Справа № 703/4615/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2025 року суддя Смілянського міськрайонного суду Черкаської області Овсієнко І.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла від відділу поліції №2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, що передбачене ст. 173 КУпАП,

у с т а н о в и в :

17.07.2025 в провадження Смілянського міськрайонного суду Черкаської області надійшла справа про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, що передбачене ст. 173 КУпАП.

Згідно з даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №439554 від 11.07.2025, 10.07.2025 близько 18-30 год в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що по АДРЕСА_2 , власником якого є ОСОБА_1 , грала музика російськомовного походження, чим порушено громадський спокій і порядок.

Органом, що склав протокол, діяння ОСОБА_1 кваліфіковані як адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 у судовому засіданні, в присутності захисника, адвоката Євтушенка М.П., вину у вчиненні правопорушення не визнала, пояснивши, що є орендарем магазину та літнього павільйону «Мяско» в с. Балаклея. 10.07.2025 після 18-00 год поверталася з м. Києва, тому не була присутня у своєму закладі. Від дільничного офіцера поліції 11.07.2025 дізналася про подію, що трапилася напередодні, а саме що в магазині грала російська музика. Надалі відеозапис із зображенням її закладу, де грає музика, яку впізнати важко, бачила в соцмережах. На літньому майданчику встановлений музичний центр із технологією Bluetooth, тому особи, що створили Bluetoot-пару із вказаним пристроєм із використанням своїх мобільних телефонів, можуть відтворювати власні медіафайли на музичному центрі. Не вбачає в своїх діях складу правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, оскільки не вчиняла жодних дій, якими міг бути порушений громадський порядок, взагалі не була присутня в місці вчинення імовірного правопорушення в описаний в протоколі час.

Суддя, заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Згідно ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

17 липня 1997 року Україна ратифікувала Європейську Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року і Протоколи 1, 2, 4, 7, 11 чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов`язковість рішень Європейського суду з прав людини, які стосуються тлумачення та застосування норм Конвенції.

Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні «Чернов проти України» (заява № 16432/10) ЄСПЛ констатував, що як встановлено раніше у справі «Ігор Тарасов проти України» (заява № 44396/05 від 16.06.2016, пункт 25), адміністративне правопорушення «дрібне хуліганство», передбачене статтею 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення, підпадало під визначення «кримінальної процедури» у розумінні статті 4 Протоколу № 7 до Конвенції (п. 41).

Рішенням ЄСПЛ у справі «Швидка проти України» від 30.10.2014 суд також визнав, що провадження у справах про адміністративні правопорушення вважається кримінальними у розумінні Конвенції, і у справі «Надточій проти України» ЄСПЛ зазначив, що Уряд України визнав кримінально-правовий характер КУпАП).

Отже при розгляді справи про адміністративні правопорушення судом мають бути застосована процедура та дотримані гарантії прав осіб, прирівняні до таких під час кримінального провадження.

За обставинами даної справи, приводом для складення протоколу про адміністративне правопорушення стало те, що в літньому павільйоні магазину «Мяско» в с. Балаклея 10.07.2025 відбувалося відтворення аудіовізуальних творів російською мовою.

Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

На доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, суду надані наступні докази, досліджені безпосередньо під час судового розгляду:

- дані протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №439554 від 11.07.2025, згідно з якими 10.07.2025 близько 18-30 год в магазині «Мяско», що по вул. Миру, 166 в с. Балаклея Черкаського району Черкаської області, власником якого є ОСОБА_1 , грала музика російськомовного походження, чим порушено громадський спокій і порядок.;

- дані рапорту працівника поліції відділу поліції №2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області, який зареєстрований в Журналі єдиного обліку 10.07.2025 під №18196, згідно з яким працівниками поліції під час проведення моніторингу соцмереж виявлено інформацію, що невідомі особи прослуховують музику російською мовою на літньому майданчику магазину «Мяско» в с. Балаклея;

- письмові пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зміст яких відповідає обставинам, повідомленим ними під час судового засідання;

- відеозапис, з якого вбачається, що в приміщенні, яке під час судового розгляду упізнане ОСОБА_1 як магазин «Мяско» в с. Балаклея, голосно, однак вкрай нерозбірливо грає музика, кілька осіб танцюють та здійснюють вигуки під акомпанемент композиції, що відтворюється.

Судом встановлено аудіотвір, відтворення якого зафіксоване на відеозаписі, цей твір виконується виконавцями, які є громадянами рф, російською мовою та в даному випадку він не називається з етичних міркувань.

Однак відповідно до метаданих вказаного файлу, він створений 14.07.2025, така ж дата відображається і при відтворенні відео в його нижньому куті. Походження даного відеозапису не пояснюється в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, інформація про те, ким він виконаний, за яких обставин, як стосується подій, що мали місце 10.07.2025, що є предметом даного судового розгляду відсутня.

При цьому свідок ОСОБА_2 надала суду пояснення про те, що працює продавцем в магазині «Мяско» в с. Балаклея. 10.07.2025 близько 18-30 год до музичного центру, встановленого в закладі, випадково приєднався телефон одного із покупців та грав плейлист із вказаного телефону. Така ситуація можлива, якщо особа раніше приєднувалася до музичного центру, створивши пару пристроїв. Ситуацією, що трапилася, не було порушено громадський порядок, оскільки відтворення музики було швидко припинене, скарг від мешканців громади у зв`язку із цим випадком, не надходило.

Свідок ОСОБА_3 пояснила, що 10.07.2025 після 18-00 год перебувала на літньому майданчику магазину «Мяско» в с. Балаклея та пішла в магазин до продавця, при цьому її телефон залишився на столі, він був підключений до музичного центру закладу та грав плейлист із її телефону, де також були пісні російською мовою, не пригадує, яка з них була відтворена через музичний центр. В цей час власниці закладу, ОСОБА_1 в магазині не було.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про культуру» забороняється на території України публічне виконання, публічний показ, публічна демонстрація, публічне сповіщення (доведення до загального відома, в тому числі через будь-які засоби зв`язку таким чином, що будь-яка особа може отримати до них доступ з будь-якого місця і в будь-який час за її власним вибором) фонограм, відеограм та музичних кліпів, які: містять зафіксоване виконання музичного недраматичного твору з текстом, здійснене співаком (співачкою), який є або був у будь-який період після 1991 року громадянином держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором (далі - держава-агресор), за винятком колишніх громадян держави-агресора, які є або на момент смерті були громадянами України і не мають (не мали на момент смерті) громадянства держави-агресора, та/або вироблені фізичною особою та/або юридичною особою, яка на момент їх оприлюднення була, відповідно, громадянином або зареєстрована в державі, яку в будь-який час визнано державою-агресором.

Аналізуючи вказану норму, суд приходить до висновку що на території України введено заборону публічного сповіщення фонограм, які виконує співак чи співачка, які є або були у будь-який період після 1991 року громадянином держави, визнаної Радою державою-агресором, за винятком колишніх громадян держави-агресора, які є або на момент смерті були громадянами України і не мають (не мали на момент смерті) громадянства держави-агресора.

За порушення вказаної норми передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 155 КУпАП: порушення правил торгівлі, виконання робіт і надання послуг працівниками торгівлі, громадського харчування та сфери послуг, громадянами, які займаються підприємницькою діяльністю.

За обставинами даної справи, ОСОБА_1 як власниця закладу торгівлі, притягується до відповідальності за ст. 173 КУпАП за порушення громадського порядку і спокою громадян, оскільки в закладі, власником чи користувачем якого вона є, звучав аудіотвір російською мовою.

Стаття 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає відповідальність за дрібне хуліганство. Диспозиція статті визначає дрібне хуліганство як нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Об`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, є суспільні відносини у сфері охорони громадського порядку.

Хуліганство з об`єктивної сторони полягає в посяганні на ці правоохоронювані цінності.

Громадський порядок - це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами система відносин, що складаються у громадських місцях в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, а також підприємств, установ та організацій. Відмінною особливістю дрібного хуліганства від хуліганства, що наказується в кримінальному порядку, є те, що воно не має характеру грубого порушення громадського порядку, яке причиняє суттєву шкоду суспільним відносинам, правовим та законним інтересам громадян.

Обов`язковою ознакою для кваліфікації дій особи, як «дрібне хуліганство» необхідна наявність такого обов`язкового елементу об`єктивної сторони складу ст. 173 КУпАП як «громадське місце».

Громадське місце - частина (частини) будь-якої будівлі, споруди, яка доступна або відкрита для населення вільно, чи за запрошенням, або за плату, постійно, періодично або час від часу, в тому числі під`їзди, а також підземні переходи, стадіони. Зокрема, громадським місцем є ліфт, таксофон, приміщення та територія закладів охорони здоров`я, навчальних закладів, дитячих майданчиків, спортивних і фізкультурно-оздоровчих споруд, закладів фізичної культури і спорту, під`їзди житлових будинків, підземні переходи, транспорт загального користування, що використовується для перевезення пасажирів, приміщення закладів ресторанного господарства, об`єктів культурного призначення, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, інших державних установ, стаціонарно обладнані зупинки маршрутних транспортних засобів, приміщення підприємств, установ та організацій усіх форм власності, готелів та аналогічних засобів розміщення громадян, гуртожитків, аеропортів та на вокзалів.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, передбачає наявність діяння: нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та вчинення інших подібних дій, що як наслідок порушують громадський порядок та спокій громадян. Суть даного правопорушення зводиться до вчинення таких дій, що призвели до порушення громадського порядку і спокою громадян. Саме такі дії, передбачені диспозицією ст. 173 КУпАП як: "порушення громадського порядку" та "порушення спокою громадян" є обов`язковими альтернативними елементами об`єктивної сторони дрібного хуліганства.

"Інші подібні дії" у розумінні статті 173 КУпАП можуть включати в себе (але не обмежуються): вторгнення в громадські місця всупереч забороні певних осіб, які слідкують за порядком; безпідставне порушення спокою громадян телефонними дзвінками, лихослів`я по телефону; співання непристойних пісень; вигуки, свист під час демонстрації кінофільмів; ґвалт, крики з хуліганських мотивів біля вікон громадян у нічний час; справляння природних потреб у не відведених для цього місцях; поява у громадському місці в оголеному вигляді; самовільна без потреби зупинка комунального транспорту; нанесення непристойних малюнків на тротуари, стіни, паркани, двері чи вчинення написів нецензурного змісту; неправдиве повідомлення про смерть родичів, знайомих, якщо це не призвело до тяжких наслідків; грубе порушення черг, яке супроводжується ображенням громадян та проявленням неповаги до них; знищення або пошкодження з хуліганських мотивів якого-небудь майна у незначних розмірах тощо.

Стаття 173 КУпАП не вказує на порушення публічного порядку, що ображає людську гідність та громадську мораль, шляхом слухання російської музики, в якості самостійного елементу об`єктивної сторони означеного правопорушення.

При цьому дрібне хуліганство характеризується умислом, тобто особа, яка вчиняє таке правопорушення, усвідомлює, що своїми діями порушує громадський порядок і спокій громадян, та бажає чи свідомо припускає прояв неповаги до суспільства.

Матеріалами справи не підтверджується перебування ОСОБА_1 а магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 » 10.07.2025 близько 18-30 год, а правова оцінка діям осіб, які перебували у вказаному місці та в зазначений час, органом, що склав протокол, не надавалася, оскільки не вбачається, що такі встановлювалися.

За рішенням Конституційного Суду України від 22.12.2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційних принципах і правових презумпція, в тому числі й закріпленою в статті 62 Конституції України.

Положення статті 62 Конституції України встановлюють, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Європейський суд з прав людини, у своєму рішенні від 10.02.1995 у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди зобов`язані застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішення позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" №39598/03 від 21.07.2011), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» п. 161).

Протокол про адміністративне правопорушення, складений щодо ОСОБА_1 , не може бути визнаний належним доказом по даній справі у розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені у ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали б сумніви у суду. Протокол серії ВАД №439554 від 11.07.2025 не містить відомостей щодо порушення ОСОБА_1 громадського порядку та спокою громадян, у вигляді діяння, що передбачене ст. 173 КУпАП. Таке формулювання посадовою особою у відповідній графі протоколу складу адміністративного правопорушення, фактично з об`єктивної сторони не відповідає диспозиції ст. 173 КУпАП. Водночас у протоколі про адміністративне правопорушення не йдеться про існування потерпілих осіб.

Інші матеріали справи не доводять наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, оскільки поясненнями очевидців спростовується її причетність до вказаного правопорушення, а відеозапис не є належним доказом з огляду на висновки, наведені вище.

Із матеріалів справи не вбачається існування будь-яких переконливих доказів на підтвердження факту вчинення правопорушення або винуватості ОСОБА_1 , що суперечить вимогам ч. 1 ст. 256 КУпАП.

Частиною 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, хто обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено у законному порядку.

У зв`язку із зазначеним, суд не може самостійно перебирати на себе «функції обвинувачення» і відшукувати докази вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, винуватість особи має доводитися саме в суді, що вимагає «обережності дій суду» при вирішені питання про тягар доказування в такій категорії справ. Суд також не може змінювати суть «обвинувачення», викладене у протоколі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до пункту першого статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З огляду на закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, підстави для покладення на ОСОБА_1 судового збору відсутні.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 124, 247, 251, 252, 283, 284 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, що передбачене ст. 173 КУпАП щодо ОСОБА_1 на підставі пункту першого статті 247 КУпАП - закрити.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя І.В.Овсієнко