ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2025 рокуСправа № 495/2131/25
Номер провадження 3-зв/495/19/2025

Суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Волкова Ю.Ф.,

із участю секретаря судового засідання Мартиненко Т.А.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Братків Ірини Ігорівни від розгляду справи про адміністративне правопорушення № 495/2131/25 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 164-14 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

у провадженні судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Братків Ірини Ігорівни перебуває справа № 495/2131/25 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 164-14 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

21.08.2025 ОСОБА_1 подав заяву про відвід судді Братків І.І. від розгляду справи про адміністративне правопорушення № 495/2131/25.

Заява мотивована тим, що суддя Братків І.І. не може брати участь у розгляді вищевказаної справи і підлягає відводу у зв`язку з наявним конфліктом інтересів, упередженості судді.

У судове засідання заявник не прибув, про дату, час та місце повідомлений.

Суддя Братків про дату та час судового засідання повідомлена, пояснень не надала.

Вивчивши доводи заявленого відводу, дослідивши необхідні матеріали справи, суддя дійшла висновку про задоволення заяви про відвід судді з огляду на наступне.

Відповідно до положень частини 2 статті 7 Кодексу, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі додержання законності.

Слід зазначити, що КУпАП не містить спеціальних норм, що передбачають для учасників судового розгляду можливість заявити відвід судді і відповідно, не передбачають порядку розгляду заяви про відвід.

З метою забезпечення виконання положень статті 1 Кодексу, суд вважає за необхідне застосувати аналогію закону і керуватися правовими нормами найбільш близької галузі права, а саме кримінального процесуального права, які регламентують порядок вирішення питання про відвід судді, з врахуванням особливостей встановлених при розгляді справ про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Згідно вимог ст.ст.80-81 КПК України в разі заявлення відводу слідчому судді або судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу.

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи.

Згідно із статтею 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом.

Наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого легітимного сумніву з цього приводу (рішення від 24 травня 1989 року у «Справі Гаусшильдта» (Hauschildt Case), заява №11/1987/134/188, §46).

Згідно з об`єктивним критерієм необхідно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Вирішальним при цьому є те, чи можуть бути побоювання учасників справи щодо відсутності безсторонності у певного судді об`єктивно виправдані (рішення у справі «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria) від 24.02.1993, пп.27, 28 and 30; рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), №33958/96, п.42, ЄСПЛ 2000-XII).

У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» (Pullar v. United Kingdom), від 10 червня 1996 року, п.38).

У рішенні від 15.10.2009 у справі «Мікаллеф проти Мальти ЄСПЛ вказав, що «будь-який суддя щодо якого наявна достатня підстава (legitimate reason) побоювання відсутності неупередженості повинен усунутись» (Micallef v. Malta, заява №17056/06, § 98). У рішенні від 15.07.2005 у справі ж «Межнаріч проти Хорватії» ЄСПЛ звернув увагу на те, що «слід визначити, чи існують, окрім поведінки судді, факти, які можна встановити, які можуть викликати сумніви щодо його неупередженості. Це означає, що, вирішуючи питання про те, чи є в тій або іншій справі достатня підстава (legitimate reason) побоюватися, що конкретному судді бракує неупередженості, позиція відповідної особи є важливою, але не є визначальною» (Meznaric v. Croatia,заява №71615/01, §31).

За результатами оцінки заявлених підстав для відводу судді суд дійшов висновку, що такі обставини не знайшли свого підтвердження та не можуть слугувати для висновку про існування обставин, які викликають обґрунтовані сумніви в неупередженості судді, а будь-яких доказів про упередженість судді, зацікавленість або інші прояви безсторонності, до заяви не додано.

У п.32 рішення від 15 липня 2010 року у справі «Газета «Україна-центр» проти України» (заява №16695/04) Європейський суд з прав людини вказав на те, що навіть зовнішні прояви можуть бути важливими або, іншими словами, «правосуддя має не тільки чинитися, також має бути видно, що воно чиниться» (рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії» (De Cubber v. Belgium), від 26 жовтня 1984 року, п.26). На кону стоїть довіра, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти в громадськість (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland) та рішення у справі «Кастілло Альгар проти Іспанії» (Castillo Algar v. Spain) від 28 жовтня 1998 року, п.45, Reports of Judgments and Decisions, 1998-VIII).

Однак, враховуючи висловлення недовіри головуючому судді Братків І.І. з боку учасників справи, з метою забезпечення гарантованого державою права на справедливий суд, уникнення в майбутньому ставлення під сумнів законності та обґрунтованості остаточного рішення у даній справі, з урахуванням висновків ЄСПЛ про те, що правосуддя має не лише здійснюватися, а має бути видно, що воно здійснюється, а також для того, щоб за суб`єктивним критерієм з боку стороннього спостерігача не виникали сумніви у неупередженості судді під час вирішення справи № 495/2131/25, суд вважає за можливе задовольнити заяву ОСОБА_1 про відвід судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Братків І.І. від розгляду даної справи.

Керуючись статтями 283-284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, статтями 75, 80, 81 Кримінального процесуального кодексу України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

заяву ОСОБА_1 про відвід судді задовольнити.

Відвести суддю Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Братків Ірину Ігорівну від розгляду справи про адміністративне правопорушення № 495/2131/25 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 164-14 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Матеріали адміністративної справи 495/2131/25 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 164-14 Кодексу України про адміністративні правопорушення передати до канцелярії Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області для її подальшого розподілу.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.Ф. Волкова