Головуючий у суді першої інстанції: Педенко А.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

справа № 760/16959/24

провадження № 33/824/2263/2025

29 липня 2025 рокуКиївський апеляційний суд у складі судді Шкоріної О.І.,

за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - адвоката Новікової Вікторії Олегівни та ОСОБА_1

захисника другого учасника ДТП ОСОБА_2 - адвоката Постульги Василя Євгеновича

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві справу відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП,

за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Новікової Вікторії Олегівни на постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 5 березня 2025 року,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Солом`янського районного суду м.Києва від 5 березня 2025 року визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Закрито провадження 3/760/61/25 у справі №760/16959/24 відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення.

Згідно із постановою судді, 6 липня 2024 року о 10 год. 00 хв., по вул. Кільцева дорога, в місті Києві, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «Renault Kangoo», д.н.з. НОМЕР_2 , порушив п.п. 2.3.б, 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України, тобто був неуважний, не врахував дорожньої обстановки не зреагував відповідно до її зміни, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Hyundai Sonata», д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_3 , який рухався попереду і в свою чергу по-інерції зіткнувся з автомобілем марки «BMW 7L» д.н.з. НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який внаслідок вище зазначеного скоїв зіткнення з автомобілем марки «Сupra» д.н.з. НОМЕР_5 , під керуванням водія ОСОБА_4 , внаслідок чого, автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, 17 березня 2025 року захисник ОСОБА_1 - адвокат Новікова В.О. подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість оскаржуваної постанови, просила її скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити у зв`язку із відсутністю в її діях події і складу адміністративного правопорушення. В апеляційній скарзі посилається на те, що суд першої інстанції неповно та не всебічно з`ясував обставини справи, що призвело до винесення незаконної та необґрунтованої постанови.

Зокрема, зазначає, що поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи або визнання відсутності в діях особи складу та події адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями, і можливість прийняття таких взаємовиключних рішень в одній постанові про закриття справи свідчить про порушення права людини на справедливий суд, передбачений ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. За правилами статті 284 КУпАП рішенням, що доводить вину особи, є постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу, умовою якої є визначення вини та зазначення адміністративного стягнення.

Наявність або відсутність вини встановлюється саме під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення, у визначені ст.38 КУпАП строки. Таким чином, вина особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, не встановлюється у справах, провадження у яких закривається. Керуючись п. 7 ст. 47 КУпАП України, суд не мав встановлювати наявність чи відсутність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

В матеріалах справи міститься достатньо доказів, які спростовують обставини зазначені в протоколі обставини, що суд не взяв до уваги.

ОСОБА_1 , як і зазначено в поясненнях, свою вину не визнає та вважає, що ДТП сталося внаслідок порушення ПДР іншими учасниками дорожнього руху.

Належних та допустимих доказів, які б об`єктивно та поза межами розумного сумніву доводили той факт, що ОСОБА_1 порушив вимоги 2.3.6; 12.1.; 13.1 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, за що передбачена відповідальність за ст.124 КУпАП, матеріали справи не містять та ґрунтується виключно на припущеннях.

Вважає, однією з причин даної ДТП, а саме зіткнення усіх 4х автомобілів стали аварійно-небезпечні дії водія автомобіля «BMW 7L», що рухався попереду автомобілів «Hyundai Sonata» та «Renault Kangoo», та дії водія автомобіля «Cupra» реєстраційний номер НОМЕР_5 , ОСОБА_4 що рухався попереду автомобілів «BMW 7L», «Hyundai Sonata» та «Renault Kangoo», які створювали небезпечну та аварійну ситуацію і не відповідали вимогам п.п. 1.10 (в частині значення термінів «крайнє положення на проїзній частині»); п.10.1 та 10.4 ПДР України, а також розділу 33 "Дорожні знаки" (в частині вимог дорожнього знаку 5.18 Напрямки руху по смугах) та розділу 34 "Дорожня розмітка" (в частині вимог дорожньої розмітки 1.1 - вузька суцільна лінія та п. 1.18 ПДР України.

Другою причиною ДТП, може бути невідповідність дій водія автомобіля «Hyundai Sonata» ОСОБА_3 вимогам 12.4 ПДР України, та п.13.1, 12.3ПДР України, на що суд першої інстанції уваги не звернув.

ОСОБА_1 та його захисник Адвокат Новікова В.О. в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримала, просила апеляційну скаргу задовольнити з підстав, наведених у скарзі. Зазначила, що постанова суду першої інстанції ґрунтується на одному доказі - протоколі про адміністративне правопорушення. Всі інші докази суд визнав неналежними, хоча вони є достатніми.

Представник водія ОСОБА_2 - адвокат Постульга В.Є. в судовому засіданні просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції залишити без змін, посилавшись на те, що суд першої інстанції всім наявним в матеріалах справи доказам надав належну правову оцінку.

Вислухавши пояснення адвоката Новікової В.О. на підтримку доводів апеляційної скарги, та пояснення адвоката Постульги В.Є., дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Всупереч тверджень апелянта, ці вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 були дотримані, а висновок суду про доведеність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі та постанові судді, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, які були досліджені у судовому засіданні та наведені у постанові.

Протокол складено з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП, підписаний відповідною посадовою особою та ОСОБА_1 , в якому останній зазначив про незгоду з таким протоколом, оскільки вважає, що ДТП спровокував водій автомобіля «BMW 7L».

Статтею 124 КУпАП передбачено відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно до п. 2.3 «б» ПДР для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Згідно із п. 12.1 ПДР передбачено, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Пунктом 13.1 ПДР передбачено, що водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Приймаючи судове рішення про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «Renault Kangoo», д.н.з. НОМЕР_2 , допустив порушення п.п. 2.3.б, 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого сталася дорожньо-транспортна пригода, в який були пошкоджені транспортні засоби.

При цьому, судом першої інстанції встановлено, що при одночасному перестроюванні водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «Renault Kangoo», д.н.з. НОМЕР_2 , не зреагував на зміну дорожньої обстановки, не був уважним та не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого скоїв зіткнення з автомобілем марки «Hyundai Sonata», д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_3 , який рухався попереду і в свою чергу по-інерції зіткнувся з автомобілем марки «BMW 7L» д.н.з. НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який внаслідок вище зазначеного скоїв зіткнення з автомобілем марки «Сupra» д.н.з. НОМЕР_5 , під керуванням водія ОСОБА_4 .

Саме порушення Правил дорожнього руху ОСОБА_1 , який не був уважним, не врахував дорожню обстановку, не зреагував відповідно до її зміни, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, стали причиною настання дорожньо-транспортної пригоди.

Зазначені обставини підтверджуються висновком судового експерта № 0673, який суд першої інстанції взяв до уваги, відповідно до якого, швидкість руху автомобіля «Renault Kangoo», д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 на момент початку гальмування перевищувала 65-67 км/год, зважаючи на той факт, що частина енергії, і відповідно, швидкості була витрачена під час зіткнення з автомобілем марки «Hyundai Sonata», д.н.з. НОМЕР_3 .

В даній дорожній обстановці водій ОСОБА_1 з технічної точки зору повинен був діяти відповідно до вимог п.п.12.1, 12.4, 12.9.б та 13.1 Правил дорожнього руху, тобто повинен був дотримуватися встановленого максимального обмеження швидкості на 50 км/год та безпечної дистанції до транспортних засобів, які рухались попереду в тій самій смузі.

В даній дорожній обстановці водій автомобіля «BMW 7L» д.н.з. НОМЕР_4 ОСОБА_2 з технічної точки зору повинен був діяти відповідно до загальних вимог Правил дорожнього руху щодо дотримання безпеки дорожнього руху і його дії не регламентуються ПДР відносно транспортних засобів, які рухаються позаду в межах тієї ж смуги руху. В даній дорожній обстановці в діях водія автомобіля «Renault Kangoo», д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_1 вбачаються невідповідності технічного характеру вимогам п.п.13.1 та/або п.2.3.б ПДР, в частині дотримання безпечної дистанції до транспортного засобу попереду, та в частині вибору швидкості руху, яка не забезпечувала безпеку руху, тобто вимогам п.п. 12.1, 12.4, 12.9.б ПДР, і вказані невідповідності його дій знаходяться в причинному зв`язку виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди. В даній дорожній обстановці в діях водія автомобіля марки «BMW 7L» д.н.з. НОМЕР_4 ОСОБА_2 невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху щодо дотримання безпеки дорожнього руху, які б перебували в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП, з технічної точки зору не виявлено.

При цьому суд першої інстанції не взяв до уваги висновок експерта Давидовича О.О., який містить в собі суперечливі дані про наявність додаткових пояснень ОСОБА_1 , про які учасники засідання не обізнані, та які суду не надавалися. Крім того, експерт Давидович О.О. в судовому засіданні не зміг пояснити, що саме ним враховувалося про проведенні дослідженні і що саме не було враховано працівниками поліції при складанні протоколу відносно ОСОБА_1 .

Таким чином, висновок експерта Давидовича О.О., який також не містить категоричних висновків, суд першої інстанції визнав не допустимим доказом.

З огляду на викладене, фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно, а вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, доведена повністю, і тому твердження адвоката Новікової В.О. про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення не ґрунтуються на доказах у справі.

Будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, в частині визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП апелянтом не надано.

Проаналізувавши докази по справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності будь-яких істотних суперечностей, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, доведеною повністю.

Щодо доводів сторони захисту про те, що винуватцем ДТП є водій «BMW 7L» ОСОБА_2 , то суд апеляційної інстанції звертає увагу, що суд не вправі надавати оцінку правомірності дій іншого учасника ДТП, стосовно якого протокол про адміністративне правопорушення не був предметом розгляду суду першої інстанції. Таку правову оцінку на предмет наявності чи відсутності в діях учасника ДТП ознак порушень ПДР України може бути надано судом лише за умови розгляду протоколу про адміністративне правопорушення, складеному відносно такої особи.

Одночасно апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.

З правового аналізу ст. 38 КУпАП вбачається, що її застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в інкримінованому їй правопорушенні (в даному випадку у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди), провадження підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП через відсутність події і складу адміністративного правопорушення. Відтак, така обставина, як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини в діях особи.

Окрім того формулювання ст. 38 КУпАП - «Строки накладення адміністративного стягнення» вказує на те, що таке стягнення накладається лише на винну особу. Відповідно, застосування даної правової норми (можливість застосування строків накладення адміністративного стягнення) повинно відбуватися лише у випадку встановлення вини особи у вчиненні правопорушення.

Також, апеляційний суд звертає увагу, що ст. 280 КУпАП, якою регламентовано обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, встановлює обов`язок під час судового розгляду встановити ряд обставин, в тому числі чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа у його вчиненні.

Так само і ст. 284 КУпАП не містить обмежень при винесенні постанови про закриття справи, щодо встановлення вини особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення і проводиться судовий розгляд.

Тому, на переконання апеляційного суду, застосовування норми ст. 247 КУпАП, щодо закриття провадження у справі у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення.

З огляду на викладене, неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі у зв`язку із відсутністю в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, складу адміністративного правопорушення, апеляційним переглядом не встановлено.

За таких обставин, постанова Солом`янського районного суду м. Києва від 5 березня 2025 року є законною та обґрунтованою, тому підстави для її скасування - відсутні, а відтак, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Новікової Вікторії Олегівни, залишити без задоволення.

Постанову Солом`янського районного суду від 5 березня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя: О.І. Шкоріна