селище Солотвино, а вже звідтам привезли до Тячівського РТЦК для з`ясування відповідних даних. Також зазначив, що в подальшому йому стало відомо про те, що за його транспортним засобом рухався інший транспортний засіб, у якому перебували особи, що мали намір незаконно перетнути кордон, яких також затримали працівники поліції. З метою з`яуування обставин його причетності до даної події його автомобіль та мобільні телефони були вилучені, однак під час розгляду клопотань про арешт майна, слідчий суддя повернув їх йому та Келемешу майно, оскільки не знайшов свого підтвердження факт того, що вони причетні до зазначених подій.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Поковба В.В. заявив клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185-10 КУпАП.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.97 №475/97-ВР визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 цього Кодексу орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтями 251 та 252 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Дослідивши матеріали справи, слід дійти висновку про закриття вказаної справи про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 , складу адміністративного правопорушення керуючись таким.

Згідно зі ст. 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства, є забезпечення доведеності вини.

Із протоколу про адміністративне правопорушення від 13 серпня 2025 року видно, ОСОБА_1 13 серпня 2025 року, приблизно о 00 год. 10 хв., порушив вимоги ст. 23 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» від 03.04.2003, а саме, на напрямку 269 прикордонного знаку (територія Тячівського району Закарпатської області) на відстані 17 000 метрів від державного кордону, був виявлений та затриманий в складі групи осіб прикордонним нарядом «Група Реагування», на неодноразову закону вимогу старшого лейтенанта ОСОБА_2 , який виконував обов`язки старшого прикордонного наряду «Група Реагування» із завданням контролю за дотриманням правил прикордонного режиму, шляхом перевірки транспортних засобів та документів, відмовився надати документи, що посвідчують особу, чим порушив п. 10 «Положення про прикордонний режим» затверджене Постановою КМУ від 27.07.1998 №1147, тобто вчинив злісну непокору законним вимогам військовослужбовця Державної прикордонної служи України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону (а. с. 1).

Із протоколу про адміністративне затримання від 13 серпня 2025 року вбачається, що ОСОБА_1 був затриманий 13 серпня 2025 року о 00 год. 10 хв. на строк до 3 днів з метою з`ясування обставин правопорушення (а. с. 2).

Згідно прпотоколу особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів від 13 серпня 2025 року вбачається, що під особистого огляду та огляду речей у ОСОБА_1 виявлено та вилучено посвідчення водія, дві банківські картки та грошові кошти (а. с. 3).

Із пояснень ОСОБА_2 відомо, що 13 серпня 2025 року в період з 00 год. 00 хв. по 03 год. 30 хв. він перебував у прикордонному наряді «Група Реагування». Приблизно о 00 год. 10 хв. в ході реалізації оперативної інформації ПОРВ (з м.д.н.п Тячів), СКП Тячівського РВП ГУНІ в Закарпатській області в н.п Вільхівці Лази, на напрямку 269 прикордонного знаку, 17 км до державного кордону затримано транспортний засіб марки «Фольксваген», номерний знак НОМЕР_1 , в якому перебували водій (мешканець Закарпатської області) та троє чоловіків (мешканці Закарпатської, Вінницької та Київської областей) ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , яких мали за грошову винагороду в сумі 25 000 доларів США переправити через державний кордон України. В подальшому було зупинено транспортний засіб марки «Форд», номерний знак НОМЕР_2 , в якому перебувало двоє осіб (мешканці Закарпатської області), які здійснювали супровід транспортного засобу марки «Фольксваген», номерний знак НОМЕР_1 , а саме ОСОБА_7 та ОСОБА_1 , які на неодноразово законну вимогу старшого лейтенанта ОСОБА_2 , котрий виконував обов`язки старшого прикордонного наряду «Група Реагування» відмовились надати документи що посвідчують особу, чим порушили п. 10 «Положення про прикордонний режим», затвердженого Постановою КМУ від 27.07.1998 року №1147, після чого самовільно поїхали в напрямку населеного пункту Тячів, транспортний засіб було заблоковано і одразу затримано разом з водієм. Відносно водія транспортного засобу марки «Фольксваген» направлено повідомлення про виявлення ознак злочину, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, відносно ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 складено адміністративні протоколи за ч.2 ст. 204-1 КУпАП (а.с. 8).

Частиною 1 статті 185-10 КУпАП передбачено відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню чи вимозі військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону, суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні чи здійсненням прикордонного контролю в пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон України або контрольних пунктах в`їзду-виїзду, або члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, який бере участь в охороні державного кордону України.

Частиною 2 статті 185-10 КУпАП передбачено ті самі дії, вчинені групою осіб або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за правопорушення, передбачене частиною першою цієї статті.

Об`єктивними ознаками складу зазначеного адміністративного правопорушення полягає у вчиненні такого діяння: відкритої відмови виконати законне розпорядження чи вимогу, військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону чи суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні або члена громадського формування: а охорони громадського порядку і державного кордону, який бере участь в охороні державного кордону України, а так само іншого умисного невиконання зазначених розпоряджень та вимог. Розпорядження та вимоги, які зазначені у диспозиції статті мають бути законними, тобто походити від правомочних осіб та знаходитися у межах їхньої компетенції. Права органів, підрозділів, військовослужбовців та працівників Державної прикордонної служби України викладено уст. 20 Закону України «Про Державну прикордонну службу України».

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 11.10.2011 року за №10-рп/2011 надав тлумачення визначенню непокори: Слово «непокора» означає відмову від виконання або ігнорування виконання певної вимоги.

Як роз`яснив Пленум Верховного суду України у Постанові № 8 від 26.06.1992 року «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів» злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків, члена громадських формувань з охорони громадського порядку чи військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку, або відмова, виражена у зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок (п.7).

Отже, для наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185-10 КУпАП необхідно встановити чи були законні розпорядження, а також чи була відмова виконати законне розпорядження чи вимогу військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України та чи були такі дії вчинені групою осіб.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Пунктом 7 Положення «Про прикордонний режим», затвердженого Постановою КМУ №1147 від 27.07.1998 року, передбачено, що громадяни України в`їжджають у прикордонну смугу та контрольований прикордонний район, перебувають, проживають або пересуваються в їх межах на підставі документів, що посвідчують їх особу.

Згідно з п. 10 вказаного Положення, особи, зазначені у пунктах 7 та 8 цього Положення, на вимогу уповноважених осіб Державної прикордонної служби та органів Національної поліції, а також членів громадських формувань з охорони громадського порядку і державного кордону, зобов`язані пред`являти відповідні документи, передбачені цими пунктами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Оскільки, склад правопорушення - це наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням та відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому, та оскільки, об`єктом правопорушення за ст. 185-10 КУпАП є особливі суспільні відносини у сфері охорони державного кордону, а об`єктивна сторона правопорушення виражається у злісній непокорі законному розпорядженню або вимозі поліцейського під час виконання ним службових обов`язків, а також в учиненні таких самих дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця через їхню участь в охороні громадського порядку.

Склад даного адміністративного правопорушення є формальним, правопорушення вважається закінченим з моменту вчинення, кваліфікуючою ознакою цього адміністративного правопорушення визначають спосіб його вчинення злісність непокори, що є відмовою від виконання наполегливих, неодноразово повторених, проте в той же час законних вимог чи розпоряджень під час виконання службових обов`язків або відмова, виражена в зухвалій формі, яка свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок, в той же час суб`єктивною стороною даного адміністративного правопорушення є наявністю вини у формі прямого умислу, тому з урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про відсутність об`єкта та об`єктивної сторони даного правопорушення, а отже і складу правопорушення в цілому.

Судом встановлено, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 13 серпня 2025 року ОСОБА_1 ставиться у провину те, що він в межах прирдонної смуги на неодноразову закону вимогу прикордонного наряду «Група Реагування» надати документи, що посвідчують особу відмовився, чим вчинив злісну непокору.

В той же час в протоколах про адміністративне правопорушення та про адміністративне затримання від 13 серпня 2025 року вказано, що документ який посвідчує особу - посвідчення водія серії НОМЕР_3 від 05.07.2025, орган, що видав ТСЦ 2146 та до матеріалів справи долучена копія вказаного посвідчення водія.

Будь-яких доказів на підтвердження наявності адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.185-10 КУпАП, а також вини ОСОБА_1 у його вчиненні, суду не надано, у зв`язку із чим суд критично оцінює пояснення ОСОБА_2 , надані ним під час судового розгляду.

Так, згідно п. 1) ч. 2 Загальних питань «Положення про прикордонний режим», затвердженого Постановою КМУ від 27.07.1998 року №1147 документом, що посвідчує особу для громадян України є - паспорт громадянина України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, дипломатичний паспорт, службовий паспорт, посвідчення особи моряка, службове посвідчення, посвідчення водія чи інший виданий державним органом документ, який має такі обов`язкові реквізити, як прізвище, ім`я, по батькові, фотокартку, підпис відповідальної посадової особи, відбиток печатки або штампу установи, яка видала документ, дату видачі.

У данному протоколі зазначено те, що особу ОСОБА_1 встановлено на підставі посвідчення водія серії НОМЕР_3 від 05.07.2025, орган, що видав ТСЦ 2146, що свідчить про наявність у ОСОБА_1 , на момент складання протоколу про адміністративне затримання від 13 серпня 2025 року, документа, що посвідчує особу.

У той час суд дійшов висновку, що відмова надати длля перевірки документи, що посвідчують особу, вчиненому у складі осіб, не є правопорушенням, передбаченим ч. 2 ст. 185-10 КУпАП, оскільки зазначені дії характеризують об`єктивну сторону правопорушення, передбаченого статтею 202 КУпАП, зокрема, порушення прикордонного режиму.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Ураховуючи наведене, в діях ОСОБА_1 відсутній склад такого адміністративного правопорушення як злісна непокора законним вимогам військовослужбовця Державної прикордонної служи України під час виконання службових обов`язків, пов`язаних з державною охороною кордону, вчинена у складі групи осіб.

Згідно п. 1) ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 284 КУпАП, постанова про закриття справи виноситься, зокрема, при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

Керуючись ст. ст. 283, 284 КУпАП,

постановила:

Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185-10 КУпАП.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не буде подано, та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Закарпатського апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Л.Р.Сас