П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 936/1140/25
26 серпня 2025 року Провадження №3/936/712/2025
селище Воловець
Суддя Воловецького районного суду Закарапатської області Софілканич О.А., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ч.3 ст.173-2 КУпАП,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 16.08.2025 о 20:05 годині, знаходячись за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, вчинив сварку з дружиною ОСОБА_2 , в ході якої нецензурно висловлювався та погрожував фізичною розправою на її адресу, виганяв з будинку, чим вчинив домашнє насильство психологічного характеру, за що передбачена відповідальність за ч.3 ст.173-2 КУпАП, оскільки ОСОБА_1 повторно протягом року вчинив порушення, передбачене частиною першою цієї статті, за яке його вже було піддано адміністративному стягненню.
ОСОБА_1 в суд не з`явився, хоча належним чином був повідолений про час та місце розгляду справи, що підтверджено відміткою в протоколі про адміністративне правопорушення.
Дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, виходячи з такого.
Диспозиція ч. 3 ст. 173-2 КУпАП встановлює відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисного вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого або діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи, вчиненні особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за ч. 1, 2 ст. 173-2 КУпАП.
Згідно з приписами ч. 1 ст. 9 КУпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Статтею 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення установлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Згідно з положеннями ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винуватість даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ст. 252 КУпАП суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Згідно із п. 3 ч. 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.173-2 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД №694421 від 16.08.2025, письмовими пояснення потерпілої ОСОБА_2 від 16.08.2025, довідкою, виданою відділенням №2 Мукачівського РУП ГУ НП в Закарпатській області, з якої вбачається, що ОСОБА_1 26.03.2025 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, з накладенням на нього стягнення у виді штрафу, що свідчить про повторність вчинення протягом року правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП.
Оцінюючи вищевказані документи і пояснення, приходжу до переконання, що вони є доказами в розумінні статті 251 КУпАП, які відповідають критеріям належності і допустимості та підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 173-2 КУпАП.
Обставин, що виключають адміністративну відповідальність та провадження в справі про адміністративне правопорушення не встановлено, підстав для звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності немає.
Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу винного, відсутність обставин, що пом`якшують вдповідальність та обтяжуючу відповідальність обставину, а саме вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення в стані алкогольного сп?яніння, вважаю, що стягнення ОСОБА_1 слід визначити необхідним та достатнім для досягнення визначеної ст.23 КУпАП мети, зокрема його виховання в дусі додержання законів України та запобігання вчиненню нових правопорушень, в межах санкції статті, за якою кваліфіковано правопорушення у виді штрафу.
Разом з тим, відповідно до ст.40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.
Згідно з п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору становить 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 грн. 60 коп.
Керуючись ст.ст. 173-2, 268, 283, 284 КУпАП, суддя
П О С Т А Н О В И Л А:
ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.3 ст.173-2 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі сімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 190 (одну тисячу сто дев`яносто) гривень 00 копійок.
Роз`яснити, що в разі несплати штрафу в строк, встановлений ч. 1 ст. 307 КУпАП, сума штрафу буде стягнена в порядку примусового виконання постанови в подвійному розмірі в сумі 2380, 00 гривень.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 грн 60 коп.
Постанова може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.
Суддя Софілканич О. А.