Житомирський апеляційний суд
Справа №294/1406/24 Головуючий у 1-й інст. РУКАС М. С.
Номер провадження №33/4805/606/25
Категорія ч.1 ст.130 КУпАп Доповідач Григорусь Н. Й.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2025 року м.Житомир

Суддя Житомирського апеляційного суду Григорусь Н.Й., за участі: особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , її захисника адвоката Затульного А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Житомирі апеляційну скаргу адвоката Затульного Андрія Андрійовича, подану в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Чуднівського районного суду Житомирської області від 08 квітня 2025 року, якою останню визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Чуднівського районного суду Житомирської області від 08 квітня 2025 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, призначено їй адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Згідно з постановою судді місцевого суду, ОСОБА_2 22 липня 2024 року о 00 год 28 хв в с. Вільшанка по вул. Небесної Сотні, 49, керувала транспортним засобом «MERCEDES-BENZE 270 CDI», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, не чітка мова. Від проходження у встановленому законодавством порядку на місці зупинки та у найближчому медичному закладі огляду на стан алкогольного сп`яніння водій відмовилась, що зафіксовано на портативний відео реєстратор. Своїми діями ОСОБА_2 порушила вимоги п. 2.5 ПДР України, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із вказаною постановою судді місцевого суду, адвокат Затульний А.А. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповне з`ясування судом обставин справи. Апеляційна скарга обґрунтована, зокрема тим, що суд першої інстанції не звернув увагу на відсутність доказів керування ОСОБА_3 транспортним засобом у визначений в протоколі час, пропозиції щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння вона не отримувала, від проходження останнього не відмовлялась. Вказав, що матеріали справи не містять вказівки на марку, модель та серійний номер спеціального технічного засобу, за допомогою якого мав бути проведений огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, а відомості, вказані у акті огляді нерозбірливі та неправдиві, а вказаного пристрою працівники поліції взагалі не мали. Зазначив, що вимога проходження освідування не є тотожною з вимогою про проходження огляду на стан сп`яніння. Крім того, працівники поліції порушили право ОСОБА_3 на захист, відмовивши їй у забезпеченні правовою допомогою. Захисник вважає надані відеозаписи неналежними, надані частинами, дата на окремих файлах не співпадає з датою, зазначеною у протоколі, вказує, що частина відеофалів не відносяться до подій 22 липня 2024 року, оскільки за показами свідка ОСОБА_3 поліція зупиняла його з дружиною тижнем раніше біля їх житла.

Вважає, що у діях скаржника відсутній склад правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП, а вина не доведена.

В судовому засіданні ОСОБА_3 та її захисник адвокат Затульний А.А. апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, доходжу наступного висновку.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Оцінка доказів, у відповідності до ст. 252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як слідує з матеріалів справи ОСОБА_1 порушила пункт 2.5 Правил дорожнього руху України за, що передбачена відповідальність згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно пункту 1.3 Правил дорожнього руху (далі - ПДР України) передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пунктом 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пункт 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення зазначеної вимоги ПДР України передбачена ст. 130 КУпАП.

Адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за встановлених та викладених у постанові обставин, підтверджується зібраними у справі доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 759498 від 22 липня 2024 року, за змістом якого ОСОБА_1 22 липня 2024 року о 00 год 28 хв в с. Вільшанка по вул. Небесної Сотні, 49, керувала транспортним засобом «MERCEDES-BENZ E 270 CDI», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, не чітка мова. Від проходження у встановленому законодавством порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в найближчому медичному закладі ОСОБА_1 відмовилась, що зафіксовано на портативний відео реєстратор (а.с. 2); актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, за змістом якого у ОСОБА_4 виявлені ознаки сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова, почервоніння шкірного покриву, з поміткою «відмовилась» (а.с. 6); відеозаписами з портативного реєстратора працівників поліції та відеореєстратора службового автомобіля (а.с. 7).

Так, із вказаного відеозапису вбачається, що 22 липня 2025 року працівники поліції зупинили автомобіль MERCEDES-BENZ, за кермом якого перебувала ОСОБА_1 , яка рухалась за кермом транспортного засобу у комендантську годину, встановили її особу. Разом з тим, працівник поліції виказав підозру про перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння у зв`язку із різким запахом алкоголю з порожнини рота. На запитання чи вживала водійка алкоголь, остання не заперечила. На пропозицію поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу Драгер або в найближчому закладі охорони здоров`я ОСОБА_1 спочатку погодилась на огляд на місці, а в подальшому категорично відмовилася. Далі водію роз`яснені наслідки такої відмови, права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. На запитання працівників поліції від ознайомлення з адміністративними матеріалами відмовилась.

Разом з тим, апеляційний суд в повному обсязі погоджується із висновком судді районного суду про те, що відеозаписами підтверджено факт керування ОСОБА_3 транспортним засобом 22 липня 2024 року. На відеозаписах чітко видно рух автомобіля у темну пору доби, а також момент, коли ОСОБА_1 вийшла із водійського місця автомобіля. Будь-яких заперечень щодо факту керування автомобілем від водійки не надходило. Натомість остання зазначала, що їде вночі до банкомата зняти гроші, які їй потрібні вранці. Визнала, що вдень вживала алкоголь, вибачалась, просила залагодити без протоколу, погрожувала залучити інших людей для вирішення... Крім того, у спілкуванні по телефону повідомила співрозмовнику, що їхала на автомобілі та машина зламалась. Під час оформлення адміністративних матеріалів вчинила спробу на автомобілі залишити місце оформлення адміністративних матеріалів. Разом з тим на відеозаписах зафіксовано, що технічну несправність автомобіля ОСОБА_1 виявила вже після зупинки її працівниками поліції.

Доводи скаржника у цій частині суд вважає необґрунтованими та розцінює як намагання скаржника уникнути притягнення до адміністративної відповідальності.

Зазначені вище докази суд першої інстанції вірно визнав належними, допустимими та такими, що в сукупності та взаємозв`язку доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, а відеозапис із службового автомобіля та портативних камер поліцейських, на думку апеляційного суду, хоча й наданий частинами, але є послідовним та відповідає п. 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом МВС України 18 грудня 2018 року №1026 та вимогам ст. 251 КУпАП, оскільки за допомогою останнього можна відтворити обставини, за яких патрульні, після виявлених у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, у відповідності до встановленого законом порядку, пропонували їй пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння, та у свою чергу від огляду на місці зупинки автомобіля та в медичному закладі відмовилась, а тому її дії вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Дані зафіксовані на відеозаписі повністю спростовують доводи апелянта та свідчать, що поліцейський діяв з дотриманням вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

На переконання апеляційного суду невідповідність дати та часу на відеореєстраторі із службового автомобіля працівників поліції з датою оформлення адміністративних матеріалів є технічною помилкою. А доводи скаржника, що частина відеозапису, датована на реєстраторі 01 січня 2018 року, фіксує зупинку її транспортного засобу за інших обставин та у іншу дату, яка передує 22 липня 2024 року, на думку суду, є суперечливою та не підтверджена доказами.

За змістом п. 2 Розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 поліцейський, як посадова особа, на яку покладено обов`язок забезпечення безпеки дорожнього руху, самостійно за власним переконанням визначає наявність у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння, визначених п.п. 3, 4 Розділу І цієї Інструкції.

Перелік ознак, які стали підставою для вимоги про проходження огляду, крім протоколу про адміністративне правопорушення, зазначені також у акті про огляд водія та направленні до медичного закладу. Під час оформлення адміністративних матеріалів працівник поліції вказував ОСОБА_1 на наявність у неї ознак алкогольного сп`яніння (запаху алкоголю з ротової порожнини), що вона не заперечувала.

Посилання захисника на відсутність пропозиції про проходження водійкою огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці або у медичному закладі спростовується відеозаписами, на яких зафіксовано неодноразова вимога працівників поліції про проходження такого огляду з відповідними роз`ясненнями порядку та наслідків відмови. Поведінка ОСОБА_1 , зафіксована на відео, у зазначеній обстановці не викликає сумніву щодо розуміння нею змісту такої вимоги. Тому надуманими є доводи захисника про відсутність чіткого формулювання пропозиції поліцейських до водія про проходження огляду та відсутність тотожності понять «огляд» та «освідування».

Протокол про адміністративне правопорушення складено за встановленою формою з урахуванням всіх вимог, передбачених ст. 256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395. Відсутність посилання у протоколі на номер технічного засобу, за допомогою якого здійснювалась відеозйомка, а також технічні характеристики приладу, за допомогою якого мав бути здійснений огляд водія на місці зупинки транспортного засобу, не спростовує обставин об`єктивно зафіксованих на наявному в матеріалах відеозаписі та не виключає належність та і допустимість даного доказу.

Крім того, під час апеляційного перегляду не знайшли підтвердження і аргументи адвоката щодо порушення права ОСОБА_1 на правову допомогу під час складення адміністративних матеріалів. Судом перевірено, що працівники поліції роз`яснили водію права та обов`язки, передбачені Конституцією України та Кодексом України про адміністративні правопорушення, а правом на захист вона скористалась під час розгляду справи у судах першої інстанції та апеляційної інстанцій.

Згідно ст. 252 КУпАП, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність у особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з тим, що вона мала ознаки алкогольного сп`яніння, відмовилась від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Драгер та у медичному закладі, що підтверджується вищевказаними відеозаписами. Тобто сам факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду був причиною складання протоколу про адміністративне правопорушення за п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Апеляційний суд зауважує, що порушення Правил дорожнього руху, які мають наслідком відповідальність за ст. 130 КУпАП є грубим та потенційно небезпечним як для самої особи, яка керує транспортним засобом, що є джерелом підвищеної небезпеки, так і для інших учасників дорожнього руху, тяжкість ймовірних наслідків.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, будь-яких вагомих доказів та доводів на спростування правильності висновків суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не надано.

Враховуючи наведене, приходжу до висновку про те, що при розгляді даної справи суддя місцевого суду повною мірою дотримався вимог ст. ст. 245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За таких обставин, відсутні підстави для скасування чи зміни постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_1 .

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Затульного Андрія Андрійовича, в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а постанову Чуднівського районного суду Житомирської області від 08 квітня 2025 року - без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Н.Й. Григорусь