Справа № 279/2905/25 провадження №3/279/945/25
П О С Т А Н О В А

20 серпня 2025 року

Суддя Коростенського міськрайонного суду Житомирської області Волкова Н.Я., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт України НОМЕР_1 , за ст.130 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 30.04.2025 року о 08 год. 57 хв. в м.Коростень пров.Сосновського 24, керував транспортним засобом автомобілем Ford Transit Connect д.н.з. НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння очей, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку та в медичному закладі відмовився, чим порушив п.2.5 Правил Дорожнього руху та вчинив правопорушення, передбачене ст.130 ч.1 КУпАП.

Захисник Сапожніка В.В. Барановський І.І. подав заперечення, в яких зазначив, що стороною обвинувачення (поліцейським) не надано будь-яких доказів керування саме ОСОБА_1 транспортним засобом. З початку відеозапису видно, що ОСОБА_1 перебуває на пасажирському передньому сидінні. При цьому, поліцейський сам озвучує, що з автомобіля втікла дитина. Автомобіль не рухався. За дозвіл малолітній дитині керувати транспортним засобом також передбачена відповідальність, але зовсім інша, аніж по ст.130 КУпАП. У відповідності до ст.130 КУпАП відповідальність за адміністративне правопорушення настає у випадку керування транспортним засобом у стані сп`яніння. П.27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що судам слід ураховувати, що відповідальність за ст.130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Конституція України у своїх положеннях (ст.ст.8, 62) гарантує дотримання принципу верховенства права, як однієї із засад існування демократичного суспільства. Обвинувачення не може грунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 №23-рп/2010 визначає, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї грунтуються на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій у ст.62 Конституції України презумпції невинуватості. Наведена позиція Конституційного Суду України відповідає правовій практиці Європейського суду з прав людини, який у своєму рішенні «Маліге проти Франції» від 23.09.1998 року визнав кримінально-правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачена санкція у виді позбавлення права керування транспортним засобом, що вимагає додержання процедурних гарантій, визначених Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод і викладених у Рекомендаціях NoR (91), зокрема: забезпечення права особи на захист, у тому числі: знати про можливість застосування адміністративної санкції та про факти, які ставляться їй у провину; мати достатньо часу для підготовки свого захисту; отримати інформацію про характер доказів, зібраних проти неї; обов`язок адміністративного органу нести тягар доказування є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення. Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, зокрема, рішення у справі «Озтюрк проти Німеччини» від 21.02.1984 року (п.53), справи про адміністративні правопорушення даної категорії, враховуючи, у тому числі розмір та характер стягнень, для цілей статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод належать до справ із обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення. Відтак, на дану категорію справ поширюються гарантії даної статті. Підставою закриття провадження у справах також є відсутність належних і допустимих доказів, які б об`єктивно підтверджували перебування особи, щодо якої складено протокол за ст.130 КУпАП, за кермом конкретного транспортного засобу. Беручи до уваги вищенаведене, а також керуючись ст.ст.247, 268, 271, 273 КУпАП, просив закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 по причині відсутності складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, суд виходить з наступного:

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють ПДР. Особи, які порушили ці правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно правової позиції ЄСПЛ у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства», будь-яка особа, яка володіє чи керує транспортним засобом, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти транспортними засобами та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до змісту ст.266 КУпАП особи, які керують траспортними засобами щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння чи під дією лікарських засобів, підлягають оглядові на стан сп`яніння, який проводится за допомогою спеціальних технічних засобів працівником поліції. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Зі змісту п.2.5 ПДР слідує, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Незважаючи на заперечення стороною захисту факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а з цієї причини і відсутності в його діях складу правопорушення, суд дійшов висновку, що така версія сторони захисту є непрадивою, оскільки спростовується дослідженими у справі доказами і в першу чергу відеозаписом події, з якого вбачається, що працівникми поліції було зафіксовано, як з авто, зі сторони пасажирського сидіння виходить дитина, хоча ОСОБА_1 також знаходився на пасажирському сидінні. Після прохання працівника поліції пред`явити водійське посвідчення та вийти з авто (запис 0:01:27) ОСОБА_1 пропонує: "давай порєшаєм нормально". На записі 0:01:57 зафіксовано, як ОСОБА_1 дістає з-під водійського сидіння взуття з правої ноги та одягає, при цьому говорить, що не керував транспортним засобом, що він пасажир. При цьому інших осіб у транспортному засобі не спостерігалось. Працівником поліції ОСОБА_1 пропонувалось пройти освідування на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу на приладі "Драгер" та в медичному закладі. Спочатку ОСОБА_1 погоджувався проїхати до лікарні та виявив бажання пройти освідування на рівні з працівником поліції, однак потім відмовився від проходження огляду, мотивуючи тим що він пасажир.

аналіз вищевказного відеоазпису дозволяє дійти беззаперечного виснвоку про те, що саме ОСОБА_1 керував належним ОСОБА_2 транспортним засобом, і його версія події щодо керування ним дитиною є надуманою та неправдивою.

Пояснення та зміст відеофайлів підтверджують факт відмови водія від проходження огляду як на місці зупинки, так і слідувати до медичного закладу для проходження відповідного огляду.

Вина особи, що притягується до відповідальності, крім вкаазного доказу, доводиться протоколом про вчинення адміністративного правопорушення серії ААД №760276 від 30.04.2025 року, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, розпискою про інформування особи, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням технічних засобів, рапортом працівника поліції, копією постанови про накладення адміністративного стягнення за ст.122 ч.2 КУпАП.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що фіксування відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння було проведено з дотриманням вимог ст.266 КУпАП, факт відмови пройти відповідний огляд водієм не заперечувалось. Працівником поліції було доведено до його відома про існування підозри в керуванні транспортним засобом у стані сп`яніння, вказано на конкретні ознаки такого стану та роз`яснено підстави для проведення відповідного огляду.

Обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, відсутні.

На підставі викладеного, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу того, хто його вчинив, ступінь його вини, майновий стан, керуючись ст.130 ч.1, 221, 283-284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП, та накласти на нього стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 605,60 грн. судового збору.

Штраф підлягає стягненню на розрахунковий рахунок: Отримувач коштів ГУК у Житомир обл/Житомир обл/21081300, Код отримувача (ЄДРПОУ)37976485, Банк отримувача Казначейство України (ЕАП), Номер рахунку UA0006001, Код класифікації доходів бюджету 21081300, Найменування коду класифікації доходів бюджету Адміністративні штрафи у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Судовий збір підлягає стягненню на розрахунковий рахунок: Отримувач коштів ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, Банк отримувача Казначейство України (ЕАП), Рахунок отримувача UA0026001, Код класифікації доходів бюджету 22030106.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня її винесення через Коростенський міськрайонний суд Житомирської області .

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги і може бути звернута до виконання протягом трьох місяців з дня її винесення, перебіг яких зупиняється в разі оскарження постанови до розгляду скарги (подання прокурора).

У разі несплати правопорушником штрафу протягом 15-и днів з дня отримання постанови, а в разі її оскарження (внесення подання) - протягом 15-и днів з дня отримання повідомлення про залишення скарги (подання) без задоволення, постанова підлягає примусовому виконанню, у порядку якого з правопорушника підлягає стягненню подвійний розмір зазначеного у постанові штрафу та витрати на облік правопорушення.

Суддя Н.Я.Волкова