ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2025 року м. Рівне

Суддя Рівненського міського суду Рівненської області Діонісьєва Н.М., за участю прокурора Шрамовича Р.М., особи, яка притягується до відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , командир роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 , за ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 23.05.2025 року №252 ОСОБА_1 , будучи командиром роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідно до пп. «г» п.1 ч. 1 ст. З Закону України "Про запобігання корупції", є суб?єктом, на якого поширюється дія цього Закону, порушив встановлені вимоги частини 1 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції», з урахуванням положень пункту 2-7 розділу XIII цього Закону, а саме несвоєчасно без поважних причин подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2021 рік, чим вчинив правопорушення, пов?язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

Наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 (по стройовій частині) № 33 від 25.02.2022 старшого лейтенанта ОСОБА_1 призвано на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, та призначено з 25.02.2022 на посаду командира взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно наказу командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_4 » (по особовому складу) N? 22 від 15.01.2024 року старшого лейтенанта ОСОБА_1 призначено на посаду командира роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_5 , з 19 січня 2024 року.

Згідно ст. 68 Конституції України кожен зобов?язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Згідно Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу»:

На військових посадових осіб поширюється дія Закону України "Про запобігання корупції" (частина 9 статті 20 Закону).

Військові посадові особи - це військовослужбовці, які обіймають штатні посади, пов?язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов?язків, або які спеціально уповноважені на виконання таких обов?язків згідно із законодавством (частина 12 статті 6 Закону).

У відповідності до статті 28 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, всі командири і начальники є військовими посадовими особами.

Відповідно до Закону України «Про запобігання корупції»:

Суб?єкти декларування - це особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в"-"г" пункту 2, пункті 4 частини 1 статті 3 Закону, інші особи, які зобов?язані подавати декларацію відповідно до цього Закону (стаття 1 Закону).

Суб?єктами, на яких поширюється дія цього Закону, військові посадові особи Збройних Сил України, Державної служби спеціального зв?язку та захисту інформації України та інших утворених відповідно до законів військової служби, курсантів вищих військових навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, курсантів факультетів, кафедр та відділень військової підготовки, особовий склад штатних військово-лікарських комісій (підпункт "г" пункту 1 частини 1 статті 3 Закону).

Особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а", "в"-"г" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов?язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством (частина 1 статті 45 Закону).

Відповідно до пункту 2-7 розділу ХІ Закону України «Про запобігання корупції», особи, які у 2022-2023 роках не подали декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до статті 45 цього Закону, і кінцевий строк для подання яких настав до дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану", подають такі декларації не пізніше 31 січня 2024 року.

Закон України "Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану" опублікований в офіційному виданні Верховної Ради України «Голос України» 11.10.2023 та набрав чинності 12.10.2023.

Суб?єкти декларування з числа військовослужбовців Державної прикордонної служби України, Державної служби спеціального зв?язку та захисту інформації України, Управління державної охорони України, Збройних Сил України та інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, а також поліцейських поліції особливого призначення, які під час дії воєнного стану залучені до ведення бойових дій у порядку, визначеному частиною четвертою статті 24 Закону України "Про Національну поліцію" (крім суб?єктів декларування із числа військовослужбовців, зазначених у пунктах 1-5 цієї частини), зобов?язані подати визначені цією статтею декларації не пізніше 90 календарних днів з дня настання першої з таких обставин - припинення або скасування воєнного стану чи звільнення з військової служби (служби в поліції).

Дія цієї частини не поширюється на суб?єктів декларування з числа військовослужбовців які проходять службу у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки або відряджені до них (крім осіб рядового складу підрозділів охорони відповідних центрів) (частина 7 статті 45 Закону).

Таким чином, у ОСОБА_1 виник обов`язок подати в НАЗК декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2021 рік, в термін не пізніше 31 січня 2024 року.

Згідно з відомостями Реєстру НАЗК на веб-сайті «nazk.gov.ua», ОСОБА_1 подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2021 типу «кандидата на посаду» о 16:24 год. 06.03.2025.

Матеріалами проведеної перевірки встановлено, що ОСОБА_1 , подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2021 рік несвоєчасно без поважних причин.

Згідно з приміткою до статті 172-6 КУпАП, суб?єктами правопорушень у цій статті (крім правопорушень, визначених частинами другою та третьою цієї статті, у частині неповідомлення або несвоєчасного повідомлення про суттєві зміни у майновому стані) є особи, які відповідно до частин першої та другої статті 45 Закону України "Про запобігання корупції" зобов?язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Таким чином, командир роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_1 , будучи суб?єктом відповідальності за адміністративні правопорушення, пов?язані з корупцією, в порушення вимог частини 1 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно без поважних причин подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2021 рік, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов?язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

Місцем вчинення правопорушення є місце виконання службових повноважень ОСОБА_1 (як суб?єкта декларування) - ІНФОРМАЦІЯ_6 за адресою: АДРЕСА_2 .

Час вчинення адміністративного правопорушення, пов?язаного з корупцією, є 16:24 год. 06.03.2025, коли ОСОБА_1 несвоєчасно без поважних причин подав до НАЗК декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2021 рік.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Під час розгляду справи ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, не визнав та просив провадження у справі закрити, з підстав викладених у відзиві.

В судовому засіданні прокурор Шрамович Р.М. просив визнати ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та застосувати адміністративне стягнення у розмірі передбаченому санкцією цієї статті.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та прокурора, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з положеннями ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозицією ч. 1 ст. 172-6 КУпАП України передбачена відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, одним із завдань провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. 3 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» визначені категорії осіб, які повинні подавати такі декларації, а саме:

Особа, яка претендує на зайняття посади, зазначеної у пункті 1, підпункті "а" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, та особа, зазначена у пункті 4 (крім осіб, які балотуються кандидатами у депутати Верховної Ради Автономної Республіки Крим, місцевих рад, на посади сільських, селищних, міських голів) частини першої статті 3 цього Закону, до призначення або обрання на відповідну посаду подає в установленому цим законом порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік. Особа, обрана депутатом Верховної Ради Автономної Республіки Крим, депутатом місцевої ради. сільським, селищним, міським головою, подає таку декларацію впродовж п?ятнадцяти календарних днів з дня набуття повноважень відповідно депутата, сільського. селищного, міського голови.

Особи, зазначені у підпункті "в" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону. подають в установленому цим Законом порядку декларацію особи. уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік у разі входження до складу конкурсної або дисциплінарної комісії, утвореної відповідно до законів України "Про державну службу". "Про службу в органах місцевого самоврядування", цього та інших законів України. Громадської ради доброчесності. утвореної відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів". - протягом десяти календарних днів після входження (включення, залучення, обрання, призначення) до складу відповідної комісії. Громадської ради доброчесності.

Особи, зазначені у підпункті "г" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, подають у встановленому цим Законом порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік у разі включення їх до Рестру осіб, які мають значну економічну та політичну вагу в суспільному житті (олігархів) протягом десяти календарних днів з дня включення до Реєстру.

Особи, зазначені у підпункті "ґ" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону. подають у встановленому цим Законом порядку декларацію особи. уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік протягом 10 календарних днів з дня включення до складу відповідної комісії.

Кандидати, які претендують на зайняття вакантних посад суддів місцевого суду відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік щороку протягом строку перебування у резерві.

Відповідно до роз`яснення НАЗК hutps://wiki.nazk.gov.ua/category/deklaruvannya/ii-sub-yekty-deklaruvannya/ до таких військових посадових осіб належать лише: 36 військові посадові особи вищого офіцерського складу.

ОСОБА_1 перебуваючи на посаді ШПК «Капітан», призваний на військову службу під час мобілізації у званні «Молодший лейтенант».

Обов?язок подання декларації відповідно до ст. 45 Закону виникає у зв?язку зі здійсненням діяльності, пов?язаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншої діяльності, зазначеної у пп. «а», «в» «г» п. 2 ч. 1 ст. 3 закону, а також перебуванням на посадах (у статусах), зазначених у п. 1. пл. «а», «в» - «г» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону.

Тобто для осіб, визначених у ч. 5 ст. 45 Закону, для визначення належності до суб?єктів декларування першочерговим є визначення місця роботи / статусу до вступу на військову службу.

До призову на військову службу ОСОБА_1 не обіймав посаду державної служби чи інших посад, яка пов?язана зі здійсненням діяльності, пов?язаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншої діяльності, зазначеної у пп. «а», «в» - «т» п. 2 ч. 1 ст. З Закону, а також перебуванням на посадах (у статусах), зазначених у п. 1, пл. «а», «в» - «ґ» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину; обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення "поза розумним сумнівом" ( рішення ЄСзПЛ "Авшар проти Туреччини"). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішення позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа " Коробов проти України " № 39598 / 03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v.the UnitedKingdom ), п. 161, Series A заява № 25).

На підставі викладеного, суд приходить до переконання, що провадження у справі слід закрити відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п. 1 ч.1 ст. 247, ч.1ст. 172-6 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП закрити, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд

Суддя Рівненського міського суду Н.М. Діонісьєва