ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 547/683/25 Номер провадження 33/814/821/25Головуючий у 1-й інстанції Харченко В. Ф. Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі:

судді Пікуля В.П.,

з секретарем судового засідання Філоненко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє захисник адвокат Костенко Олена Олексіївна,

на постанову судді Семенівського районного суду Полтавської області від 22 липня 2025 року про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 173 КУпАП,

стосовно: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , інваліда ІІ групи,-

В С Т А Н О В И В:

Зміст оскаржуваної постанови

Постановою судді Семенівського районного суду Полтавської області від 22 липня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173 КУпАП, накладено на нього адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту на строк 7 діб.

Визначено, що відбування адміністративного арешту рахувати з моменту поміщення ОСОБА_1 в місця, що їх визначають органи Національної поліції, після набрання постановою законної сили.

Стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Згідно з постановою судді, 04 травня 2025 року близько 21 год за адресою у АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 здійснив телефонний дзвінок на лінію 102 та в ході телефонної розмови порушив загальноприйняті норми моралі телефонної розмови з оператором ОСОБА_2 , а саме, висловлювався на її адресу нецензурною лайкою.

Зазначеним діянням ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 173 КУпАП дрібне хуліганство, тобто, нецензурна лайка в громадських місцях, інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Позиції осіб, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення

Вимоги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

З постановою судді не погодився ОСОБА_1 , в інтересах якого діє захисник адвокат Костенко О.О., який в апеляційній скарзі просить звільнити його від відбування адміністративного стягнення у виді адміністративного арешту на строк 7 діб та від сплати судового збору, накладеного згідно з постановою судді Семенівського районного суду Полтавської області від 22 липня 2025 року, у зв`язку з тим, що він є інвалідом ІІ групи.

В апеляційні скарзі зазначено, що судом при застосуванні адміністративного стягнення не було враховано, що ОСОБА_3 є особою з інвалідністю ІІ групи, тобто, до нього не застосовується адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту.

Також акцентовано увагу, що судовий збір не може бути стягнуто з особи з інвалідністю ІІ групи, відповідно до статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Щодо явки та позиції учасників провадження в суді апеляційної інстанції

Учасники справи будучи належним чином повідомленими про розгляд, в судове засідання не з`явилися.

ОСОБА_1 та його захисник адвокат Костенко О.О., в поданих до Полтавського апеляційного суду заявах, просили справу слухати за їх відсутності та підтримали вимоги апеляційної скарги.

Від потерпілої ОСОБА_2 , до суду апеляційної інстанції, надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, в якій остання просила оскаржувану постанову залишити без змін.

Мотиви суду

Щодо адміністративного правопорушення

Відповідно до частини 7 статті 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Статтею 245 КУпАП закріплено завдання провадження в справах про адміністративні правопорушення, якими є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 280 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозиція статті 173 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за дрібне хуліганство, тобто нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян. З об`єктивної сторони, хуліганство, незалежно від виду відповідальності (адміністративної чи кримінальної), характеризується порушенням громадського порядку, а з суб`єктивної сторони - умисною виною та мотивом явної неповаги до суспільства.

Об`єктом адміністративного проступку, передбаченого статтею 173 КУпАП є суспільні відносини у сфері охорони громадського порядку.

Громадський порядок - це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами система відносин, що складаються у громадських містах в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, а також підприємств, установ та організацій.

Найбільш розповсюдженою формою дрібного хуліганства є нецензурна лайка у громадських місцях, непристойні висловлювання.

Іншою формою цього правопорушення є образливе ставлення до громадян, під яким необхідно розуміти докучливу поведінку, пов`язану з образливими діями, що зневажають честь і гідність людини та утискають будь-чию волю, до того ж у грубій розв`язній манері.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується відповідними даними: протоколу про адміністративне правопорушення серія ВАД № 394142 від 27 травня 2025 року; листа тимчасово виконуючим обов`язки заступника начальника СВ ВП № 1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області Радочін О.; письмового пояснення ОСОБА_2 від 04 травня 2025 року; звукозаписом телефонної розмови ОСОБА_1 з операторами лінії 102 Мариною та ОСОБА_4 тривалістю 7:47 хв, надавши оцінку цим доказам суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173 КУпАП.

Із вказаним висновком судді місцевого суду погоджується й апеляційний суд.

Будь-яких інших доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції щодо встановлення вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, матеріали справи не містять і в апеляційній скарзі не наведено.

Щодо накладення адміністративного стягнення

Суд апеляційної інстанції не може погодитися зі стягненням, яке було накладено на особу, яка притягається до адміністративної відповідальності з таких мотивів.

Відповідно до статті 32 КУпАП адміністративний арешт установлюється і застосовується лише у виняткових випадках за окремі види адміністративних правопорушень на строк до п`ятнадцяти діб. Адміністративний арешт призначається районним, районним у місті, міським чи міськрайонним судом (суддею). Адміністративний арешт не може застосовуватись до вагітних жінок, жінок, що мають дітей віком до дванадцяти років, до осіб, які не досягли вісімнадцяти років, до інвалідів першої і другої груп.

Згідно з положення статті 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

З довідки серії 12ААВ № 105998 від 28 грудня 2024 року (а.с.31) ОСОБА_3 є інвалідом ІІ групи, довідка видана безстроково.

Апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги є слушними щодо того, що суддя суду першої інстанції не дотримався у повній мірі вимог, передбачених статтями 23, 33, 245, 280 КУпАП, не дослідив усіх обставин справи та, маючи альтернативу для вибору стягнення, застосував стягнення у виді адміністративного арешту на строк 7 діб.

Слід зауважити, що частина 2 статті 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Системний аналіз та юридичний зміст положень частини 2 статті 61 Конституції України свідчить про те, що в основу притягнення до юридичної відповідальності має бути покладений конкретний склад правопорушення, яке скоїла особа. Відмінність у складі правопорушення (як в цілому, так і в конкретних його елементах) дає підстави для притягнення особи до різних видів юридичної відповідальності. Також, юридична відповідальність встановлюється за скоєння конкретного правопорушення конкретною особою, тобто вона має індивідуальний характер і характеризується, зокрема наявністю системи покарань та стягнень, можливістю призначення більш м`якого покарання та звільнення від нього тощо. Цей принцип забезпечується можливістю застосування виду юридичної відповідальності в залежності від ступеня суспільної небезпечності скоєного правопорушення. При цьому, принцип індивідуалізації відповідальності знаходить також свій вираз в тому, що при призначенні покарання (стягнення) мають враховуватися всі особливості та обставини справи, характер правопорушення, ступінь здійснення винною особою протиправного наміру, ступінь вини, властиві їй індивідуальні риси, спосіб життя, мотиви скоєння правопорушення і інше.

Суд першої інстанції своє рішення про накладення на правопорушника саме такого виду стягнення, як адміністративного арешту на строк 7 діб, мотивував тим, що обставин, які б пом`якшували відповідальність правопорушника не встановлено, з даним твердженням погоджується і суд апеляційної інстанції.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права - однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях ЄСПЛ, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Слід звернути увагу, що санкція статті 137 КУпАП тягне за собою накладення штрафу від 3 до 7 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до шістдесяти годин, або виправні роботи на строк від одного до двох місяців з відрахуванням двадцяти процентів заробітку, або адміністративний арешт на строк до п`ятнадцяти діб.

Суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що, з урахуванням обставин вчинення адміністративного правопорушення та положень статей 23, 33 КУпАП слід змінити визначене судом першої інстанції стягнення з адміністративного арешту на строк 7 діб на штраф у виді 7 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 119 грн.

Щодо стягнення судового збору

Також суд апеляційної інстанції звертає увагу, що апелянтом надано докази на підтвердження того, що ОСОБА_3 є особою з інвалідністю ІІ групи, яка відносить носія до пільгової категорії людей, на підставі положень пункту 9 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» тобто, у суду першої інстанції не було підстав для стягнення з останнього судового збору у розмірі 605,60, тому у цій частині судове рішення також підлягає зміні.

Отже, слід виключити з мотивувальної та резолютивної частин оскаржуваної постанови посилання на стягнення з ОСОБА_3 на користь держави 605,60 судового збору.

Висновки суду

Пунктом 4 частини 8 статті 294 КУпАП, передбачено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право змінити постанову.

Враховуючи викладене, висновок судді суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та кваліфікація її дій за статтею 173 КУпАП є правильним та обґрунтованим.

Судове рішення відповідає вимогам статті 283 КУпАП але стягнення накладене без урахування особи ОСОБА_5 та положень статті 23 КУпАП.

У зв`язку з наведеними обставинами, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова судді Семенівського районного суду Полтавської області від 22 липня 2025 року стосовно ОСОБА_1 підлягає зміні в частині накладення адміністративного стягнення та стягнення судового збору.

Керуючись статтею 294 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє захисник адвокат Костенко Олена Олексіївна, - задовольнити частково.

Постанову судді Семенівського районного суду Полтавської області від 22 липня 2025 року у частині накладення адміністративного стягнення та стягнення судового збору змінити.

Застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 7 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 119,00 грн, на користь держави, замість адміністративного стягнення у виді адміністративного арешту на строк 7діб.

Виключити з мотивувальної та резолютивної частин постанови судді Семенівського районного суду Полтавської області від 22 липня 2025 року посилання на стягнення з ОСОБА_1 на користь держави 605,60 грн судового збору.

В іншій частині постанову судді Семенівського районного суду Полтавської області від 22 липня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду В.П. Пікуль