Миколаївський районний суд Миколаївської області
Справа № 945/1533/25
Провадження № 3/945/629/25

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2025 року м. Миколаїв

Суддя Миколаївського районного суду Миколаївської області Павленко І.В., за участю секретаря судового засідання Сербиної К.Ю., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали, які надійшли з Управління державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Миколаївській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця смт. Ольшанське Миколаївського району Миколаївської області непрацюючого, паспорт № НОМЕР_1 , орган, що видав - 4829, дата видачі - 25.11.2021 року, РНОКПП НОМЕР_2 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 88-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП),

ВСТАНОВИВ:

17 липня 2025 року на адресу Миколаївського районного суду Миколаївської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії МК № 000625/357 відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 88-1 КУпАП.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17 липня 2025 року справа розподілена та передана головуючому судді (судді-доповідачу) Павленко І.В.

Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії МК № 000625/357, складеного 10 липня 2025 року, 10 липня 2025 року близько 06 години 30 хвилин в Миколаївській області Миколаївського району, стихійний ринок в с. Ольшанське, громадянин ОСОБА_1 здійснював продаж свіжовиловленої риби - карась сріблястий, загальною вагою - 3 кг, без документів, що підтверджують законність вилучення цих об`єктів з природного середовища, або факту купівлі, а також свідоцтва виробника про якість продукції. Своїми діями громадянин ОСОБА_1 порушив вимоги ст. 3 Закону України «Про рибні, інші водні живі ресурси та харчову продукцію з них», ст. 7 Закону України «Про тваринний світ», ст. 37 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів», якими визначено порядок придбання чи збуту об`єктів тваринного або рослинного світу, відповідальність за таке порушення, передбачена ч. 1 ст. 88-1 КУпАП».

У судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 сказав що ловив рибу на вудочку, нічого не продавав і в нього нічого не вилучалось.

Заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши письмові матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд дійшов такого.

Згідно з вимогами ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Частиною 1 ст. 88-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення порядку придбання, збуту чи розповсюдження об`єктів тваринного або рослинного світу.

Вказана норма є бланкетною, тому суд повинен перевірити зміст вимог Закону, про порушення яких вказано в протоколі про адміністративне правопорушення.

На підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 88-1 КУпАП, Управлінням державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Миколаївській області надано: протокол про адміністративне правопорушення серії МК № 000625/357 від 10.07.2025 року (а. с. 1); квитанцію про отримання речей і документів, вилучених під час здійснення провадження у справах про адміністративні правопорушення № 20 від 14.07.2025 року (а. с. 2).

У протоколі про адміністративне правопорушення № 000625/357 від 10.07.2025 року посадовою особою, що його склала, зазначено, що ОСОБА_1 порушив вимоги ст. 3 Закону України «Про рибні, інші водні живі ресурси та харчову продукцію з них», ст. 7 Закону України «Про тваринний світ», ст. 37 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів».

Так, ст. 3 Закону України «Про рибні, інші водні живі ресурси та харчову продукцію з них» від 6 лютого 2003 року № 486-IV передбачає, що: спеціальне використання риби, інших водних живих ресурсів здійснюється суб`єктами господарювання, їх об`єднаннями переважним чином за плату в межах встановлених лімітів (квот) за наявності ліцензій (дозволів) та позитивних ветеринарно-санітарних оцінок стану промислових ділянок рибогосподарських водних об`єктів загальнодержавного значення і показників безпеки риби, інших водних живих ресурсів (визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері ветеринарної медицини); порядок видачі ліцензій (дозволів) та порядок здійснення спеціального використання риби, інших водних живих ресурсів визначаються чинним законодавством ; періодичність контролю показників безпеки продуктів лову визначається чинним законодавством ; продукти лову, які містять токсичні речовини, що перевищують встановлені допустимі рівні, чи з наявністю паразитів понад встановлені норми за рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері ветеринарної медицини, підлягають утилізації згідно з вимогами чинного законодавства ; у період ускладнення санітарно-епідемічної або епізоотичної ситуації у рибогосподарських водних об`єктах спільне рішення щодо реалізації чи утилізації продуктів лову приймається центральними органами виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах санітарного та епідемічного благополуччя населення, у сфері ветеринарної медицини.

Отже, в ст. 3 Закону України «Про рибні, інші водні живі ресурси та харчову продукцію з них» чітко визначено, що її норми стосуються суб`єктів господарювання та їх об`єднань, отже ОСОБА_1 не є суб`єктом вказаного адміністративного правопорушення.

Стаття 7 Закону України «Про тваринний світ» від 13 грудня 2001 року № 2894-III зазначає таке: об`єкти тваринного світу, вилучені із стану природної волі, розведені (отримані) у напіввільних умовах чи в неволі або набуті іншим не забороненим законом шляхом, можуть перебувати у приватній власності юридичних та фізичних осіб; законність набуття у приватну власність об`єктів тваринного світу (крім добутих у порядку загального використання) повинна бути підтверджена відповідними документами, що засвідчують законність вилучення цих об`єктів з природного середовища, ввезення в Україну з інших країн, факту купівлі, обміну, отримання у спадок тощо, які видаються в установленому законодавством порядку; у передбаченому законом порядку права власників об`єктів тваринного світу можуть бути обмежені в інтересах охорони цих об`єктів, навколишнього природного середовища та захисту прав громадян.

При цьому, ця норма Закону допускає перебування об`єктів тваринного світу у володінні особи без відповідних документів, якщо об`єкти тваринного світу отримані в порядку загального використання.

Стаття 37 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» від 08 липня 2011 року № 3677-VI передбачає таке: водні біоресурси, що знаходяться у водних об`єктах (їх частинах), територіальному морі, у виключній (морській) економічній зоні України, на континентальному шельфі, є об`єктами права власності Українського народу, від імені якого права власника на ці ресурси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування у межах, визначених Конституцією України та законами України ; водні біоресурси можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності ; у власності суб`єктів господарювання та фізичних осіб, іноземців, осіб без громадянства, а також іноземних юридичних осіб можуть перебувати окремі види водних біоресурсів, які на законних підставах, з додержанням умов та правил добування вилучені з природного середовища або розведені у штучно створених умовах, що підтверджено документами, які засвідчують законність їх набуття ; водні біоресурси, вилучені в порядку спеціального використання, є власністю користувачів водних біоресурсів з моменту, коли вони потрапили до знарядь вилову, крім видів, що становлять особливу природоохоронну, наукову та естетичну цінність, а також види, занесені до Червоної книги України ; не можуть передаватися у приватну власність водні біоресурси з числа видів, що становлять особливу природоохоронну, наукову та естетичну цінність, а також види, занесені до Червоної книги України (крім випадків, коли вони одержані шляхом розведення, вирощування в неволі або в передбаченому законодавством порядку придбані за межами України) ; суб`єкти рибного господарства, до яких застосовано спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи відповідно до Закону України «Про санкції», не можуть набувати право власності на водні біоресурси.

Таким чином, посилання в протоколі про адміністративне правопорушення на порушення ОСОБА_1 вимог ст. 3 Закону України «Про рибні, інші водні живі ресурси та харчову продукцію з них», ст. 7 Закону України «Про тваринний світ», ст. 37 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» - є не спроможними, оскільки: перша норма Закону стосується суб`єктів господарювання та їх об`єднань; друга -визначає право приватної власності на об`єкти тваринного світу, яке не підлягає підтвердженню документально, якщо ці об`єкти добуті у порядку загального використання, а третя - допускає, що у власності фізичних осіб можуть перебувати окремі види водних біоресурсів, які на законних підставах, з додержанням умов та правил добування вилучені з природного середовища.

При цьому, ст. 16 Закону України «Про тваринний світ» визначено, що громадянам гарантується право безоплатного загального використання об`єктів тваринного світу для задоволення життєво необхідних потреб (естетичних, оздоровчих, рекреаційних тощо); загальне використання об`єктів тваринного світу здійснюється без вилучення об`єктів тваринного світу з природного середовища (за винятком любительського і спортивного рибальства у водних об`єктах загального користування в межах встановлених законодавством обсягів безоплатного вилову); у порядку загального використання об`єктів тваринного світу здійснюється використання корисних властивостей життєдіяльності тварин - природних санітарів середовища, запилювачів рослин тощо, а також використання об`єктів тваринного світу в наукових, культурно-освітніх, виховних, естетичних та інших цілях, не заборонених законом; під час здійснення загального використання об`єктів тваринного світу забороняється знищення тварин, руйнування їхнього житла та інших споруд (нір, хаток, лігв, гнізд, мурашників, бобрових загат тощо), порушення середовища існування тварин і погіршення умов їх розмноження».

Отже, з врахуванням кількості риби та її загальної ваги (лише 3 кг), виявленої у ОСОБА_1 , не виключається те, що останній отримав її в порядку загального використання шляхом любительського і спортивного рибальства у водних об`єктах загального користування в межах встановлених законодавством обсягів безоплатного вилову.

Вирішуючи питання про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 88-1 КУпАП, суд враховує, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Згідно із ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Згідно ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Підставою адміністративної відповідальності є наявність у вчиненому особою діянні всіх ознак складу правопорушення, передбаченого законом. Склад адміністративного правопорушення - це сукупність встановлених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак, що характеризують діяння як адміністративне правопорушення (проступок). До складу адміністративного правопорушення входять ознаки, які характеризують об`єкт, об`єктивну і суб`єктивну сторони та суб`єкта правопорушення.

Згідно зі ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Згідно ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю серед іншого, за таких обставин як відсутність складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 284 КУпАП, при наявності обставин, передбачених ст. 247 цього Кодексу, виноситься постанова про закриття справи.

Оскільки належних та допустимих доказів умисного вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 88-1 КУпАП, суду не надано, а суд не уповноважений збирати докази на підтвердження вини, оскільки такий обов`язок ст. 251 КУпАП покладає на осіб, уповноважених складати протоколи, тому в його діях не доведено всіх ознак сторони правопорушення, оскільки норми, на які є посилання в протоколі, в першу чергу, не стосуються фізичних осіб, та, зокрема, дозволяють отримувати об`єкти тваринного світу без документів в порядку загального використання, наприклад шляхом любительського і спортивного рибальства у водних об`єктах загального користування в межах встановлених законодавством обсягів безоплатного вилову, що при складанні адміністративного протоколу особами не перевірялося, тому на підставі положень п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі слід закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 88-1, ст. 221, 251, 252, 280, 283, п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 88-1 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Виявлену та вилучену під час складання протоколу рибу, а саме - карась сріблястий, загальною вагою - 3 кг, яку отримано Управлінням державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Миколаївській області, згідно квитанції № 20 від 14.07.2025 року - залишити отримувачу, оскільки вказані водні живі ресурси відносяться до швидкопсувних.

Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, протягом десяти днів з дня винесення постанови до Миколаївського апеляційного суду через Миколаївський районний суд Миколаївської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя І.В. Павленко