Справа № 141/660/25
Провадження №3/141/396/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 серпня 2025 року с-ще Оратів

Суддя Оратівського районного суду Вінницької області Демченко І.В., розглянувши матеріали, що надійшли з СПД № 1 відділення поліції № 3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який працює у Вінницькій філії газ мережі, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності не притягувався,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 154 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається з протоколу серії ВАД № 670752 від 23.07.2025, 23.07.2025 близько 21 год 00 хв в с. Животівка по вул. Антонця Оратівської ТГ ОСОБА_1 порушив правила утримання собаки, а саме собака перебувала на вулиці без намордника та повідка та покусала гр. ОСОБА_2 , чим спричинила останньому тілесні ушкодження у вигляді укусу лівої ноги.

Такі дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 3 ст. 154 КУпАП - утримання собак і котів у місцях, де це заборонено відповідними правилами, утримання незареєстрованих собак, приведення їх у громадські місця, вигулювання собак без повідків та намордників (крім собак, породи яких не внесені до Переліку небезпечних порід собак) чи в не відведених для цього місцях, а також неприбирання власником тварини її екскрементів під час перебування тварини у громадському місці (крім вигулювання у спеціально відведених для цього місцях), що спричинили заподіяння шкоди здоров`ю людини або її майну.

В судове засідання, призначене до розгляду на 28.08.2025 ОСОБА_1 з`явився. В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що собака належить не йому, а його матері, до якої він прийшов у гості. За його словами, собака є безпорідною, маленького розміру, вакцинована, зазвичай має доброзичливий характер і не проявляє агресії. 23.07.2025 він вийшов з двору, і почув, що хтось криком проганяє собаку, він повернувся і побачив сусіда, біля нього був собака його матері. Думає, що пес якимось чином відвязався і зміг вибігти з двору. Щоб собака вкусила сусіда, він не бачив, і взагалі не помітив від собаки агресивної поведінки. На нозі у сусіда була маленька подряпина, чи від собаки, чи ні, він не знає.

25.08.2025 через канцелярію до суду надійшли письмові пояснення ОСОБА_4 , в яких вона зазначає, що ОСОБА_1 є її сином, проживає в Оратові, а у неї був у гостях, собака йому не належить, господарем собаки є саме ОСОБА_4 . Стверджує, що собака нікого не кусала, а сусід ОСОБА_2 сказав їй, що собака його подряпала, а не вкусила, але вона цього не бачила.

Суд, розглянувши матеріали справи № 141/660/25 та заслухавши ОСОБА_1 , доходить наступних висновків.

Частиною 2 ст. 7 КУпАП передбачено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У відповідності до ст. ст. 245, 246, 252, 256 КУпАП суддя при розгляді справи розглядає всі питання факту і права, але в межах порушеного провадження, дотримуючись принципів судового провадження і відправлення правосуддя, коли висновки судді не можуть базуватися на припущеннях, а всі сумніви винуватості трактуються на користь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, у зв`язку з чим докази повинні бути оцінені суддею на їх достатність, для достовірних і безспірних висновків про скоєне на принципах забезпечення доказів провини за ст. 129 Конституції України, визнання провини згідно зі ст. 252 КУпАП не можуть мати наперед встановлену силу.

Складом адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 154 КУпАП, є утримання собак і котів у місцях, де це заборонено відповідними правилами, утримання незареєстрованих собак, приведення їх у громадські місця, вигулювання собак без повідків та намордників (крім собак, породи яких не внесені до Переліку небезпечних порід собак) чи в не відведених для цього місцях, а також неприбирання власником тварини її екскрементів під час перебування тварини у громадському місці (крім вигулювання у спеціально відведених для цього місцях).

Склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 154 КУпАП, утворюють ті самі дії, що спричинили заподіяння шкоди здоров`ю людей або їх майну, а так само повторне протягом року вчинення порушення з числа передбачених частиною першою цієї статті.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері ветеринарної безпеки та охорони здоров`я населення .

Конкретні правила тримання собак і котів встановлюються органами місцевого самоврядування індивідуально.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у таких формах:

1) тримання собак і котів у місцях, де це заборонено відповідними правилами, чи понад установлену кількість, чи незареєстрованих собак, або приведення в громадські місця, або вигулювання собак без повідків і намордників (крім собак, у реєстраційних свідоцтвах на яких зроблено спеціальну відмітку) чи в невідведених для цього місцях (формальний склад);

2) тримання собак і котів у місцях, де це заборонено відповідними правилами, чи понад установлену кількість, чи незареєстрованих собак, або приведення в громадські місця, або вигулювання собак без повідків і намордників (крім собак, у реєстраційних свідоцтвах на яких зроблено спеціальну відмітку) чи в невідведених для цього місцях, що спричинило заподіяння шкоди здоров`ю людей або їх майну (матеріальний склад).

Суб`єкт адміністративного проступку - як громадяни, так і посадові особи.

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу.

Дослідивши матеріали справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 670752 від 23.07.2025; письмові пояснення ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , відібрані 23.07.2025; рапорт № 5379 від 23.07.2025; письмові пояснення ОСОБА_7 від 25.08.2025, надані суду 25.08.2025, а також заслухавши ОСОБА_1 в судовому засіданні, суд встановив таке:

Зі слів ОСОБА_1 та з наданих письмових пояснень його матері ОСОБА_7 , підтверджених матеріалами справи, вбачається, що собака, вказаний у протоколі про адміністративне правопорушення, не належить ОСОБА_1 , також з матеріалів справи не вбачається, що ОСОБА_1 виводив собаку для вигулювання, таким чином він не є особо, яка несе відповідальність за дії собаки.

Матеріали справи не містять належних і допустимих доказів того, що собака завдав гр. ОСОБА_8 тілесних ушкоджень або спричинила шкоду його здоров`ю, що є обов`язковою ознакою складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3. ст.154 КУпАП України.

Собака, вказаний у протоколі про адміністративне правопорушення, є безпорідною та не входить в перелік небезпечних порід собак, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 10 листопада 2021 № 1164, тобто обовязковість вигулювання з повідком та намордником на цього собаку не поширюється, а саме перебування собаки на вулиці без повідка та намордника ставиться у вину ОСОБА_1 згідно з протоколом про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом; провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності; застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно ст.252КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Суд зауважує, що протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, а є лише початковим правовим висновком щодо дій певної особи.

При цьому, суд наголошує, що він не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Згідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок відповідно до здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Відповідно до цієї ж статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.

Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У відповідності до п. 4.2 рішення Конституційного суду України № 23-рп/2010 від 22.12.2010 р., адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Суд враховує, що стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено ЄСПЛ й на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011, заява № 16347/02).

Суд, керуючись принципом "поза розумним сумнівом" вважає, що протокол про адміністративне правопорушення як юридичний документ, що містить дані про обставини вчиненого правопорушення, за відсутності інших належних та допустимих доказів щодо обставин правопорушення є недостатнім для твердження про винуватість ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 154 КУпАП, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть "випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту".

У той же час, у справі «Barbera, MesseguandJabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Отже, приймаючи до уваги, що всі сумніви щодо доведеності вини правопорушника слід тлумачити на його користь, за відсутності переконливих доказів вини ОСОБА_1 , суд доходить висновку, що матеріалами справи № 141/660/25 не доведено, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 154 КУпАП, а тому провадження в справі № 141/660/25 відносно ОСОБА_1 слід закрити, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. 173 КУпАП, п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, ст. ст. 251, 252, 254, 256, 283, 284 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі № 141/660/25 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 154 КУпАП, закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в його діях об`єктивно підтвердженого складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Оратівський районний суд Вінницької області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя І.В. Демченко