Справа № 450/1602/25 Провадження № 3-зв/450/3/25
ПОСТАНОВА

21 серпня 2025 року суддя Пустомитівського районного суду Львівської області Добош Н.Б. розглянувши заяву заяву адвоката Фортельної Юлії Юріївни, яка здійснює захист інтересів ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Мусієвського В.Є. від участі у розгляді справи № 450/1602/25 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.1 ст.130 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

в провадженні судді Пустомитівського районного суду Львівської області Мусієвського В.Є. перебуває справа № 450/1602/25 про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до адміністративної відповідальності, за ч.1 ст.130 КУпАП.

19.08.2025 року адвокат Фортельна Ю.Ю., яка здійснює захист інтересів ОСОБА_1 ,скерувала на адресу суду заяву про відвід головуючого судді Мусієвського В.Є. Заява про відвід мотивована тим, що суддя Мусієвський В.Є. упереджено відноситься до неї та її клієнта ОСОБА_1 , оскільки свідомо не дає можливості їй як захиснику особи, яка притягається до адміністративної відповідальності приймати участь у розгляді справи в режимі відео конференції. Зазначає, що нею було направлено до суду клопотання про проведення судових засідань в режимі відеоконференції за допомогою власних технічних засобів з огляду на значну віддаленість суду від місця здійснення нею професійної діяльності та зайнятість в інших судових засіданнях. Однак суддя Мусієвський В.Є. відмовив у задоволенні таких посилаючись на належне транспортне сполучення, та відсутністю обставин, які ускладнюють її участь в судовому засіданні, а також недотримання строку звернення з відповідним клопотання. Окрім цього суддя Мусієвський В.Є. також відмовив в задоволенні її клопотання про зупинення провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності мотивуючи тим, що в даному випадку не підлягає застосуванню аналогія закону із ст. 335 КПК України, яка регулює зупинення в кримінальному провадженні. Вважає, що мотивація такої відмови створює певну дискримінацію її клієнта з огляду на наявність судової практики за якою відповідні клопотання задовольняються та провадження зупиняється.

Учасники судового розгляду в судове засідання не з`явилися, адвокат Фортельна Ю.Ю. скерувала заяву про розгляд заяви про відвід у її відсутності, в якій зазначила, що заяву про відвід підтримує в повному обсязі та просить задоволити.

Перевіривши доводи та обґрунтування заявленого відводу, викладеного в заяві, суддя приходить до наступного висновку :

Кодекс України про адміністративні правопорушення фактично не передбачає процесуальних норм, які регламентують порядок відводу від розгляду суддею справ про адміністративні правопорушення і не містить спеціальних норм, що передбачають для учасників судового розгляду можливість заявити відвід судді або суддею самовідвід, відповідно, не передбачають порядку розгляду заяви про відвід (самовідвід), однак суддя вважає, що в даному випадку правомірним і доцільним буде застосування аналогії процесуального закону і розгляд заяви про відвід необхідно провести за правилами, закріпленими в КПК України.

Положеннями ст.ст. 75, 76 КПК України наведено вичерпний перелік підстав, за наявності яких суддя безумовно підлягає відводу.

Згідно за п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Частиною п`ятою статті 80 КПК України передбачено, що відвід повинен бути вмотивованим.

Відповідно до ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод суд, який розглядає справу, має бути безстороннім і незалежним.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини, викладеною, зокрема, в рішеннях у справах Фей проти Австрії, Ветштайн проти Швейцарії, існування безсторонності для цілей п.1 ст.6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини Білуха проти України особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (п.43 рішення у справі Ветштайн проти Швейцарії ).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Хаушильд проти Данії зазначається, що ЄСПЛ потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. При цьому враховується думка сторін, однак вирішальними є результати об`єктивної перевірки.

Аналізуючи підстави заявленого відводу судді вбачається, що останні зводяться до незгоди заявника з процесуальними діями та рішеннями головуючого судді Мусієвського В.Є. під час розгляду справи, зокрема щодо вирішення клопотання про проведення судових засідань у справі в режимі відеконференції, та клопотання про зупинення провадження у справі.

Суддею відзначається, що вказані доводи заяви стосуються процесуальної діяльності судді, що у відповідності до вимог п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, не може бути підставою для відводу.

Таким чином суддя вважає, що доводи заявника в частині сумнівів у неупередженості судді не ґрунтуються на нормах КПК України, ним не зазначено і не доведено наявність обставин, які б вказували на необ`єктивність або упередженість головуючого судді, а зазначені ним доводи не свідчить про упередженість судді.

Інших обставин, які б викликали сумнів в об`єктивності та неупередженості судді, або ж слугували підставою для відводу судді з інших підстав, не виявлено.

Також відповідно до практики Європейського Суду з прав людини наявність безсторонності відповідно до п.1 ст.6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивними критеріями.

У Конвенції про захист прав і основних свобод людини (ратифікована Верховною Радою України 17 липня 1997 р.; далі Конвенція) передбачено, що кожна людина має право на справедливий і відкритий розгляд справи незалежним і безстороннім судом (п. 1 ст. 6).

Водночас із прийняттям Європейським судом з прав людини нових рішень постійно поглиблюється тлумачення п. 1 ст. 6 Конвенції, з урахуванням проблем, пов`язаних з належним розумінням оціночних категорій «незалежний» і «безсторонній» суд у вітчизняному праві.

Визначення юридичного змісту оціночної категорії «безсторонній суд» зумовлює необхідність врахування суб`єктивного та об`єктивного критеріїв безсторонності. Перший з них означає, що суддя має бути суб`єктивно вільним від упередженості при розгляді справи; другий, що суддя має забезпечити достатні гарантії для усунення будь-яких обґрунтованих сумнівів щодо його неупередженості.

Конкретизуючи суб`єктивний критерій, Європейський Суд підкреслює, що поки не доведено інше, діє презумпція особистої безсторонності судді.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції має встановлюватися згідно з:

"об`єктивним критерієм", який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи є очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Своєю чергою вирішальне значення має саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду;

"суб`єктивним критерієм", який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність.

При вирішенні питання про відвід судді, не встановлено ні суб`єктивних, ні об`єктивних критеріїв, які б свідчили про упередженість та відсутність безсторонності судді при здійснені розгляду справи.

З врахуванням наведеного суддя вважає, що заявником не наведено та суддею не встановлено жодної підстави, передбаченої ст.ст. 75, 76 КПК України, для відводу головуючому судді Мусієвському В.Є., тому в задоволенні такої, слід відмовити.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 75, 76, 80, 81 КПК України, суддя,-

п о с т а н о в и в :

в задоволенні заяви адвоката Фортельної Юлії Юріївни, яка здійснює захист інтересів ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Мусієвського В.Є. від участі в розгляді справи № 450/1602/25 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.1 ст.130 КУпАП,- відмовити.

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

СуддяН. Б. Добош