Єдиний унікальний номер судової справи: 484/2628/25
Номер провадження: 33/812/365/25 Головуючий суддя апеляційного суду - Крамаренко Т.В.
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 серпня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді - Крамаренко Т.В.,

із секретарем судового засідання Богуславською О.М.,

за участю ОСОБА_1 , її захисника адвоката Євсюкова Ф.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Євсюкова Федора Борисовича на постанову судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 28 липня 2025 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, уроженку м. Херсона, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік,

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 325654 від 10 травня 2025 року, водій ОСОБА_1 10 травня 2025 року о 01 год 50 хв в м. Первомайську, по вул. Корабельній, 18 керувала транспортним засобом BMW 520 д.н НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп?яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Драгер 0930 показник позитивний 0,94 проміле, з яким водій ОСОБА_1 була не згодна. На законну вимогу поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в Первомайському ПЦМБЛ відмовилась, чим порушила вимоги п. 2.5.ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

Постановою судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 28 липня 2025 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

He погоджуючись із зазначеною постановою суду, 06 серпня 2025 року захисник ОСОБА_1 - адвокат Євсюков Ф.Б. подав до Миколаївського апеляційного суду через систему «Електронний суд» апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі закрити, за відсутності складу адміністративного правопорушення.

В апеляційній скарзі, адвокат Євсюков Ф.Б. зазначає, що викладені в протоколі обставини не відповідають дійсності, а зібрані докази не доводять винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Водій ОСОБА_1 наполягає, що 10 травня 2025 року близько 01 год. 50 хв. керуючи транспортним засобом BMW520 д.н. НОМЕР_2 , ОСОБА_1 їхала в м. Первомайськ по вулиці Корабельна, 18 та під час руху відчула несправність автомобіля, у зв?язку з чим вимушена була зупинити автомобіль. Підставою для зупинки автомобіля стало саме несправність автомобіля, а не порушення будь-яких вимог ПДР України.

Вимог зі сторони працівників поліції щодо зупинки автомобіля не було. Після самостійної зупинки транспортного засобу через неможливість його подальшого руху, водій вийшла з автомобіля і побачила що пробите колесо автомобіля. В цей час до водія підійшов поліцейський і ознайомившись із водійським посвідченням та технічним паспортом на транспортний засіб, не пояснюючи підстав їх перевірки, почав поводити себе зухвало, та звинувачував останню, що вона перебуває у стані сп`яніння.

Поліцейський весь час провокував водія ОСОБА_1 щоб вона відмовилася від освідування, тоді поліцейський на камеру зафіксує факт відмови від проходження огляду і до водія буде застосовано штраф.

Водій ОСОБА_1 категорично заперечила факт вживання алкогольних напоїв та наркотичних засобів. Також зазначила, що її вигляд свідчить лише про звичайну людську втому та дію лікарського засобу (Гідозепаму), оскільки остання багато часу проводить за кермом, на що поліцейський почав виражатися в адрес водія нецензурною лайкою.

Із показниками газоаналізатора 0,94 проміле ОСОБА_1 не згодна та на місці зупинки зазначила поліцейським, що згодна проїхати до медичної установи для освідування.

Увесь час, з моменту зупинки транспортного засобу о 01 год. 50 хв. до моменту складання протоколу о 03 год. 32 хв. і пізніше ОСОБА_1 знаходилась поруч із своїм автомобілем, однак останній так і не було пред`явлено для ознайомлення ані направлення на огляд водія з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, ані складеного відносно неї протоколу про адміністративне правопорушення.

При цьому, відомості, зазначені у вказаних документах про начебто її відмову від підпису не відповідають дійсності та не підтверджуються жодними доказами.

Крім того, приблизно о 03 год. 33 хв. працівники поліції залишили місце зупинки транспортного засобу не відсторонивши ОСОБА_1 від керування транспортним засобом.

При наявності у двох поліцейських нагрудних камер спостереження відеореєстратора в салоні службового автомобіля, останніми не було дотримано принципу безперервності ведення відеозапису. Так у період з 02 год. 47 хв. по 03 год.33 хв., тобто майже годину, працівниками поліції відеозапис не здійснювався і факт, начебто відмови ОСОБА_1 від підписання протоколу та направлення на огляд, не фіксувався.

Крім того, ОСОБА_1 зазначила, що пояснення свідка ОСОБА_2 не відповідають дійсності. Більше того на її думку останній під прикриття посадовців Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області безперешкодно здійснює незаконну діяльність щодо перевезення пасажирів в м. Первомайськ у нічний час, а це означає, що ОСОБА_2 є агентом поліції та не може давати об`єктивні пояснення по даній справі.

Вказаний факт підтверджується роздруківкою з сервісу «GetContact», згідно якого номер мобільного телефону свідка серед інших користувачів цього сервісу значиться як «нічне таксі», у той же час, жодних відомостей щодо притягнення вказаної особи до адміністративної відповідальності за порушення комендантської години (ст. 185 КУпАП) на сайті Судової влади не має (роздруківки додаються).

Захисник наголошує на тому що ОСОБА_1 заперечує наявність у неї ознак алкогольного сп?яніння і вказані ознаки не підтверджуються жодними об`єктивними доказами.

Адвокат звертає увагу на те, що неодноразово звертався до Первомайського РВП ГУ НП в області з проханням надати копію свідоцтва про повірку Газоналізатора Drager Alcotest 6810, яким було здійснено огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння.

Однак, із наявних в матеріалах справи доказів неможливо встановити яким саме газоналізатором Drager 6810 виконувався огляд на стан сп?яніння ОСОБА_1 і чи є долучена до матеріалів справи роздруківка з газоаналізатора результатом освідування саме водія ОСОБА_1 .

Разом з тим, адвокат зауважує, що ОСОБА_1 не відмовлялася їхати до медичного закладу, однак просила допомогти їй поміняти колесо на автомобілі.

При цьому, в матеріалах справи наявні відеозаписи, які не містить повну фіксацію подій, а складений протокол побудований лише на формально-умовній відмові водія від проходження огляду на стан сп?яніння без письмового вручення водію відповідного направлення.

Сторона захисту наполягає на тому, що оформлення поліцейськими адміністративного матеріалу, зокрема: складання направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп?яніння, роздруківка Газоаналізатора, складання протоколу про адміністративне правопорушення, здійснювалося за відсутності водія ОСОБА_1 , хоча остання була присутня на місці зупинки увесь цей час, що підтверджується відеозаписом з камери спостереження торгівельної точки ФОП ОСОБА_3 , яка у судовому засіданні досліджена та долучена до матеріалів справи (на відеозаписі є таймер часу із похибкою від реального часу на одну годину).

Адвокат наголошує, що досліджені відеозаписи свідчать про те, що роз`яснення прав ОСОБА_1 носило формальний характер, а протокол і направлення на огляд складалися за відсутності особи, незважаючи на те, що остання була присутня на місці події.

Крім того, працівниками поліції під час складання протоколу відносно ОСОБА_1 порядку дотримано не було.

Також матеріли справи не містять належних та допустимих доказів щодо відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом на виконання вимог ст. 266 КУпАП.

Захисник звертає увагу суду на те, що ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП до цього часу жодного разу не притягалася.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 та їх захисник адвокат Євсюков Ф.Б. апеляційну скаргу та викладені в ній доводи підтримали, просили її задовольнити та скасувати постанову суду першої інстанції.

Вислухавши аргументи та доводи адвоката Павленко А.С. та її захисника адвоката Євсюкова Ф.Б., вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду без змін з таких підстав.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст.252 КУпАП).

Постанова суду першої інстанції в повній мірі відповідає зазначеним вище вимогам.

Частина 1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність особи за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п.2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМ України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (з послідуючими змінами і доповненнями) водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Європейський суд з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, ОСОБА_1 , яка реалізувала своє право керувати автомобілем, тим самим погодилась нести відповідальність та виконувати обов`язки згідно встановлених в Україні правових норм у сфері дорожнього руху.

Судом встановлено, що водій ОСОБА_1 10 травня 2025 року о 01 год 50 хв в м. Первомайську, по вул. Корабельній, 18 керувала транспортним засобом BMW 520 д.н НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп?яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Драгер 0930 показник позитивний 0,94 проміле, з яким водій ОСОБА_1 була не згодна. На законну вимогу поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в Первомайському ПЦМБЛ відмовилась, чим порушила вимоги п. 2.5.ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

З відеозаписів, що наявні в матеріалах справи на CD диску вбачається, що ОСОБА_1 керувала транспортним засобом BMW 520 д.н.з. НОМЕР_2 , який був зупинений працівниками поліції за порушення комендантської години. Особу водія було встановлено як ОСОБА_1 . Під час спілкування поліцейського і ОСОБА_1 , у працівника поліції виникла об`єктива підозра про те, що водій перебуває в стані алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим їй було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Драгер. Результат огляду склав 0,94 %. З таким результатом водій ОСОБА_1 не погодилась, у зв`язку з чим працівником поліції було запропоновано їй пройти медичний огляд на стан алкогольного спяніння в КНП ПЦРЛ. Натомість ОСОБА_1 довгий час ухилялася від надання відповіді щодо згоди пройти огляд в медичному закладі чи відмовитися від такого огляду. Разом з тим, ОСОБА_1 ставила умову працівникам поліції щодо того, що поїде до лікарні лише після того, як працівники поліції допоможуть їй поміняти колесо в її автомобілі. Працівники поліції неодноразово пропонували ОСОБА_1 проїхати до медичного закладу на огляд, роз`яснювали їй наслідки відмови від такого огляду, однак ОСОБА_1 продовжувала ухилятися від огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі.

При цьому на відеозаписі зафіксовано той факт, що ОСОБА_1 розуміє наслідки вчиненого нею діяння, зазначаючи про те, що «це в неї буде вже третя 130 стаття», «хто за неї буде платити 17 000 грн штрафу». На 02:45:57 відеозапису зафіксовано, як ОСОБА_1 зазначила про відмову від огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі. Працівниками поліції їй було роз`яснено ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.

Відеозаписом підтверджено наявність у ОСОБА_1 очевидних ознак алкогольного сп`яніння, зокрема, її поведінка, не відповідала обстановці, мало місце виражене порушення мови та координації рухів.

За вказаних обставин, висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується розглянутими в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Винуватість водія ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП підтверджується матеріалами справи, зокрема даними, які містяться:

- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР № 325654 від 10 травня 2025 року (а.с.1);

- у відеозаписах, що містяться на диску, що додані до протоколу про адміністративне правопорушення (а.с.8);

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб, а тому будь-які сумніви у їх достовірності та істинності відсутні.

Протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР № 325654 від 10 травня 2025 року та додані до нього матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07 листопада 2015 року; Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції від 06 листопада 2015 року; Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09 листопада 2015 року.

На вимогу працівників поліції, водій транспортного засобу BMW 520 д.н НОМЕР_1 ОСОБА_1 , яка не погодилась з результатом огляду на місці зупинки, мала беззастережно виконати їх законну вимогу щодо огляду на стан сп`яніння в медичному заклад. Таке прямо передбачено п.2.5 ПДР України та абз.3 ч.2 ст.16 Закону України «Про дорожній рух», які покладають на водія безумовний обов`язок виконати передбачені законом вимоги поліції, в тому числі, про проходження огляду на стан сп`яніння.

З урахуванням встановленого, суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови повно, об`єктивно та всебічно проаналізував зібрані по справі докази, дав їм належну оцінку та дійшов правильного й законного висновку про доведеність наявності в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП і такий висновок ґрунтується на наявних у справі доказах.

Доводи апеляційної скарги про те, що викладені в протоколі обставини не відповідають дійсності, а зібрані докази не доводять винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення є безпідставними з огляду на викладене вище.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що підставою для зупинки автомобіля стало саме несправність автомобіля, а не порушення будь-яких вимог ПДР України, та те що автомобіль ОСОБА_1 працівники поліції не зупиняли, оскільки вона зупинилась самостійно на увагу суду не заслуговує, з огляду на те, що причини зупинки не входять до складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а тому не підлягають доказуванню у даній справі.

Твердження захисника Євсюкова Ф.Б. про зухвалу поведінку працівників поліції суд оцінює критично, оскільки наявним в матеріалах справи відеозаписом даний факт не підтверджено, а крім того ОСОБА_1 мала право оскаржити на її думку неправомірні дії працівників поліції, однак таким правом не скористалась, оскільки матеріали справи не містять доказів такого оскарження та їх результатів.

Посилання захисника в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_1 категорично заперечує факт вживання алкогольних напоїв та наркотичних засобів, а її вигляд свідчить лише про звичайну людську втому та дію лікарського засобу (Гідозепаму), не є слушними, з огляду на встановлені обставини у даній справі, а крім того є способом уникнути адміністративної відповідальності.

Крім того, є безпідставними твердження захисника про те, що ОСОБА_1 не було відсторонено від керування транспортним засобом, оскільки як встановлено з наявного відеозапису, працівниками поліції неодноразово було попереджено водія про те, що її відсторонено від подальшого керування транспортним засобом та про необхідність викликати «тверезого водія».

Що стосується письмових пояснень свідка ОСОБА_2 та заперечень ОСОБА_1 щодо достовірності його свідчень, апеляційний суд звертає увагу на таке.

Частиною 2 статті 266 КУпАП передбачено, що огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Отже, з огляду на те, що в даній справі працівниками поліції велась відеофіксація на бодікамери № /30 та № 181501256/42, залучення свідків було правом працівника поліції, а не його обов`язком.

Разом з тим, зміст письмових пояснень свідка ОСОБА_2 узгоджується як з відеозаписом так і з протоколом про адміністративне правопорушення, а тому у апеляційного суду відступні підстави вважати, що покази даного свідка є сумнівними.

Апеляційний суд звертає увагу, на те, що суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Твердження ОСОБА_1 про те, що вона не відмовлялася їхати до медичного закладу, однак просила допомогти їй поміняти колесо на автомобілі, є неспроможними, оскільки спростовуються наявним в матеріалах справи відеозаписом, на якому зафіксовано, що працівники поліції неодноразово пропонували їй прої хати до медичного закладу, однак ОСОБА_1 всіляко ухилялась від огляду на стан сп`яніння в медичному закладі.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що із наявних в матеріалах справи доказів неможливо встановити яким саме газоналізатором Drager 6810 виконувався огляд на стан сп?яніння ОСОБА_1 і чи є долучена до матеріалів справи роздруківка з газоаналізатора результатом освідування саме водія ОСОБА_1 не мають правового значення, з огляду на таке.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 притягається до адміністративної відповідальності за порушення вимог п.2.5 ПДР України, тобто за відмову від проходження огляду, а не за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння (п. 2.9 ПДР України).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях підкреслив, що суд не мусить надавати відповіді на кожне порушене питання, проте з рішення має бути ясно зрозуміло, що головні проблеми, порушені в даній справі, були вивчені і була надана конкретна чітка відповідь на аргументи, які є вирішальними для вирішення справи (справи «Ван де Хурк проти Нідерландів», §61, «Болдеа проти Румунії», §30, «Морейра Феррейра проти Португалії», § 84).

За такого, доводи апеляційної скарги з приводу відсутності в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених в суді першої інстанції матеріалів справи.

При цьому апеляційний суд застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» (п.43) та «Авшар проти Туреччини» (п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року, згідно яких доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП доводиться сукупністю ознак та неспростовних презумпцій, які наведені вище, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, які доводять факт вчинення правопорушення і не викликають у суду сумнівів, які б можна було тлумачити на її користь, оскільки докази винуватості водія одержані законним шляхом, у передбачений законом спосіб і повноважними особами.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові та були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Не встановлено і істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції було прийнято законну і обґрунтовану постанову відносно ОСОБА_1 з наведенням обґрунтованих мотивів.

Згідно довідки старшого інспектора САП Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_1 отримувала посвідчення водія НОМЕР_3 (а.с.7).

За такого, обраний суддею вид адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік відповідає обставинам справи, вимогам ст. ст. 23,33 КУпАП, окрім того, санкцією ч.1 ст.130 КУпАП не передбачено альтернативних видів стягнення.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП України відноситься до тих правопорушень, яке за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та є небезпечним як для самого правопорушника так і для інших учасників дорожнього руху.

За таких обставин, суд першої інстанції в межах наданих йому матеріалів справи про адміністративне правопорушення провів судовий розгляд, дослідив надані йому докази, з`ясував усі обставини при розгляді справи про адміністративне правопорушення, ухвалив законну та обґрунтовану постанову про визнання ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Отже, підстав для скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження в справі за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, апеляційним судом не встановлено, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Євсюкова Федора Борисовича - залишити без задоволення.

Постанову судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 28 липня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду Т.В. Крамаренко