Справа № 183/8250/25
№ 3/183/3904/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 серпня 2025 року суддя Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області Гузоватий О.І., за участю: секретаря судового засідання Ткач К.О., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, стосовно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Діксон Діксонського району Красноярського краю Російської Федерації, громадянина України, військовослужбовця, розлученого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

23 липня 2025 року о 12 годині 50 хвилин по а/д Т0413 Самарівського району Дніпропетровської області водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «ВАЗ», н/з НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння (звужені зіниці очей, які не реагують на світло, тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці), від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовилася, що було зафіксовано на нагрудну боді камеру (відеореєстратор) патрульного поліцейського, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

В суді ОСОБА_1 вину у вчиненні правопорушення не визнав та пояснив, що того дня, а саме 23.07.2027 пообідді він дійсно керував автомобілем «ВАЗ», н/з НОМЕР_1 , на якому їхав з «сахзавода» в напрямку с-ща Губиниха. Побачив, що за ним їде патрульний автомобіль, а коли останні увімкнули маячки він зупинився. Поліцейські попросили документи на перевірку, коли перевіряли почали дивитися на його очі з різних ракурсів, та почали пропонувати проїхати на огляд в лікарню, оскільки запідозрили в нього наркотичне сп`яніння. На вказану пропозицію він дійсно відмовився, оскільки йому потрібно було терміново забрати дитину внучатого племінника. При цьому він не міг підвезти матір, а дитину нікому було забрати. Доповнив, що дійсно в нього постійно тремтять руки, оскільки він має багато контузій, однак жодного сп`яніння, тим паче наркотичного, в момент зупинки він не мав, оскільки не вживає ані наркотичних речовин, ані алкогольних напоїв. Наслідки відмови йому поліцейські роз`яснювали, однак часу їхати в лікарню в нього не було. За результатом складеного протоколу його було відсторонено від керування транспортним засобом, автомобіль разом з ним забрала дружина його приятеля ОСОБА_2 , з якими вони поїхали по дитину. Зазначив, що до відповідальності за порушення ПДР він жодного разу не притягувався, керування автомобілем для нього є життєво необхідним, оскільки він має травму ноги, що значно перешкоджає йому пересуватися на дальні дистанції.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_1 своєї вини, його винуватість у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується такими дослідженими та оціненими судом доказами:

- поясненнями самого ОСОБА_1 , наданих ним у судовому засіданні про те, що він дійсно відмовився від запропонованого поліцейським огляду на стан наркотичного сп`яніння;

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 400186, яким зафіксовано факт правопорушення;

- рапортом інспектора взводу 1 роти 3 батальйону 2 УПП в Дніпропетровській області ДПП старшого лейтенанта поліції Кобченка С., відповідно до якого 23.07.2025 о 12.50 під час патрулювання а/д Т0413 Самарівського району Дніпропетровської області було зупинено автомобіль «ВАЗ 2107», н/з НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 . Під час перевірки документів було встановлено, що вказаний водій керує транспортним засобом з явними ознаками наркотичного сп`яніння. Від проходження огляду на встановлення стану сп`яніння водій ОСОБА_1 відмовився, стосовно водія ОСОБА_1 було складено, протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, від керування транспортним засобом водія було відсторонено;

- відеозаписом з нагрудної камери патрульного поліцейського, продемонстрованим у судовому засіданні, на якому зафіксовано, зокрема, відмову ОСОБА_1 від проходження запропонованого поліцейським огляду на стан наркотичного сп`яніння та роз`яснення поліцейським наслідків такої відмови.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Під час розгляду справи судом знайшло підтвердження того, що вказані вимоги ОСОБА_1 як водієм були порушені, останній на вимогу поліцейського відмовився від проходження огляду для встановлення стану наркотичного сп`яніння.

Таким чином, з урахуванням наведеного, керуючись діючим законом та оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Доводи ОСОБА_1 про те, що він не мав часу для проходження запропонованого поліцейським огляду, що стало підставою для його відмови, є необґрунтованими.

Суд звертає увагу, що відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху проходження запропонованого поліцейським, який перебував під час виконання своїх службових обов`язків, огляду на стан сп`яніння, є обов`язком ОСОБА_1 як водія транспортного засобу. За відмову від такого огляду передбачена адміністративна відповідальність.

Отже, невизнання ОСОБА_1 своєї вини на переконання суду спрямовано на ухилення від адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, а будь-яких інших доказів щодо відсутності вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, матеріали справи не містять.

Обставин, які пом`якшують та/або обтяжують відповідальність ОСОБА_1 , судом не встановлено.

При накладенні стягнення, суд, керуючись ст. 33 КУпАП, враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан і обставини, що пом`якшують та обтяжують його відповідальність. За таких обставин, суд дійшов висновку, що до ОСОБА_1 повинно бути застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, що у відповідності до ст. 23 КУпАП буде достатньою мірою відповідальності, яка досягне мети у вихованні правопорушника в дусі додержання Законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Крім того, відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Так, у відповідності до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розміру 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, а тому з правопорушника слід стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Керуючись статтями 33, 34, 35, 40-1, 130, 279, 280 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто у сумі 17 000 гривень 00 копійок, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у сумі 605 гривень 60 копійок.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується:

- подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу;

- витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає чинності з наступного дня після закінчення строку на її оскарження, а у випадку такого оскарження - з дня набрання законної сили рішенням за результатами такого оскарження, яке винесено за наслідками розгляду справи по суті.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 КУпАП, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим протягом десяти днів з дня її винесення.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Постанова підлягає пред`явленню до виконання протягом трьох місяців.

Суддя О.І. Гузоватий