Справа № 352/1602/25
Провадження № 3/352/714/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2025 рокум. Івано-Франківськ

Суддя Тисменицького районного суду Івано-Франківської області Гриньків Д.В., розглянувши об`єднані матеріали, які надійшли з відділення поліції №1 Івано-Франківського районного відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за частиною 2 статті 130, ст. 124 та ст.122-4 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , повторно протягом року, керуючи транспортним засобом відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, порушив правила дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів та залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, чим вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч.2 ст. 130, ст. 124 та ст.122-4 КУпАП України за наступних обставин:

02.07.2025 року о 20 год 36 хв в с. Березівка на автодорозі Т0906 4 км водій керуючи транспортним засобом BMW номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю із порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці вчинення ДТП із використанням газоаналізатора Алкофор 507 чи проїхати на огляд в медичний заклад КНП «ПОКЦПЗ ІФ ОР» відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Окрім цього, 02.07.2025 року о 20 год 36 хв в с. Березівка на автодорозі Т0906 4 км водій керуючи транспортним засобом BMW номерний знак НОМЕР_1 не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, рухаючись заднім ходом, не впевнився в безпечності та скоїв зіткнення із автомобілем Вольво, номерний знак НОМЕР_2 , який рухався позаду, чим порушив п. 10.9 ПДР України.

Також, 02.07.2025 року о 20 год 36 хв в с. Березівка на автодорозі Т0906 4 км водій керуючи транспортним засобом BMW, номерний знак НОМЕР_1 , покинув місце ДТП до якої він причетний, чим порушив п. 2.10а ПДР України.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи шляхом вручення судової повістки. Судом вирішено провести розгляд справи у його відсутності, що не суперечить правовим приписам ч.2 ст.268 КУпАП.

До вказаних висновків суд прийшов, зокрема виходячи і з наступного.

Згідно зіст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі "Смірнова проти України").

Вирішуючи питання про розгляд справи у відсутності ОСОБА_1 суд враховує, що останньому рекомендоване повідомлення направлялось судом за адресою місця проживання вказаною ОСОБА_1 при складенні протоколу, однак останній в судове засідання на 26.08.2025 року не з`явився. Наведене викликає обґрунтовані сумніви в добросовісності поведінки особи, що притягується до адміністративної відповідальності та свідчить про бажання останнього уникнути відповідальності, передбаченої законом.

Зважаючи на те, що судом вжито усіх необхідних заходів для повного та всебічного з`ясування обставин справи, підстав для скерування справи для додаткового оформлення суддя не вбачає, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, згідно якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього обвинувачення, суд вважає, що слід вирішити справу у відсутності ОСОБА_1 та в межах тих доказів, які містяться у матеріалах справи та долучені до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до змісту вимог ст.245 КУпАП, завданням судді при розгляді справи про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності та іншими засобами.

Вимогами ст.280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, при розгляді даної адміністративної справи судом достовірно було встановлено, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 130, ст. 124 та ст.122-4 КУпАП доводиться матеріалами справи про адміністративне правопорушення, зокрема: протоколами серії ЕПР1№379467, ЕПР1№379453, ЕПР1№379460 від 02.07.2025 року про адміністративне правопорушення, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, актом огляду на стан сп`яніння, розпискою до протоколу від 02.07.2025 року, рапортами працівників поліції, відеоматеріалами на оптичному диску, схемою місця ДТП, письмовими поясненнями ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , постановою Болехівського міського суду Івано-Франківської області від 24.04.2025 року, яка оскаржувалася до Івано-Франківського апеляційного суду та набрала законної сили 23.06.2025 року, згідно якої ОСОБА_1 визнано винним за ч. 1 ст. 130 , ст. 124 та ст. 122-4 КУпАП та накладено адміністративне стягнення з урахуванням ст. 36 КУпАП, у розмірі штрафу в сумі 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом були досліджені відеозаписи інспекторів патрульної поліції.

Судом було переглянуто відеозаписи, що містяться на оптичних дисках, на яких зафіксовано прибуття патрульної поліції на місце ДТП, в процесі спілкування з поліцейськими потерпіла особа та свідок події повідомили, що ДТП вчинив водій автомобіля БМВ, який зараз знаходиться на території ресторану «Канада». Під час спілкування поліцейських з ОСОБА_1 , в останнього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння. При цьому, ОСОБА_1 не заперечував факт керування транспортним засобом та вчинення ДТП за його участю, зокрема на диску №4 файл0000000__0016 о 21:14:48 годині на повідомлення поліцейського: «ви зробили ДТП», ОСОБА_1 повідомив: «Та добре, сталося… Що я зачепив машину? Так, зачепив, ну і що?» о 21:15:28 год на запитання поліцейського «…З ким їхали, з дівчатами?» відповів: «Так». Поліцейський запропонував останньому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі, від чого водій відмовився.

Вказаний відеозапис надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку осіб, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

Так, п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як встановлено судом ОСОБА_1 допустив порушення згаданих вимог ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.130 КУпАП.

Відповідно до вимог ч.1 ст.130 КУпАП, передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно ч.2 ст. 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Відповідно до постановиБолехівського міського суду Івано-Франківської області від 24.04.2025 року, яка залишена без змін постановою Івано-Франківського апеляційного суду, та набрала законної сили 23.06.2025 року, ОСОБА_1 визнано винним в тому числі у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковано за ч.2 ст.130 КУпАП, оскільки він повторно протягом року, керуючи транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, і на вимогу працівника поліції від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився, що повністю доведено в суді.

Згідно з п.10.9 ПДР України під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.

Відповідно до вимог ст.124 КУпАП, передбачена адміністративна відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Таким чином, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковано за ст.124 КУпАП, оскільки він керуючи транспортним засобом, порушив вимоги п. 10.9 ПДР України, що призвело до механічного пошкодження транспортних засобів та повністю доведено в суді.

Пунктом 2.10а ПДР України встановлено, що у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Статтею 122-4 КУпАП України передбачена адміністративна відповідальність за залишення місця дорожньо-транспортної пригоди.

Оскільки судом встановлено, що після вчинення ДТП ОСОБА_1 не залишився на місці події, а продовжив рух до ресторану «Канада», де його було і знайдено працівниками поліції, то в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбачений ст.122-4 КУпАП.

Таким чином, оцінивши всі зібрані по справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з врахуванням всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, приходжу до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст. 130, ст.122-4 та ст. 124 КУпАП України, оскільки він, керуючи транспортним повторно протягом року засобом відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, порушив правила дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів та залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, що повністю доведено в суді.

Відповідно до вимог ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130, ст.122-4 та ст. 124 КУпАП України та з метою виховання останнього та запобіганню вчинення нових правопорушень накласти на нього адміністративне стягнення в межах санкції ч.2 ст. 130, ст.122-4 та ст. 124 КУпАП України, зокрема у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, увідповідності із вимогами ст. 36 КУпАП. Суд вважає, що саме такий вид стягнення буде відповідати завданню Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо охорони прав і свобод громадян, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків та відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.40-1, 283, 284 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 , ст.122-4 та ст. 124 КУпАП України та накласти на нього адміністративне стягнення:

-за ч.2 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки без оплатного вилученнятранспортного засобу;

-за ст. 124 КУпАП України у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн;

-за ст. 122-4 КУпАП України у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 (три тисячі чотириста) грн.

На підставі ст.36 КУпАП призначити ОСОБА_1 у остаточне адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Відповідно до ст.307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Згідно ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у вказаний строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови.

Постанова може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду через Тисменицький районний суд Івано-Франківської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Тисменицького районного суду

Івано-Франківської області Гриньків Д.В.