"26" серпня 2025 р. Справа № 363/4606/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2025 року м. Вишгород

Суддя Вишгородського районного суду Київської області Лукач О.П., розглянувши матеріали, які надійшли до суду з Вишгородського РУП ГУНП в Київській області про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, адреса місця реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №852174 від 01.08.2025, цього самого дня, приблизно о 18:00, ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство відносно зятя ОСОБА_2 , а саме штовхався, висловлювався нецензурною лайкою, чим було завдано шкоду його психологічному і фізичному здоров`ю, за що передбачена адміністративна відповідальність за частиною першою статті 173-2 КУпАП.

До протоколу про адміністративне правопорушення долучено: довідку т.в.о. заступника начальника управління поліції начальника СВ Вишгородського РУП ГУ НП в Київській області старшого лейтенанта поліції Д.Голодникова про відсутність даних, які б вказували на наявність кримінального правопорушення та неможливості у зв`язку з цим внесення відповідної інформації до ЄРДР; рапорт зареєстрований Вишгородським РУП ГУНП в Київський області 01.08.2025 за №19458 уповноваженою особою Єременком про отримання повідомлення про вчинення адміністративного порушення «Домашнє насильство» за змістом якого потрібний наряд, виник конфлікт з братом дружини, вдарив, ШМД не потрібна, заявник (потерпілий) ОСОБА_2 , кривдник ОСОБА_3 . Підрозділ протидії домашньому насильству, прибувши на місце події, встановив, що між двома чоловіками-зятями виник словесний конфлікт , що переріс у штовханину, було складено протокол за статтею 173-2 КУпАП, а також від ОСОБА_2 відібрано письмову заяву та пояснення, винесено ТЗП; протокол від 01.08.2025прийняття заяви від ОСОБА_2 про кримінальне правопорушення та іншу подію, згідно якої 01.08.2025 о 17:47 в АДРЕСА_3 , ОСОБА_1 , який є рідним братом дружини, спричинив тілесні ушкодження, а саме вчинив домашнє насильство фізичного та психологічного характеру; письмові пояснення ОСОБА_2 від 01.08.2025, у яких він зазначає, що 01.08.2025 о 17:47, за адресою проживання, де мешкають він, його дружина, теща та брат дружини, між ним та братом дружини ОСОБА_1 виник конфлікт на побутовому ґрунті, а саме він вдарив його кулаком в область правої печені, чим спричинив фізичний біль. Видимих тілесних ушкоджень не видно. Вказаний чоловік вчинив сімейне насильство. За даним фактом звернувся до поліції; письмові пояснення ОСОБА_1 від 01.08.2025, у яких він вказує, що ОСОБА_2 зачинив двері у будинок від матері ОСОБА_4 , яка прийшла з городу та не могла потрапити до будинку. Після того, як мати розказала про це йому, він пішов розмовляти з ОСОБА_2 та у них виник конфлікт, нецензурна лексика. Після того, як він хотів піти, ОСОБА_1 розвернув його за спину, після чого вони розійшлися по кімнатах. Зазначено про конфлікт на постійній основі, що виникають з цивільно-правових відносин; письмові пояснення ОСОБА_5 від 01.08.2025, яка є дружиною ОСОБА_2 і сестрою ОСОБА_1 , при цьому, вона не була свідком події, яка мала місце 01.08.2025, а надала пояснення зі слів свого чоловіка; копії паспортів громадян України ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ; рапорт старшого ДОП СДОП ВП Вишгородського РУП ГУНП в Київській області майора поліції Д.Цибульського від 04.08.2025 щодо підтвердження факту проживання протягом п`яти років за адресою: АДРЕСА_3 , та ведення спільного побуду ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 ; заява ОСОБА_1 від 01.08.2025 згідно якої провину у вчиненому адміністративному правопорушенні не визнає.

У судовому засіданні ОСОБА_1 , не заперечуючи конфлікту, що виник із його зятем ОСОБА_2 01.08.2025 щодо зачинених дверей будинку, у які не могла зайти його мати, заперечував обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення щодо застосування ним до ОСОБА_2 фізичних дій та психологічного тиску. Вказує, що намагався з`ясувати у зятя, чому він не впускає маму до будинку, проте відповіді не отримав, а той, у свою чергу, викликав поліцію.

Адвокат Дасюк В.В., діючи в інтересах ОСОБА_1 , зазначаючи про відсутність доказів у справі щодо шкоди, заподіяної ОСОБА_1 . ОСОБА_2 , її виду та розміру, а конфлікт, що виник між ними не утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 КУпАП. Зауважив, що 01.08.2025 ОСОБА_2 не звертався за медичною допомогою, а звернувся до поліції з метою вирішення конфлікту. Подавши до суду письмові пояснення, просив закрити провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Так, у письмових поясненнях адвокат Дасюк В.В. зазначає, що обов`язковим елементом складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 КУпАП є встановлення шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого. Посилаючись на обставини, зафіксовані у протоколі про прийняття заяви ОСОБА_2 , як-то спричинення йому тілесних ушкоджень, адвокат вказує, що відповідно до п. 1.2. Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень з медичної точки зору, тілесні ушкодження це порушення анатомічної цілості тканин, органів та їх функцій, що виникає як наслідок дії одного чи кількох зовнішніх ушкоджуючих факторів - фізичних, хімічних, біологічних, психічних. При цьому з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 : за медичною допомогою не звертався; не звертався і для встановлення ступеня тілесних ушкоджень; у власних поясненнях заявив, що «видимих тілесних ушкоджень не видно». Адвокат вказує, що наявність тілесних ушкоджень матеріалами справи не підтверджується. Теж саме стосується і психологічної шкоди - матеріали не місять жодних доказів її наявності. Фактично обвинувачення ОСОБА_1 у вчиненні домашнього насильства ґрунтується виключно на словах ОСОБА_2 та не підтверджується іншими матеріалами справи. А тому, за відсутності у матеріалах справи доказів на підтвердження того, що своїми діями ОСОБА_1 завдав або міг завдати шкоду фізичному або психічному здоров`ю ОСОБА_2 , вважає, що дане адміністративна справа підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 .

ОСОБА_2 у судовому засіданні зазначив, що 01.08.2025 перебував у своїй кімнаті, а коли вийшов, його підчікував ОСОБА_6 , щоб з`ясувати «що тут відбувається» та чому не впускає маму. Він пояснив, що один із замків у дверях не працює, а тому, якщо мати не змогла відкрити двері, це не означає, що він її не впускає. Коли він йшов до дверей, ОСОБА_6 його не пропустив та вдарив кулаком у груди праворуч, а потім нижче ліворуч. Він, хвилюючись за своє здоров`я, викликав поліцію, вказуючи про високий тиск та біль у тілі. При цьому пояснив, що швидку медичну допомогу не викликав, а звернувся у лікарню наступного дня, надавши суду для огляду довідку лікаря від 02.08.2025 із зазначеним описом травм з його слів.

Положеннями статті 1 КУпАП передбачено, що завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно зі статтею 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно вимог статті 252 КУпАП України, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Суд, заслухавши учасників провадження, вивчивши матеріали адміністративної справи, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, дійшов висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 КУпАП, з таких підстав.

Частиною першою статті 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно із частиною першою статті 173-2 КУпАП вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Норма статті 173-2 КУпАП є бланкетною, а тому для того, щоб повністю розкрити суть адміністративного правопорушення у протоколі повинно бути зазначено, які конкретно дії вчинила особа, який спосіб насильства прослідковується у діях порушника, якщо дій кілька, то зазначена кожна дія і, вид насильства, наслідки цих дій по відношенню до особи, щодо якої вони були спричинені.

Водночас, організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства визначаються Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі Закону № 2229-VIII).

Стаття 1 Закону № 2229-VIII визначає, що домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь (пункт 3 статті 1 Закону № 2229-VIII).

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи (пункт 14 статті 1 Закону № 2229-VIII).

Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру (пункт 17 статті 1 Закону № 2229-VIII).

Домашнє насильство характеризується такими ознаками: умисність (з наміром досягнення бажаного результату); спричинення шкоди; порушення прав і свобод людини; значна перевага сил (фізичних, психологічних, пов`язаних із вищою посадою тощо) того, хто чинить насильство.

Для наявності складу адміністративного правопорушення щодо вчинення домашнього насильства є обов`язковим одночасне існування вищевказаних ознак, у разі відсутності хоча б однієї із ознак дії особи не можна розцінювати як насильство.

Юридичний склад адміністративного правопорушення - це передбачений нормами права комплекс ознак (елементів), за наявності яких певне протиправне діяння можна кваліфікувати як адміністративний проступок.

Такий комплекс ознак передбачає чотири елементи: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт і суб`єктивна сторона.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення полягає в умисному вчиненні будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

З аналізу вищевказаних норм убачається, що домашнє насильство, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння (дія або бездіяльність) фізичного, психологічного чи економічного характеру, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

При цьому, важливо розрізняти поняття «сварка», «конфлікт», «насильство».

Особливостями ознак домашнього насильства є: наявність патерну (повторювані в часі інциденти множинних видів насильства); системна основа; повна влада та контроль над постраждалою особою; насильницькі дії у відносинах між близькими людьми; якщо вже є одна з форм домашнього насильства, висока ймовірність того, що й інші форми насильства можуть розвиватися.

Конфлікт: особливий вид взаємодії, в основі якого лежать протилежні і несумісні цілі, інтереси, типи поведінки людей та соціальних груп, які супроводжуються негативними психологічними проявами; зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що призводить до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями.

Отже, самі по собі, зокрема, штовханина, нецензурні висловлювання та образи не формують собою домашнє насильство та утворюють склад адміністративного правопорушення у тому випадку, коли такі дії та висловлювання спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди фізичному та психічному здоров`ю особи.

Таким чином, з урахуванням змін, внесених Законом України від 22.05.2024 №3733-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та інших законів України у зв`язку з ратифікацією Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок i домашньому насильству та боротьбу з цими явищами» (набрав чинності 19.12.2024), до статті 173 КУпАП, законодавець визнав адміністративним правопорушенням не будь-яке домашнє насильство, а лише те, яке потягло за собою завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Відповідно до вимог діючого адміністративного законодавства, а саме статей 9, 33, 245, 252 КпАП України, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених статтею 255 Кодексу України про адміністративних правопорушень.

Згідно із положеннями статей 279, 280 КУпАП, розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, при цьому суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.

За частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За результатом розгляду справи, встановлено відсутність належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частини першої статті 173-2 КУпАП, стосовно свого зятя ОСОБА_2 . У даному випадку, за встановлених обставин справи, має місце побутовий конфлікт без відповідних наслідків. Конфлікт, який виникла між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , за своєю суттю не охоплюється диспозицією статті 173-2 КУпАП та не є об`єктивною стороною вказаного правопорушення, за яке особа може бути притягнутою до адміністративної відповідальності.

Суд не бере до уваги посилання ОСОБА_2 на довідку лікаря від 02.08.2025, оскільки вона містить зафіксовані лікарем слова ОСОБА_2 , без відповідного медичного дослідження та обстеження, і така довідка не може бути підтвердженням заподіяння ОСОБА_1 01.08.2025 шкоди фізичному та психологічному здоров`ю ОСОБА_2 , оскільки таких наслідків не зафіксовано у момент складання протоколу про адміністративне правопорушення, а у рапорті про отримання від ОСОБА_2 повідомлення про домашнє насильство, зазначено про відсутність необхідності медичної допомоги ОСОБА_2 .

Так, відповідно до пункту 39 постанови Верховного Суду від 08.07.2020 у справі №463/1352/16-а у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Стандарт доведення вини поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що правопорушення було вчинено і особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, є винною у вчиненні адміністративного правопорушення.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

В силу статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, зважаючи на відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 КУпАП, суд дійшов висновку про недоведеність наявності у його діях складу вказаного правопорушення, а тому провадження у справі підлягає закриттю з підстав, передбачених пунктом 1 статті 247 КУпАП.

Відповідно до пункту 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо відсутня подія або склад адміністративного правопорушення.

Керуючись статтями 1, 7, 9, 23, 33, 40-1, 173-2, 245, 251, 252, 255, 256, 276279, 280, 283-285, 289 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 173-2 КУпАП закрити з підстав, передбачених пунктом 1 статті 247 КУпАП у зв`язку відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Вишгородський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О.П. Лукач