ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" серпня 2025 р. м.Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі: головуючої судді Лисиченко С.М., розглянувши матеріал про адміністративне правопорушення, який надійшов з Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

за частиною 1 статті 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії серії ЕПР1 №191283 від 08.12.2024, 08.12.2024 о 00:13 годині у м.Харкові по вул.Сумська, 126, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом "BMW X5", р.н. НОМЕР_2 з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення мови. Огляд проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора драгер 7510 тест 645 від 08.12.2024, результат огляду становить 0,57 проміле. З результатом огляду водій не згоден. Від проходження огляду у медичному закладі з метою підтвердження стану алкогольного сп`яніння відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР України.

Події даної дорожньо-транспортної пригоди відбулися в результаті порушення п.2.5 Правил дорожнього руху водієм ОСОБА_1 .

Дії ОСОБА_1 особою, уповноваженою на складання адміністративного протоколу, кваліфіковано за частиною 1 статті 130 КУпАП, а саме як відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, відповідно до встановленого порядку.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Київського районного суду м. Харкова від 24.12.2024 визначено головуючу суддю - Лисиченко С.М.

У судове засідання, призначене на 30.12.2024, ОСОБА_1 не з`явився, про час, день та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку. Подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи.

21.01.2025 до суду надійшло клопотання ОСОБА_1 про закриття провадження по справі зі змісту якого вбачається, що він категорично не згоден із протоколом від 08.12.2024, що був складений стосовно нього за ст.130 КУпАП, бо він нікуди не їхав на автомобілі, а також через те, що поліцейськими було порушено порядок проходження огляду на стан сп`яніння. Вказує, що не було підстав для проходження ним огляду, бо поліцейські не зупиняли автомобіль, у якому він перебував. Поліцейські підійшли до автомобіля, який стояв на узбіччі припаркований. Він сидів у салоні автомобіля та чекав свою знайому, яка згодом приїхала щоб забрати його додому, це також має бути на бодікамерах поліцейських. Відео поліцейських починається із того моменту, коли вони зупиняють свій службовий автомобіль, виходять із нього, та підходять до автомобіля «BMW», що припаркований на узбіччі та нікуди не рухається. Далі, поліцейський вказує у протоколі, що він в 00 год. 13 хв. керував автомобілем «BMW» по вул. Сумська 6. 126 у м. Харкові із ознаками алкогольного сп`яніння. Це не відповідає дійсності, бо він взагалі не керував цим автомобілем, тим більше в цей час. Далі поліцейські підійшли до нього та попросили документи. Тобто, в той час, що зазначений у протоколі 00 год 13 хв., він не керував цим автомобілем, та відповідно, жодних вимог ПДР порушити не міг. Вказує, що поліцейські підійшли до автомобіля, який не був зупинений відповідно до вимог ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію України». Ніяких постанов чи протоколів за порушення вимог ПДР стосовно нього не складалося, бо він не порушував жодних вимог ПДР. Отже, оскільки поліцейські підійшли до стоячого автомобіля, вони його не зупиняли, тому, вважає, що всі наступні вимоги працівників поліції с приводу проходження огляду на стан сп`яніння він не був зобов`язаний виконувати. Також складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Враховуючи вищевикладене вважає, що у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП

В судове засідання, призначене на 03.02.2025 ОСОБА_1 не з`явився, про час, день та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку. Подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи.

Постановою Київського районного суду м.Харкова від 03.03.2025 витребувано з Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції відеозапис подій, що мали місце 08.12.2024 при складанні протоколу серії ЕПР1 №191283 від 08.12.2024 у відношенні ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП.

12.03.2025 до суду надійшли витребувані матеріали.

17.03.2025 електронним шляхом до суду надійшло клопотання захисника ОСОБА_1 адвоката Кузнецової А.А. про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. В обгрунтування клопотання вказує на те, що для притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення вимог п. 2.5 ПДР України, передбаченої ч.1 ст. 130 КпАП України, матеріали справи мають містити належні та допустимі докази в сукупності наступних обставин:керування особою транспортним засобом у конкретних час і місці;вимоги поліцейського до такої особи пройти відповідно до встановленого порядку медичний огляд на стан наявності чи відсутності стану алкогольного сп`яніння наявність категоричної відмови особи пройти відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. Разом з тим, дані обставини в матеріалах справи відсутні, оскільки ОСОБА_1 не керував транспортним засобом у вказаному протоколі місці та часі. При цьому і категоричної відмови ОСОБА_1 пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння з матеріалів справи не вбачається, що також свідчить про відсутніть порушення п 2.5. ПДР України ОСОБА_1 . Також зазначає, що відповідно до матеріалів справи про адміністративне правопорушенн у працівників поліції жодних обґрунтованих та достатніх підстав, які визначені ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію» для спілкування з ОСОБА_1 не виникло, оскільки спочатку поліцейський повинен проінформувати особу про законну причину, що з матеріалів справи не вбачається. Крім того, свідки при складанні протоколу не залучались, що свідчить про додаткову підставу для закриття провадження по справі, у звязку з порушенням поліцейськими ст. 266 КУпАП.

В судове засідання, призначене на 18.04.2025 ОСОБА_1 не з`явився, про час, день та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку. Електронним шляхом до суду надійшло клопотання захисника ОСОБА_1 адвоката Кузнецової А.А. про відкладення розгляду справи.

В судове засідання, призначене на 21.05.2025 ОСОБА_1 не з`явився, про час, день та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку. Електронним шляхом до суду надійшло клопотання захисника ОСОБА_1 адвоката Кузнецової А.А. про відкладення розгляду справи.

В судове засідання, призначене на 03.06.2025 ОСОБА_1 не з`явився, про час, день та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку. Електронним шляхом до суду надійшло клопотання захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Кузнецової А.А. про відкладення розгляду справи.

В судове засідання, призначене на 15.07.2025 ОСОБА_1 не з`явився, про час, день та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку. Електронним шляхом до суду надійшло клопотання захисника ОСОБА_1 адвоката Кузнецової А.А. про відкладення розгляду справи.

В судове засідання, призначене на 07.08.2025 ОСОБА_1 не з`явився, про час, день та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку. Електронним шляхом до суду надійшло клопотання захисника ОСОБА_1 адвоката Кузнецової А.А. про відкладення розгляду справи.

В судове засідання, призначене на 26.08.2025 ОСОБА_1 не з`явився, про час, день та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку. Електронним шляхом до суду надійшло клопотання захисника ОСОБА_1 адвоката Кузнецової А.А. про відкладення розгляду справи. Поважні причини неявки особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, суду не відомі.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно із ст. 9 Конституції України, Першого протоколу та протоколів №2,4,7,11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Закону України від 23.02.2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та рішення Європейського Суду з прав людини (далі- ЄСПЛ) як джерело права.

Необхідною умовою реалізації права на захист є забезпечення основних його гарантій на усіх стадіях судочинства, оскільки випадки, коли особі, яка притягується до адміністративної відповідальності під час розгляду справи не було призначено захисника за умови його обов`язкової участі, або розгляд справи здійснювався за його відсутністю ставлять під сумнів питання належності та допустимості доказів, на яких ґрунтується рішення суду про притягнення такої особи до адміністративної відповідальності, та є порушенням «права на справедливий судовий розгляд» (п. 63 рішення ЄСПЛ від 09 червня 2011 року у справі «Лучанінова проти України», п. 52 рішення ЄСПЛ від 27 листопада 2008 року у справі «Сальдуз проти Туреччини» та пункти 9091 рішення ЄСПЛ від 12 червня 2008 року у справі «Яременко проти України», п. 262 рішення ЄСПЛ від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України»)

Стаття 59 Конституції України проголошує право кожного на правову допомогу та вільний вибір захисника своїх прав. Забезпечення особі, яка притягується до адміністративної відповідальності права на захист згідно зі ст. 129 Конституції України є основною засадою судочинства.

Забезпечення права на захист під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, як основної засади судочинства, закріплено також положенням ст. 268 КУпАП.

Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23.12.2005, зі змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 19.12.2008 № 18 (далі - Постанова № 14 від 23.12.2005), звернув увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Суди повинні неухильно виконувати вимоги ст.268 КУпАП щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності зазначеної особи це можливо лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду і якщо від неї не надійшло клопотання про його відкладення.

З метою реалізації права на захист, а також права на справедливий судовий розгляд, у зв`язку з неявкою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та подання його захисником адвокатом Кузнецовою А.А. до суду клопотань про відкладення розгляду справи, розгляд справи неодноразово відкладався.

З огляду на зазначене, вищезазначені дії ОСОБА_1 та його захисника свідчать про зловживання наданими процесуальними правами, вчиненні з метою уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності, оскільки вибрана ними стратегія по затягуванню розгляду справи в подальшому унеможливить розгляд справи по суті, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Європейський суд з прав людини в своїх рішенням, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07 липня 1989 року виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій, направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було зневільовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.

В цьому ж рішенні Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Також, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні по справі «Пономарьов проти України» зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.

Згідно з положеннями ст.268 КУпАП інкриміноване ОСОБА_1 адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП відноситься до правопорушень, по яким присутність особи у судовому засіданні не є обов`язковою.

З урахуванням наведеного, з метою дотримання вимогст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, а також з урахуванням положень ст.268 КУпАП, суддя вважає за можливе розглянути справу без участі ОСОБА_1 та його захисника.

Дослідивши надані разом з протоколом про адміністративне правопорушення матеріали, суд установив наступне.

Відповідно до вимог ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Приписами ст.252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до положень статті 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Згідно п. 1.3. ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Пункт 1.9. ПДР України передбачає, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно пункту 1.10 ПДР України, водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії.

Згідно з п. 2.9. «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2 Розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України, МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року (далі Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

За змістом зазначених положень особу може бути притягнуто до адміністративної відповідальності, коли вона керувала транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, що визначається лише у встановленому чинним законодавством порядку, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Згідно зі ст. 266 КУпАП, огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Отже, для вирішення питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП слід перевірити, чи було дотримано вимог закону при вирішенні питання наявності в діях складу адміністративного правопорушення, тобто чи відповідає процедура перевірки водія транспортного засобу на стан сп`яніння вимогам закону.

Відповідно до даних, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №191283 від 08.12.2024, 08.12.2024 00:13 м.Харків, вул.Сумська, 126, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом BMW X5, д.н.з. НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення мови. Огляд проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора драгер 7510 тест 645 від 08.12.2024, результат огляду становить 0,57 проміле. З результатом огляду водій не згоден. Від проходження огляду у медичному закладі з метою підтвердження стану алкогольного сп`яніння відмовився.

Положенням Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 №1395 (далі- Інструкція з оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення), врегульовано порядок оформлення протоколів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п.п. 4 п. 1розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення складається в письмовій формі відповідно до ст. 254 КУпАП. До протоколу про адміністративне правопорушення, крім іншого, долучаються інші документи та матеріали, які містять інформацію про правопорушення.

З огляду на зазначене, суд зазначає, що сам по собі протокол не є беззаперечним доказом на підставі якого встановлюється факт вчинення особою адміністративного правопорушення, а документом, в якому фіксуються обставини можливого правопорушення. Водночас, факт вчинення адміністративного правопорушення має встановлюватись судом з урахуванням інших доказів по справі, які мають відповідати критеріям належності, допустимості, достовірності, достатності та в своїй сукупності підтверджувати вину особи поза розумним сумнівом.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, Управлінням патрульної поліції Харківської області, крім протоколу серії ЕПР1 №191283 від 08.12.2024, який складений у відповідності до вимог ст.256 КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС від 07.11.2015 № 1395, суду надано:

- направлення на огляд водія транспортного засобу ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до закладу охорони здоров`я КНП ХОР ОКНЛ, складеного інспектором взводу №1 роти №6 батальйону №3 УПП в Харківській області ДПП старшим лейтенантом поліції Єсіним В.О.;

- акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, складений у зв`язку з виявленими ознаками: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення мови, огляд на стан сп`яніння проводився за допомогою Drager Alcotest 7510, складено інспектором взводу №1 роти №6 батальйону №3 УПП в Харківській області ДПП старшим лейтенантом поліції Єсіним В.О.;

- роздруківку технічного приладу «Drager» Alcotest 7510 тест № 645 від 08.12.2024, відповідно до яких результат огляду на стан сп`яніння позитивний та складає 0,57% проміле, від підпису ОСОБА_1 відмовився;

-відеозапис з реєстратора та з нагрудних камер поліцейських.

Суд враховує, що ч.1 ст. 40 Закону України «Про національну поліції» врегульовано застосування поліцейськими технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Крім того, технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису є доказами в справі про адміністративне правопорушення та в силу положень ст. 251,252 КУпАП є предметом оцінки суду у сукупності з іншими доказами при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

З відтворених в судовому засіданні відеозаписів встановлено, що працівники поліції під час комендантської години підходять до зупиненого транспортного засобу, на підставі наданих документів встановлюють особу ОСОБА_1 , який повідомляє, що в транспортному засобі нікого більше немає. Працівники поліції повідомляють ОСОБА_1 , що в нього маються ознаки алкогольного сп`яніння та пропонують пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора Драгер, на що ОСОБА_1 погоджується. Поліцейські повідомляють, що треба зачекати, поки газоаналізатор Драгер привезе інший екіпаж. ОСОБА_1 повідомляє, що не вживав спиртні напої, готовий проїхати в медичний заклад для проходження огляду. Через 20 хвилин ОСОБА_1 повторно повідомляє, що готовий проїхати до медичного закладу, бо довго чекає на Драгер. О 00:24 год. працівник поліції роз`яснює ОСОБА_1 його права, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП. ОСОБА_1 проходить огляд за допомогою газоаналізатора Драгер, чотири рази продуває повітря, об`єм якого є недостатнім для визначення результату такого огляду. ОСОБА_1 повідомляє, що «дуть» більше не буде, готовий проїхати для обстеження у медичний заклад, у зв`язку з чим працівник поліції пропонує ОСОБА_1 проїхати для огляду у медичний заклад. По дорозі до медичного закладу у службовому автомобілі поліцейських та у присутності останніх, ОСОБА_1 погоджується ще раз пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора Драгер та після зупинки транспортного засобу проходить такий огляд, результат огляду становить 0,57% проміле. Працівник поліції запитує ОСОБА_1 чи згоден він з результатом огляду, при цьому роз`яснює, що у разі незгоди з результатом проведеного огляду, він має право проїхати для огляду у медичний заклад. ОСОБА_1 повідомляє, що з результатом він не згоден. Працівник поліції питає ОСОБА_1 чи буде він їхати в медичний заклад, на що ОСОБА_1 відповідає, що не згоден їхати до закладу охорони здоров"я.

Відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі та підписання протоколу була прийнята поліцейськими та зафіксована за допомогою технічних засобів, що свідчить про дотримання порядку, передбаченого ст.266 КУпАП.

За таких обставин, відсутні підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №191283 від 08.12.2024, а саме порушення ОСОБА_1 п. 2.5 ПДР України.

З огляду на зазначене, суд доходить висновку, що ОСОБА_1 є водієм в розумінні вимог пункту 1.10 ПДР України, який порушив пункт 2.5 ПДР України.

Причини, з яких ОСОБА_1 відмовився виконувати вимогу поліцейського щодо проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі, правового значення для розгляду цієї справи не мають, оскільки, відповідно до пункту 2.5 ПДР України та абзацу 3 частини 2 статті 16 Закону України «Про дорожній рух», він був зобов`язаний виконати таку вимогу працівника поліції незалежно від його згоди чи не згоди з діями поліції.

Суд враховує, що законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів безумовні додаткові обов`язки пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку огляд для визначення стану сп`яніння.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей8,9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд вважає вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушеннях, передбачених ч.1 ст. 130 КУпАП повністю доведеною.

Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами (статті 23 КУпАП).

Відповідно до ч.1 ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно із ч.2 ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Зазначені обмеження законодавцем встановлені з урахуванням суспільної небезпеки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, яке відноситься до правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а тому пом`якшуючи обставини при накладенні адміністративного стягнення на правопорушника не повинні враховуватись (Глава 10 КУпАП).

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно з обліковими даними ІПНП отримував посвідчення водія НОМЕР_3 , що підтверджується довідкою за підписом поліцейського роти №5 батальйону №1 УПП в Харківській області ДПП молодшого лейтенанта поліції Козиренка В.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, з метою дотримання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, суд дійшов висновку, що необхідним та достатнім є вид адміністративного стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка передбачає накладення адміністративного стягнення у виді штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Згідно з положеннями ст.40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 605,60 гривень.

Керуючись ст.ст. 130, 283-285 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Накласти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, у вигляді штрафу на користь держави у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , судовий збір на користь держави в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Відповідно до частини 1,4 статті 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати штрафу на місці вчинення адміністративного правопорушення документ, що підтверджує його сплату, або його копія не пізніше трьох робочих днів після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті, надсилається правопорушником до органу (посадовій особі), який виніс постанову про накладення цього штрафу.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що у разі несплати штрафу у строк, установлений ч. 1 ст. 307 цього КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем його проживання, роботи або за місцезнаходженням майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення стягується: подвійний розмір штрафу, зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає чинність після закінчення 10-ти денного строку на її оскарження, та може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців.

Відповідно до статті 285 КУпАП копію постанови після її оголошення протягом трьох днів вручити або вислати особі, щодо якої її винесено.

Суддя - С.М. Лисиченко