ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 536/1912/24 Номер провадження 33/814/776/25Головуючий у 1-й інстанції Баранська Ж. О. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2025 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Обідіна О.І.,

за участю секретаря Дороженка Р.Г.,

Захисника-адвоката Кузьміна Є.О.,

розглянувши в судовому засіданні у м. Полтава, в режимі відеоконференції, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Кузьміна Євгена Олександровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Кременчуцького районного суду Полтавської області від 04 липня 2025 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Кременчуцького районного суду Полтавської області від 04 липня 2025 року визнано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою АДРЕСА_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддано стягненню у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 605,60 грн. судового збору.

Згідно з постановою судді, 13.07.2024, о 19:50 год. поблизу вул. Приморської в с. Недогарки Кременчуцького району Полтавської області, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом Opel Signum, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: порушення мови, запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестеру Драгер чи в медичному закладі відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції захисник Кузьмін Є.О. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та закрити провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Вказує про відсутність доказів факту керування ОСОБА_2 автомобілем, що в свою чергу свідчить про безпідставність складання протоколу та притягнення останнього як водія до відповідальності за ст. 130 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Згідно ч.7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вважаю, що суддя суду першої інстанції в даному випадку наведених вище вимог законодавства дотримався в повному обсязі.

Висновки суду першої інстанції щодо доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, за яке він підданий адміністративному стягненню, за обставин викладених у постанові, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам провадження та підтверджуються доказами, які були досліджені під час судового розгляду та оцінені судом у відповідності до вимог статті 252 КУпАП.

Зокрема такими доказами по справі є:

протокол серії ААД №282820 складений 13.07.2024 про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 , в зв`язку з відмовою останнього від проходження огляду на стан сп`яніння,

акт огляду на стан сп`яніння з приміткою про відмову від проходження огляду в присутності свідків,

направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння;

пояснення свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .. ОСОБА_5

розписка ОСОБА_6 щодо зобов`язання забрати на зберігання автомобіль Опель д.н.з НОМЕР_1 та не давати керування ОСОБА_1 протягом 24 годин,

записи з бодікамер працівників поліції.

Зазначені докази в своїй сукупності містять фактичні дані про подію скоєного правопорушення та не були спростовані під час апеляційного розгляду.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги необхідно зазначити, що викладені в ній обставини не спростовують висновків районного суду та не містять підстав, які виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення в розумінні положень п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Так, за нормативним визначенням ст. 130 ч.1 КУпАП адміністративна відповідальність настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, ознаками об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є зокрема свідома відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У п.2.5 Правил дорожнього руху України зазначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Як вбачається з долучених до справи відеозаписів з службової бодікамери, працівники поліції приїхали на виклик на берег водосховища за повідомленням про факт керування особою в нетверезому стані.

На місці події свідки пояснили, що водій ТЗ, особу якого в подальшому було встановлено як ОСОБА_1 , який відпочивав поруч та вживав алкогольні напої, сів за кермо авто, здав назад, зачепивши при цьому причіп іншого автомобіля, а потім поїхав вперед та завис над обривом.

Факт перебування автомобіля Опель із завислими передніми колесами над обривом вбачається з відеозапису.

Під час перевірки документів та спілкування з працівниками поліції ОСОБА_1 не заперечував факт вживання алкогольних напоїв, стверджуючи, що за кермом був не він.

На пропозицію пройти огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 відмовився, що стало підставою для складання протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП в зв`язку з порушенням водієм п. 2.5 ПДР.

Як вже зазначено вище, адміністративна відповідальність за ст.130 КУпАП настає в разі якщо особа керувала транспортним засобом і вже надалі за наявності обґрунтованої підозри про перебування у стані алкогольного сп`яніння, відмовилась від проходження медичного огляду на стан такого сп`яніння.

Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до заперечення факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, що не зафіксовано відеозаписами, та як наслідок безпідставне складання на нього протоколу за ст. 130 КУпАП.

Відхиляючи вказані доводи скарги апеляційний суд зазначає, що факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом доводиться показами численних свідків, які дали свої пояснення як на місці події працівникам поліції на бодікамеру, так і де-якими з них - письмово.

Зазначенні пояснення свідків взаємоузгоджені між собою та не місять суперечливих даних про обставини правопорушення.

Твердження апелянта про те, що останні нібито були з притягнутим у конфліктних відносинах, тому його навмисно оговорили, не підтверджено належними доказами, а відтак розцінюється судом як обраний спосіб захисту з метою уникнути відповідальності за скоєне.

Так, дійсно, матеріали справи не містять зафіксованого на технічний пристрій працівників поліції факт керування автомобілем ОСОБА_1 , оскільки останні прибули на місце події за викликом по факту керування в стані сп`яніння.

Надані пояснення ОСОБА_1 , що він не керував автомобілем, а керувала інша особа не беруться до уваги, оскільки він не зазначив хто саме перебував за кермом авто. Факт перебування авто над обривом з завислими колесами ОСОБА_1 пояснити не зміг.

Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги, апеляційний суд вважає їх безпідставними та такими, що спростовуються зібраними по справі доказами в їх сукупності, яким суд першої інстанції дав вірну правову оцінку.

За вказаних обставин доводи апеляційної скарги про невчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не заслуговують на увагу.

Адміністративне стягнення на правопорушника накладено з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП, за своїм видом і розміром є справедливим, відповідає розміру вчиненого правопорушення, особі порушника та ступеню його вини, є необхідним і достатнім для його виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником так й іншими особами.

Порушень законодавства, які ставили-б під сумнів законність судового рішення в ході апеляційного розгляду не встановлено.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить висновку, що постанова судді про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Кузьміна Євгена Олександровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Кременчуцького районного суду Полтавської області від 04 липня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.І. Обідіна