ПОСТАНОВА

іменем України

22.08.2025 місто Дніпро

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра Дяченко І.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який притягується до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.173-2 КУпАП,

за участі: потерпілої ОСОБА_2 та особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 752188 від 04.08.2025 встановлено, що 04.08.2025 приблизно о 14:05 годині ОСОБА_1 , перебуваючи за місцем свого мешкання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство фізичного та психологічного характеру відносно своєї дружини ОСОБА_2 , а саме: погрожував ОСОБА_2 фізичною розправою, виражався в її бік нецензурною лайкою та душив її, в результаті чого була завдана шкода психологічному та фізичному здоров`ю потерпілої.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП визнав частково, оскільки вказані в ньому обставини зазначені не точно, так як він не душив свою дружину. Так, 04.08.2025 приблизно о 14:05 годині вони разом із дружиною ОСОБА_2 перебували вдома, де між ними виникла сварка, під час якої він лише виражався в бік дружини нецензурною лайкою та можливо погрожував їй фізичною розправою. Просить суд призначити мінімальне стягнення у вигляді штрафу.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_2 підтвердила фактичні обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та пояснила, що вона разом із ОСОБА_1 , котрий є її чоловіком, проживають за адресою: АДРЕСА_1 . Так, 04.08.2025 приблизно о 14:05 годині за місцем її спільного проживання, ОСОБА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, висловлювався в її бік нецензурною лексикою, погрожував їй фізичною розправою, а також душив, у зв`язку з чим вона була вимушена викликати працівників поліції. Наразі з ОСОБА_1 вони не примирилися. Вважає за можливе призначити ОСОБА_1 стягнення у вигляді штрафу.

Вислухавши пояснення потерпілої ОСОБА_2 та особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , вивчивши матеріали справи, незважаючи на часткове визнання ОСОБА_1 своєї вини, вважаю, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, повністю підтверджена дослідженими в судовому засіданні доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення від 04.08.2025 серії ВАВ №752188, який складено у відповідності до вимог ст. 256 КУпАП. Своїм підписом ОСОБА_1 підтвердив, що зі змістом протоколу ознайомлений. Жодних заяв, зауважень чи скарг при оформленні протоколу чи після його оформлення ОСОБА_1 не заявляв. Згідно протоколу слідує, що особі, яка притягається до адміністративної відповідальності (ОСОБА_1 ), роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, а також положень ст. 268 КУпАП;

- заявою відповідно до якої потерпіла ОСОБА_2 просить правоохоронні органи прийняти заходи по відношенню її чоловіка ОСОБА_1 , який 04.08.2025 за адресою їх спільного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вчинив відносно неї домашнє насильство психологічного та фізичного характеру, а саме: погрожував фізичною розправою, висловлювався в її бік нецензурною лайкою та хапав своїми руками її за шию;

- рапортом помічника чергового ВП № 1 ДРУП № 2 ГУНП в Дніпропетровській області від 04.08.2025 відповідно до якого 04.08.2025 о 14:12 годині зі служби «102» надійшло повідомлення від ОСОБА_2 щодо вчинення її чоловіком ОСОБА_1 відносно неї домашнього насильства, а саме в стані алкогольного сп`яніння душив за шию;

- формою оцінки ризиків вчинення домашнього насильства від 04.08.2025 відносно ОСОБА_1 ;

- копією термінового забороненого припису від 04.08.2025 серія АА № 532364, відповідно до якого стосовно ОСОБА_1 вжиті заходи строком на 5 діб, а саме: заборонено вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи та в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою.

За таких обставин дії ОСОБА_1 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, які виразились у вчиненні домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного та психологічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілої.

Так, відповідальність за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачена за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07 грудня 2017 року за № 2229-VIII домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07 грудня 2017 року за № 2229-VIII психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Згідно з п. 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07 грудня 2017 року за № 2229-VIII фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Доводи ОСОБА_1 про те, що він не душив потерпілу ОСОБА_2 за шию, суд вважає недоцільними та не може прийняти до їх уваги, оскільки вони суперечать фактичним обставинам справи, встановленим в суді при розгляді справи та спрямовані на зменшення об`єму відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення та спростовані поясненнями потерпілої ОСОБА_2 , наданими в судовому засіданні, а також дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, долученими до справи.

Враховуючи вищенаведені докази, які в своїй сукупності відповідають фактичним обставинам справи і узгоджуються між собою та відтворюють картину вчиненого правопорушення, доводи ОСОБА_1 про те, що він не дишу потерпілу ОСОБА_2 за шию, є безпідставними.

Крім того суд звертає увагу, що дії працівників поліції станом на день розгляду справи в суді, ОСОБА_1 не оскаржувались. Тобто суд приходить до висновку, що дії працівників поліції були законними та правомірними.

Обставин, які б вказували на упередженість або будь-яку зацікавленість працівників поліції у результатах розгляду справи або притягненні особи до адміністративної відповідальності судом не встановлено та ОСОБА_1 надано не було.

При цьому, суд зауважує, що від початку розгляду даної справи ОСОБА_1 реалізовував свої процесуальні права, передбачені чином законодавством. Упродовж розгляду адміністративної справи ОСОБА_1 не скористався своїм процесуальним правом, передбаченим чинним законодавством, не заявляв клопотання про виклик до суду свідків, які б підтвердили його невинуватість.

Наявна в адміністративному провадженні сукупність наведених вище прямих і непрямих доказів вчинення адміністративного правопорушення, які за змістом є чіткими, зрозумілими і послідовними, такими, що в достатній мірі повно викривають правопорушника у вчиненні інкримінованого йому адміністративному правопорушенні надала суду можливість постановити рішення за наслідками розгляду адміністративного провадження, а доводи ОСОБА_1 щодо неспроможності обвинувачення в частині вчинення ним дій, направлених на хапання руками потерпілу за шию, суд належним чином перевірив.

Судом встановлено, що вказані у постанові та досліджені в ході судового розгляду докази є належними, допустимими та достовірними, а з огляду на системну оцінку і достатніми для обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення, доведеність вини у його вчиненні та для прийняття законного та обґрунтованого рішення в адміністративному провадженні та прийти до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, який зроблено з дотриманням вимог вищевказаного Закону на підставі об`єктивного з`ясування всіх обставин, підтверджених доказами, які були досліджені та перевірені під час судового розгляду, а також оцінені відповідно до вимог КУпАП.

Крім того, суд не може залишити без уваги й той факт, що домашнє насильство це вплив на психіку іншої особи шляхом словесних образ або погроз, переслідування, залякування, якими навмисно спричиняється емоційна невпевненість, нездатність захистити себе та завдається шкода психічному здоров`ю. Життя людини ніхто не має права знецінювати чи контролювати.

Відповідно до ч. 1 ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Оскільки під час розгляду справи встановлена вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення і останній підлягає адміністративній відповідальності, по справі необхідно винести постанову, передбачену п. 1) ч. 1 ст. 284 КУпАП, а саме: про накладення адміністративного стягнення.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, дані про особу ОСОБА_1 , ступінь його вини, приймаючи до уваги відсутність обставин, що пом`якшують або обтяжують його відповідальність, вважаю за необхідне накласти йому адміністративне стягнення у виді штрафу в межах мінімальної санкції, передбаченої ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, що буде необхідним та достатнім для його виправлення та запобігання вчинення порушень в майбутньому.

Згідно ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення справляється судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

На підставі ст. 40-1 КУпАП із ОСОБА_1 належить стягнути на користь держави судовий збір за ставкою 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі викладеного й керуючись ст.ст. 283, 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 (двадцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 340,00 (триста сорок) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Роз`яснити особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, що за приписами ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 КУпАП, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 КУпАП, постанову про накладення штрафу надіслати для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягнути:

- подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу;

- витрати на облік зазначеного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра.

Суддя: І.В. Дяченко