Єдиний унікальний номер судової справи 489/5372/25
Номер провадження 33/812/360/25 Головуючий у місцевому суді: Рибіцька К.О.
Категорія: ст.124 КУпАП Головуючий у апеляційному суді: Серебрякова Т.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2025 року місто Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Серебрякової Т.В.,

із секретарем судового засідання Шурмою Є.М.,

за участю: захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Ільїна О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Миколаївського апеляційного суду апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Шумілової Наталі Ігорівни на постанову судді Інгульського районного суду міста Миколаєва від 24 липня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №381145, який надійшов на розгляд Інгульського районного суду міста Миколаєва та був складений 04 липня 2025 року, встановлено, що водій ОСОБА_1 04 липня 2025 року близько 14 год. 45 хв. в місті Баштанка на автодорозі Н-11 Дніпро-Миколаїв 208 км, керуючи транспортним засобом автомобілем марки і моделі Volkswagen Toureg, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в межах населеного пункту не обрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, під час виникнення перешкоди у вигляді транспортного засобу, а саме мопеду, який не зареєстрований, під керуванням малолітнього ОСОБА_2 , здійснив з`їзд з проїзної частини дороги на узбіччя. Внаслідок чого його автомобіль отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками. Такими діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги п.12.1 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ст.124 КУпАП.

Постановою судді Інгульського районного суду міста Миколаєва від 24 липня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Цією ж постановою стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 605 грн. 60 коп.

Приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність факту вчинення ОСОБА_1 порушення вимог пункту 12.1 Правил дорожнього руху, відповідальність за яке встановлена ст.124 КУпАП.

Не погодившись із судовим рішенням, захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Шумілова Н.І., подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати постанову судді Інгульського районного суду міста Миколаєва від 24 липня 2025 року та закрити провадження в справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване судове рішення ухвалено з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Зазначено, що твердження суду в тексті оскаржуваної постанови про те, що ОСОБА_1 нібито зазначив, що у місті Баштанка рухався зі швидкістю 60-65 км/год, не відповідає дійсності, є викривленням змісту його пояснень, адже останній наголошував, що в межах населеного пункту рухався з безпечною швидкістю руху орієнтовно 45-48 км, і не перевищував допустимий ліміт у 50 км/год. Подібне перекручення змісту пояснень особи є порушенням принципу об`єктивності, неупередженості та всебічного з`ясування обставин справи.

Крім того, в оскаржуваній постанові зроблено помилковий висновок про те, що ОСОБА_1 не обрав безпечну швидкість руху та вчинив правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. При цьому, районний суд фактично не надав належної оцінки тому, що ДТП сталася виключно внаслідок грубих порушень з боку іншого учасника дорожнього руху малолітнього водія мопеда, який здійснив небезпечний та раптовий виїзд на головну дорогу, по якій рухався ОСОБА_1 . З метою уникнення наїзду на дитину, особою були вжиті всі можливі заходи екстреного гальмування та ухилення, результатом чого став виїзд на узбіччя та подальше пошкодження автомобіля, без зіткнення з мопедом чи іншими учасниками дорожнього руху. На думку особи, яка подала апеляційну скаргу, ці дії вказують на обережність водія ОСОБА_1 та бажання запобігти шкоді життю чи здоров`ю дітей.

У матеріалах справи повністю відсутні докази, які б підтверджували вину ОСОБА_1 , не було зафіксовано жодного об`єктивного доказу перевищення швидкості (відсутні відео- або технічні засоби фіксації, дані з бортового комп`ютера). Поліцейські, що прибули на місце події, склали протокол виключно на підставі формальних припущень, без об`єктивної фіксації швидкості руху транспортного засобу або інших технічних даних.

Важливим є той факт, що 04 липня 2025 року на місці події, під тиском та керуючись вказівками працівників поліції, ОСОБА_1 не зазначив у письмових поясненнях, що рухався в межах населеного пункту з дозволеною та безпечною швидкістю 45-48 км/год. Поліцейські під час складання протоколу фактично спрямовували зміст його пояснень, створюючи підґрунтя для притягнення до відповідальності за ст.124 КУпАП. Це стало вирішальним фактором у формуванні хибного уявлення про обставини ДТП та, відповідно, у прийнятті судом помилкового рішення.

В судове засідання, призначене на 26 серпня 2025 року, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся судом, тому апеляційний суд, виходячи з положень ч.1 ст.268 КУпАП, вважав за можливе розглянути справу за його відсутності.

В судовому засіданні брав участь захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Ільїн О.В., який підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, та просив її задовольнити.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до наступного.

За змістом ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (ч.3 ст.7 КУпАП).

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами (ч.4 ст.7 КУпАП).

Згідно положень ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушення, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Стаття 124 КУпАП (в редакції, яка діяла на час вчинення ДТП) передбачає відповідальність учасника дорожнього руху за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

При цьому, диспозиція ст.124 КУпАП не встановлює певних правил поведінки, а посилається на інші норми законодавчих актів, у даному конкретному випадку на положення п.12.1 ПДР. Тому, розглядаючи дану справу, суд має вирішити питання щодо винуватості особи у межах порушення вимог п.12.1 ПДР, які зазначені в протоколі працівником поліції.

Відповідно до Закону України «Про дорожній рух» та п.1.1 ПДР єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюється названими Правилами.

Зокрема, ч.3 ст.41 Закону України «Про дорожній рух» передбачає, що порядок початку руху, зміни руху за напрямком, розташування транспортних засобів і пішоходів, осіб, які рухаються в кріслах колісних, вибору швидкості руху та дистанції, обгону та стоянки, проїзду перехресть, пішохідних переходів і залізничних переїздів, зупинок транспортних засобів загального користування, користування зовнішніми світловими приладами, правила пересування пішоходів, осіб, які рухаються в кріслах колісних, проїзд велосипедистів, а також питання організації руху та його безпеки регулюються Правилами дорожнього руху, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Так, п.12.1 ПДР передбачено, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Цей пункт ПДР є загальним правилом та діє для всіх водіїв на всіх дорогах у будь-який час та означає, що водій повинен бути в змозі зупинитися в межах видимої дистанції та мати змогу безпечно маневрувати в потоці руху, а також водій повинен реагувати на зміну дорожніх умов, наприклад, наявність інших учасників руху. Тобто, водій зобов`язаний рухатися з такою швидкістю, яка дозволить йому запобігти аварії. При цьому, водій сам визначає швидкість, яка є безпечною в конкретних умовах, а не тільки дотримуючись встановлених обмежень.

Відповідно до вимог ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. За положеннями вказаної статті, протокол про адміністративне правопорушення та пояснення свідків є доказом в справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №381145, який надійшов на розгляд Інгульського районного суду міста Миколаєва та був складений 04 липня 2025 року, встановлено, що водій ОСОБА_1 04 липня 2025 року близько 14 год. 45 хв. в місті Баштанка на автодорозі Н-11 Дніпро-Миколаїв 208 км, керуючи транспортним засобом автомобілем марки і моделі Volkswagen Toureg, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в межах населеного пункту не обрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, під час виникнення перешкоди у вигляді транспортного засобу, а саме мопеду, який не зареєстрований, під керуванням малолітнього ОСОБА_2 , здійснив з`їзд з проїзної частини дороги на узбіччя. Внаслідок чого його автомобіль отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками. Такими діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги п.12.1 Правил дорожнього руху.

Дії ОСОБА_1 поліцейським кваліфіковані за ст.124 КУпАП, як порушення Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Вказаний протокол складено за встановленою формою з урахуванням всіх вимог, передбачених ст.256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року за №1395, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853.

Так, зі змісту протоколу встановлено, що в ньому зазначено місце вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення. Також, протокол про адміністративне правопорушення містить відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Вищевказаний протокол водій ОСОБА_1 підписав без зауважень, надавши пояснення на окремому аркуші.

Так, з письмових пояснень водія ОСОБА_1 встановлено, що 04 липня 2025 року він рухався на своєму автомобілі по автодорозі Н-11 Дніпро-Миколаїв 208 км, а саме в населеному пункті м. Баштанка. Близько 14:15 год наближаючись зі швидкістю 80-85 км/год до перехрестя доріг з вулицею Театральною побачив мопед, який виїжджав з правого боку (за кермом був 14-річний хлопець разом з 15-річним другом). Почав гальмувати (швидкість 60-70 км/год), а вони продовжили шлях, не гальмуючи, хоча бачили його машину. Пояснили це несправними гальмами мопеда. Задля уникнення зіткнення з мопедом він прийняв рішення максимально загальмувати, що призвело до того, що автомобіль занесло до кювету. Автомобіль Volkswagen Toureg отримав значні механічні пошкодження з матеріальними збитками. При зупиненні автомобіля скло заднього виду відірвалося, вдаривши його по голові. Пояснення написано власноруч.

До протоколу про адміністративне правопорушення додана схема місця дорожньо-транспортної події, на якій зображено ділянка дороги, на якій сталась ДТП, розташування транспортних засобів після пригоди та напрямок їх руху.

До того ж, в схемі зазначено, що внаслідок ДТП транспортний засіб - автомобіль марки і моделі Volkswagen Toureg, НОМЕР_1 , зазнав механічних пошкоджень. Дані про пошкодження транспортного засобу, які зафіксовано у схемі місця ДТП водій ОСОБА_1 підтвердив.

При цьому, апеляційний суд зауважує, що схема місця ДТП містить відомості для правильного встановлення механізму ДТП, а графічно позначений в ньому транспортний засіб в кінцевому положенні після зупинки та описані механічні пошкодження транспортного засобу в місцях їх локалізації, переконливо свідчать про те, що в даній дорожній ситуації саме порушення водієм ОСОБА_1 вимог п.12.1 ПДР перебуває у прямому причинному зв`язку з наслідками ДТП.

Дана схема місця ДТП підписана водієм ОСОБА_1 без будь-яких зауважень.

Отже, аналізуючи вимоги п.12.1 ПДР, об`єктивно вбачається, що водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, повинен був врахувати дорожню обстановку, а саме наявність інших учасників дорожнього руху та мати змогу безпечно керувати автомобілем, чого він не зробив, внаслідок чого відбулась дорожньо-транспортна пригода.

Доводи апеляційної скарги щодо того, що ОСОБА_1 не порушував п.12.1 ПДР, оскільки рухався в межах допустимої швидкості руху, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки відповідно до змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №381145, в провину ОСОБА_1 ставиться не порушення вимог п.12.4 ПДР, згідно з яким у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год, а порушення вимог п.12.1 ПДР, який регламентує дії водія під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху, тобто такої швидкості, яка дозволить йому безпечно керувати транспортним засобом, повністю контролювати його рух та оперативно реагувати на будь-які зміни дорожньої обстановки, враховуючи конкретні умови руху (у тому числі проїзд перехрестя).

Посилання особи, яка подала апеляційну скаргу на те, що водій надав письмові пояснення під тиском та керуючись вказівками працівників поліції, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. До того ж, апеляційний суд зауважує, що матеріали справи не містять доказів оскарження у встановленому законом порядку дій поліцейських під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та відповідно проведеного службового розслідування.

За такого, проаналізувавши матеріали справи в їх сукупності, апеляційний суд вважає, що водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом, не обрав безпечну швидкість руху свого транспортного засобу, яка б дозволили йому постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, та порушив ПДР, що призвело до отримання транспортним засобом механічних пошкоджень. При цьому, розташування транспортних засобу, яке зафіксоване на схемі місця ДТП, вказує на те, що в діях ОСОБА_1 є порушення вимог п.12.1 ПДР.

До того ж, апеляційний суд звертає увагу, на те, що намагання особи, яка подала апеляційну скаргу, встановити вину іншої особи в межах розгляду справи про адміністративне правопорушення за протоколом складеним стосовно ОСОБА_1 суперечить як положенням ст.ст.280,283 КУпАП, де зазначається про те, що органом, до компетенції якого віднесено розгляд справи встановлюється винність особи, відносно якої складено протокол, так і положенням ст.251 КУпАП, де передбачено збір та дослідження доказів щодо винності особи, стосовно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

Окрім того, у випадку виникнення дорожньо-транспортної пригоди за участю декількох водіїв наявність чи відсутність в їх діях складу адміністративного правопорушення, потребує встановлення причинного зв`язку між діянням (порушенням правил безпеки дорожнього руху) кожного з них та наслідками, що настали, тобто з`ясування ступеню участі (внеску) кожного з них у спричинення негативного наслідку.

Разом з тим, за змістом вимог ст.256, ч.1 ст.257,279,280 КУпАП питання наявності або відсутності складу адміністративного правопорушення суд вирішує лише у межах протоколу, складеного стосовно конкретної особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та у межах тих обставин, які зазначенні у протоколі про таке порушення.

Отже, апеляційний суд, діючи в межах повноважень на перегляд постанови районного суду, не дає оцінку діям іншого учасника ДТП, оскільки наявність або відсутність в діях іншого водія порушень Правил дорожнього руху які, як вважає особа, яка подала апеляційну скаргу, призвели до настання дорожньо-транспортної пригоди не є предметом розгляду судом апеляційної інстанції у даній справі.

До того ж, суд першої інстанції правильно констатував той факт, що навіть при встановлення протиправних дій інших учасників дорожнього руху, вказане не звільняє водія від обов`язку дотримуватися вимог п.12.1 ПДР.

За такого, докази, що наявні в матеріалах справи, переконливо доводять, що невідповідність дій водія ОСОБА_1 вимогам п.12.1 ПДР перебуває у прямому причинному зв`язку з виникненням ДТП та її наслідками, а тому ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини, яка є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Згідно зі ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, водій ОСОБА_1 , реалізуючи своє право керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Таким чином, твердження захисника ОСОБА_1 про недоведеність його винуватості у зазначеному адміністративному правопорушенні не знайшло підтвердження та спростовується матеріалами справи.

Інші посилання захисника в апеляційній скарзі не містять обставин, які не були б з`ясовані судом та могли б потягнути неправильне вирішення справи, а за такого, не впливають на висновки суду, щодо наявності підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності, так як є фактичною переоцінкою по іншому доказів, які вже були досліджені та оцінені судом.

Істотних порушень суддею районного суду норм матеріального чи процесуального права, порушення принципів повного, всебічного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи, порушення прав учасників судового розгляду, порушення положень КУпАП, Конституції України, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, у тому числі на які посилається особа, яка подала апеляційну скаргу, які б могли вплинути на правильність прийнятого рішення, при апеляційному перегляді не встановлено.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях підкреслив, що суд не мусить надавати відповіді на кожне порушене питання, проте з рішення має бути ясно зрозуміло, що головні проблеми, порушені в даній справі, були вивчені і була надана конкретна чітка відповідь на аргументи, які є вирішальними для вирішення справи (справи «Ван де Хурк проти Нідерландів», §61, «Болдеа проти Румунії», §30, «Морейра Феррейра проти Португалії», §84).

З огляду на зазначене викладені в обґрунтування поданої апеляційної скарги доводи, з урахуванням наявних по справі доказів, не дають жодних сумнівів в правильності висновків суду першої інстанції та не спростовують встановлені судом обставини події, а зводяться виключно до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Таким чином оскаржувана постанова судді районного суду є законною та обґрунтованою, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Шумілової Н.І. відсутні.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Шумілової Наталі Ігорівни залишити без задоволення.

Постанову судді Інгульського районного суду міста Миколаєва від 24 липня 2025 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду Т.В. Серебрякова