Справа № 703/4996/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2025 року суддя Смілянського міськрайонного суду Черкаської області Биченко І.Я., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючої, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.3 ст.173-2 КУпАП та ч.2 ст.173-8 КУпАП,

у с т а н о в и в :

ОСОБА_1 , повторно, 26 липня 2025 року близько 22 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_1 вчинила психологічне насильство відносно своєї свекрухи ОСОБА_2 , а саме: виражалася відносно неї нецензурною лайкою, морально принижувала, ображала, чим завдала шкоди його психологічному здоров`ю.

Постановою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 26 лютого 2025 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Вона ж, 27 липня 2025 року близько 09 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_1 , не виконала вимоги термінового заборонного припису серії АА №490803 від 26.07.2025 про заборону в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою та в межах припису вчинила конфліктну ситуацію.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.173-8 КУпАП.

Постановою суду від 04 серпня 2025 року справи були об`єднані в одне провадження.

ОСОБА_1 в судове засідання з`явилася, вину у вчиненому правопорушенні визнала повністю.

Суддя, заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, іншими документами.

Згідно із ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Під психологічним насильством розуміється форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Під фізичним насильством розуміється форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Зі змісту п.16 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» вбачається, що терміновий заборонний припис стосовно кривдника - спеціальний захід протидії домашньому насильству, що вживається уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України як реагування на факт домашнього насильства та спрямований на негайне припинення домашнього насильства, усунення небезпеки для життя і здоров`я постраждалих осіб та недопущення продовження чи повторного вчинення такого насильства.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 25 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» терміновий заборонний припис виноситься кривднику уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України у разі існування безпосередньої загрози життю чи здоров`ю постраждалої особи з метою негайного припинення домашнього насильства, недопущення його продовження чи повторного вчинення.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень підтверджується даними протоколів про адміністративне правопорушення серії ВАД №475113 від 26 липня 2025 року та серії ВАД№142636 від 27 липня 2025 року, протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення або таке, що готується від 26 липня 2025 року, письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 26 липня 2025 року, письмовими поясненнями ОСОБА_3 від 26 липня 2025 року, письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 26 та 27 липня 2025року, постановою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 26 лютого 2025 року, яка набрала законної сили 11 березня 2025 року, довідкою про форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, терміновим заборонним приписом та власними усними поясненнями ОСОБА_1 .

Зазначені вище докази сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.

Дослідивши матеріали справ про адміністративні правопорушення, вважаю, що в діях ОСОБА_1 є ознаки адміністративних правопорушень, передбачених ч.3 ст.173-2 КУпАП та ч.2 ст.173-8 КУпАП, а саме: невиконання термінового заборонного припису та вчинення домашнього насильства.

Як визначено ч.1 ст.173-2 КУпАП вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Відповідно до ч.3 ст.173-2 КУпАП повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого, зокрема, частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, тягне за собою накладення штрафу від шістдесяти до вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до шістдесяти годин, або адміністративний арешт на строк від трьох до п`ятнадцяти діб.

Частиною 2 статті 173-8 КУпАП передбачена відповідальність за невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений.

Згідно з ч.2 ст.36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Відповідно до ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Ураховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, приймаючи до уваги ступінь її вини, сімейний та майновий стан, суддя вважає за необхідне з урахуванням положень ст.36 КУпАП накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах санкції ч.3 ст.173-2 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 60 (шістдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Даний вид впливу суддя вважає достатнім і доцільним для її виправлення та попередження вчинення нею нових правопорушень.

Частиною 1 ст.307 КУпАП передбачено, що штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Згідно з ч.ч.1 і 2 ст.308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Відповідно до Закону України «Про судовий збір» та в порядку ст.40-1 КУпАП, з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір, ставка якого складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Доказів, які звільняють ОСОБА_1 від сплати судового збору за розгляд справи про адміністративне правопорушення, матеріали справи не містять та останньою не надані.

На підставі наведеного та керуючись ч.2 ст.173-2, ст.283, 284 КУпАП України, суддя

п о с т а н о в и в :

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.3 ст.173-2 КУпАП та ч.2 ст.173-8 КУпАП і з урахуванням положень ч.2 ст.36 КУпАП накласти на неї адміністративне стягнення в межах санкції ч.3 ст.173-2 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 60 (шістдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 (одна тисяча двадцять) гривень 00 копійок (отримувач коштів: ГУК у Черк. обл./тг м.Сміла 21081100, код отримувача , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача:UA0023753 код класифікації: 21081100).

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави 605 грн. 60 коп. судового збору (отримувач коштів ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код за , банк отримувача Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106).

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягнути подвійний розмір штрафу, що становитиме 2040 (дві тисячі сорок) грн.

Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з наступного дня після набрання нею законної сили.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя І.Я. Биченко