Справа № 158/1648/25 Провадження №33/802/463/25 Головуючий у 1 інстанції:Корецька В. В.
Доповідач: Подолюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 серпня 2025 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Подолюк В.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 17 червня 2025 року,

ВСТАНОВИВ:

Вказаною постановою судді ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на строк 5 років.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 605 грн. 60 коп. судового збору.

Так, ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що він 27 травня 2025 року о 21 год. 25 хв. в сел.Цумань на вул.Шевченка, керував автомобілем марки «Рено Трафік», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , не маючи права керувати транспортним засобом відповідної категорії, чим порушив п.2.1 (а) ПДР України і, оскільки правопорушення вчинено повторно протягом року, то його дії кваліфіковано за ч.5 ст.126 КУпАП.

Не погоджуючись із вказаною постановою судді, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм законодавства просить її скасувати, а провадження у справі щодо нього закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, - у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП. Зазначає про те, що він не був належним чином повідомлений судом про час та місце розгляду справи, чим було порушено його права на захист, у тому числі - користуватися правовою допомого. Також вказує, що йому не було відомо про первинне його притягнення до адміністративної відповідальності за ст.126 КУпАП, а тому й вдруге притягнення є незаконним. Дії працівників поліції вважає такими як бажання в будь-якому випадку притягнути його адміністративної відповідальності за відсутності жодних на те підстав.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Ульчак Б.І. будучи належним чином повідомленими про час, дату та місце апеляційного розгляду до суду не з`явились.

Водночас, адвокат Ульчак Б.І. надіслав до суду заяву, де зазначив, що 20 серпня 2025 року між ним та його довірителем ОСОБА_1 було розірвано договір про надання правової допомоги, у зв`язку з чим подальше представництво інтересів останнього він здійснювати не буде.

Окрім того, ОСОБА_1 також надіслав заяву, де вказав про розірвання договору з адвокатом Ульчаком Б.І., а також про те, що він хворіє, у зв`язку з чим, просить апеляційний розгляд справи відкласти.

Однак, це клопотання ОСОБА_1 апеляційний суд до уваги не приймає з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, вона тривалий час перебуває у провадженні суду апеляційної інстанцій. До сьогодні її розгляд неодноразово (14.07.25, 30.07.25, 08.08.25) відкладався за клопотаннями сторони захисту з різних причин - ознайомлення з матеріалами справи, та тимчасова непрацездатність ОСОБА_1 .

Вже сьогодні 22.08.2025 ОСОБА_1 знову ж подаючи клопотання про відкладення розгляду справи зазначає про те, що він хворіє, а також, що між ним та адвокатом Ульчаком Б.І. було розірвано договір на представництво інтересів.

При цьому, слід зазначити, що ОСОБА_1 жодного разу не з`явився до суду, хоча достеменно обізнаний про судове провадження щодо нього. Також він мав змогу подати до суду свої письмові пояснення з приводу обставин справи, які судом були б оцінені наряду з усіма доказами, або ж у разі можливості, подати клопотання по участь у розгляді справи в режимі відеоконференції, однак цього не зробив.

Апеляційний суд такі дії сторони захисту розцінює як затягування апеляційного розгляду справи шляхом подання різного роду клопотань для уникнення відповідальності шляхом можливого закриття провадження у справі, у тому числі через закінчення строків накладення адміністративного стягнення.

З урахуванням таких обставин, а також розумності строків розгляду справи, апеляційний суд вважає за можливе розгляд справи провести у відсутності ОСОБА_1 на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи.

Перевіривши матеріали справи та доводи поданої апеляційної скарги в її межах, апеляційний суд доходить наступного висновку.

Відповідно до положень ст.245, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Разом з тим, Пленум Верховного Суду України в абз.3, 5 п.24 своєї постанови №14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснив, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Вказаних вимог закону та роз`яснень Пленуму ВСУ при розгляді справи суд першої інстанції дотримався.

Висновок суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП за обставин викладених у постанові, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується сукупністю доказів, перевірених у судовому засіданні та належно оцінених судом.

Так, із протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №343584 від 27.05.2025 вбачається, що ОСОБА_1 ставиться у провину порушення п.2.1 (а) ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність ч.5 ст.126 КУпАП.

Пунктом 2.1 (а) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМ України №1306 від 10.10.2001 року передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Частиною 2 ст.126 КУпАП передбачена відповідальність, окрім іншого, за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом. При цьому, за частиною 5 цієї статті відповідальність настає за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених ч.2-4 цієї статті.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, за положеннями ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

ОСОБА_1 своєї вини у порушенні п.2.1 (а) ПДР України та відповідно вчиненні адміністративного правопорушення, яке йому інкримінується за ч.5 ст.126 КУпАП не визнає, оскільки вважає, що матеріали справи не містять доказів його винуватості.

Проте, такі його доводи до уваги не приймаються з огляду на таке.

Доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні вищезазначеного адміністративного проступку, стверджується належним чином дослідженими та оціненими судом доказами, яким надана вірна юридична оцінка, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №343584 від 27.05.2025, відповідно до якого ОСОБА_1 інкримінується порушення п.2.1 (а) ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність ч.5 ст.126 КУпАП. Від підпису протоколу та отримання його копії він відмовився;

- копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №3320062 від 22.10.2024 за ч.2 ст.126 КУпАП, а саме за керування транспортним засобом ОСОБА_1 як особою, яка не має права керування таким транспортним засобом;

- довідкою Луцького РУП ГУНП у Волинській області від 02.06.2025 з якої вбачається, що ОСОБА_1 22.10.2024 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП, а також те, що він не отримував посвідчення водія;

- відеозаписом з боді-камери працівників патрульної поліції, де окрім іншого, зафіксовано факт зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 . Також вбачається і те, що ОСОБА_1 не мав посвідчення водія, а при перевірці його відповідній базі працівник поліції встановив, що ОСОБА_1 вже притягувався до відповідальної за керування транспортним засобом не маючи права керування ним. Про такі обставини було повідомлено ОСОБА_1 . Окрім того, йому було роз`яснено права, передбачені законодавством та повідомлено про складення щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч.5 ст.121 КУпАП, який оголошено ОСОБА_1 . Від підпису протоколу та отримання його копії ОСОБА_1 відмовився.

Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності апеляційний суд вважає, що винність ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, є повністю доведеною доказами, що містяться в матеріалах справи і, які апеляційний суд вважає належними та допустимими в розумінні ст.251 КУпАП.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції обґрунтовано визнав винним ОСОБА_1 вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, оскаржувана постанова судді є законною та мотивованою, а накладене на нього безальтернативне адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, повністю відповідає вимогам ст.23, 33 КУпАП.

При цьому, апеляційні доводи ОСОБА_1 як на підставу для скасування судового рішення про те, що він не був обізнаний про його притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП, що на його думку, свідчить про незаконність постанови судді в даній справі, є повністю безпідставними, оскільки є власними судженнями.

Також апеляційний суд не вбачає порушення прав ОСОБА_1 з боку місцевого суду щодо неповідомлення його про час та місце розгляду справи, як про це він вказує, оскільки як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 було скеровано судову повістку, яку він отримав особисто 16.06.2025.

Таким чином, вищенаведені та усі інші доводи апелянта, які викладені в апеляційній скарзі щодо незаконності судового рішення в частині доведеності винуватості жодним чином не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції, а на думку апеляційного суду фактично спрямовані на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення, передбачене ч.5 ст.126 КУпАП шляхом закриття провадження у справі на підставі п.1 або ж п.7 ст.247 КУпАП.

Законних підстав для скасування оскаржуваного судового рішення та закриття провадження у справі з мотивів яких просить апелянт, апеляційний суд не вбачає.

З огляду на викладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана постанова судді, - без змін.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст.294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 17 червня 2025 року щодо ОСОБА_1 , - без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського

апеляційного суду В.А. Подолюк