Справа № 133/1099/25
Провадження № 33/801/879/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Гуменюк О. О.
Доповідач: Сало Т. Б.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2025 рокум. Вінниця

Вінницький апеляційний суд, суддя Сало Т.Б., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 07 липня 2025 року в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

Постановою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 07 липня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Не погодившись із вказаною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

У скарзі зазначає, що відео не містить жодного моменту руху автомобіля, моменту зупинки та не фіксує жодного порушення Правил дорожнього руху, яке могло б слугувати об`єктивною підставою для зупинки. Докази законної підстави зупинки у справі відсутні, як і відсутні об`єктивні ознаки, які б слугували підставою для направлення водія на огляд. Працівниками поліції не було роз`яснено йому права відповідно до ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України. Дії працівників поліції мали виразні риси психологічного тиску та провокацій. Він був готовий пройти огляд на стан сп`яніння, тоді як працівники поліції не мали змоги організувати його доставку до медичного закладу.

Також ОСОБА_1 просить поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови, мотивуючи тим, що оскаржувана постанова була отримана його представником через підсистему «Електронний суд» 18 липня 2025 року і 28 липня 2025 року було подано апеляційну скаргу, яку постановою Вінницького апеляційного суду було повернуто. Повторно апеляційну скаргу подано 12 серпня 2025 року. Незначний пропуск строку на апеляційне оскарження зумовлений тим, що ОСОБА_1 знаходиться у зоні бойових дій, у зв`язку з чим не може своєчасно вийти на зв`язок із адвокатом.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні цього строку відмовлено.

Відповідно до ч. 2 ст. 289 КУпАП, в разі пропуску строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено.

При вирішенні питання про наявність підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови, апеляційний суд виходить з того, що постанову Козятинським міськрайонним судом Вінницької області винесено 07 липня 2025 року (а.с.31).

Вказана постанова ОСОБА_1 після її винесення судом не надсилалася, а була лише надіслана до електронного кабінету захисника ОСОБА_1 адвоката Собчука В.К. 18 липня 2025 року о 22 год. 56 хв. (а.с.32).

Вперше апеляційну скаргу подано ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» 28 липня 2025 року, однак, постановою Вінницького апеляційного суду від 06 серпня 2025 року скаргу було повернуто, так як ОСОБА_1 не було заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Повторно апеляційну скаргу ОСОБА_1 подано через систему «Електронний суд» 12 серпня 2025 року, разом із клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження (а.с.59).

Враховуючи, що матеріали справи не містять доказів надсилання ОСОБА_1 копії постанови, беручи до уваги, що вперше апеляційну скаргу було подано протягом десяти днів з моменту отримання її копії захисником, однак було повернуто за відсутності клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, зважаючи на те, що повторно апеляційну скаргу подано у короткий проміжок часу та те, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем та перебуває на військовій службі, з метою забезпечення конституційного права особи на оскарження судового рішення, про яке стверджується в рішеннях Європейського суду з прав людини, апеляційний суд прийшов до висновку, що строк на апеляційне оскарження постанови пропущений з поважних причин та підлягає поновленню.

У судове засідання, призначене на 26 серпня 2025 року, ОСОБА_1 та його захисник адвокат Собчук В.К. не з`явилися.

26 серпня 2025 року від адвоката Собчука В.К. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. У вказаному клопотанні зазначено, що ОСОБА_1 перебував на лікуванні у психіатричному відділені з 28 по 30 липня 2025 року та має медичні обмеження, зокрема, йому рекомендовано уникати психоемоційного навантаження та нічних змін строком на 10 днів з необхідністю нагляду лікарем. Враховуючи викладене, участь ОСОБА_1 у судовому засіданні може негативно вплинути на його стан здоров`я.

У ст. 294 КУпАП зазначено, що неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Апеляційний суд виходить з того, що ОСОБА_1 перебував на лікуванні у закладі охорони здоров`я з 28 по 30 липня 2025 року, що підтверджується копією виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №3655/25. У вказаній виписці зазначено, що ОСОБА_1 потребує звільнення від виконання обов`язків в нічний час строком до 10 днів. ОСОБА_1 рекомендовано, зокрема, нагляд лікаря військової частини та уникати стресової ситуації, психоемоційного навантаження.

Відтак, вказані обставини мали місце у липні місяці 2025 року. Захисник не обґрунтовує, як саме участь ОСОБА_1 у судовому засіданні, призначеному саме на 26 серпня 2025 року, може негативно вплинути на його стан здоров`я, так само як і не обґрунтовує відсутність вказаних факторів у подальшому.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що захист інтересів ОСОБА_1 у судовому засіданні здійснює адвокат Собчук В.К., який не мотивував неможливість своєї явки в судове засідання.

Враховуючи викладене, апеляційній суд дійшов висновку про розгляд справи у відсутність ОСОБА_1 та його захисника.

Апеляційний суд, дослідивши матеріали справи дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

У статті 280 КУпАП зазначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №285271, складеного поліцейським 2 взводу 1 роти 1 батальйону БПП з обслуговування Хмільницького району УПП у Вінницькій області ДПП рядовим поліції Єдиначем В.В., 29 березня 2025року о 20 год. 50 хв. в с. Махнівка (Комсомольське) Хмільницького району Вінницької області, траса АД М21 243 км, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Renault Grand Scenic, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: розширені зіниці очей, які не реагують на світло; підвищена жвавість чи рухливості ходи та мови; поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння водій відмовився у встановленому законом порядку та у повному обсязі. Вказаним діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с.2).

У пункті 2.5 Правил дорожнього руху України зазначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння.

Частиною першою статті 130 КУпАП передбачена відповідальність, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Суд першої інстанції, дослідивши наявні в матеріалах справи докази дійшов висновку про те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, доведена матеріалами справи.

Однак, вказаний висновок суду першої інстанції не відповідає обставинам справи.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає про те, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, навпаки погодився на проходження огляду, а дії поліцейських мали ознаки психологічного тиску та провокацій.

Досліджуючи вказані доводи апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Статтею 266 КУпАП визначено, що особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначена Інструкцією, яка затверджена наказом МВС, МОЗ України від 09.11.2015 за № 1452/735.

Відповідно до пунктів 2, 4, 7 Розділу І Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно п. 6 Інструкції, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування Міністерством охорони здоров`я та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Пунктом 12 Розділу ІІ Інструкції передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду (пункт 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103).

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №285271 від 29 березня 2025 року слідує, що його було складено у зв`язку із відмовою ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

З рапорту поліцейського взводу №2 роти №1 БПП з обслуговування Хмільницького району УПП у Вінницькій області ДПП капрала поліції Вовка В. від 30 березня 2025 року вбачається, що у зв`язку із виявленням у водія ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння останньому було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у найближчому медичному закладі, на що ОСОБА_1 відмовився.

З відеозапису з нагрудної камери поліцейського ОСОБА_2 встановлено наступне.

Так, з першого діалогу між поліцейським та ОСОБА_1 слідує, що ОСОБА_1 повідомив поліцейським, що є військовослужбовцем та «перебуває на ротації». На запитання поліцейського з приводу вживання (не вживання) наркотичних засобів ОСОБА_1 надав заперечувальну відповідь і на пропозицію пройти огляд на стан сп`яніння кивнув головою, тобто погодився та запитав чи його підозрюють у вживанні наркотичних засобів. Лише після цього поліцейський зазначив, що поведінка ОСОБА_1 не відповідає обстановці.

З другого діалогу видно, як поліцейський запитує вдруге ОСОБА_1 чи не вживав він нічого та чи пройде огляд в лікаря нарколога, на що ОСОБА_1 відповів: «Так. Якщо треба, то да».

Після цього поліцейський ОСОБА_3 здійснив телефонний дзвінок і спілкувався з невідомими особами. Зміст розмови: «Треба людину на нарко перевірити якось. Що придумати? Він військовий. Він нормально паяє. Що робити? Це хоча би, щоб його прокатати на півдороги, може скаже. То що робити? Просто пускати? Що робити в цій ситуації?».

Після здійснення телефонного дзвінка поліцейський підходить до своїх колег і, з незрозумілих для апеляційного суду мотивів, вказує: «130-а, по відмові, по відмові» (20:50:31).

З третього діалогу слідує, що на запитання поліцейського втретє з приводу відвідування лікарні ОСОБА_1 відповів: «Як треба, то їдемо». При цьому ОСОБА_1 сказав, що він з хлопцями (пасажирами) дуже втомилися. Поліцейський також повідомив ОСОБА_1 : «Воно покаже: щось було не було. Це відмова на місці». Після чого ОСОБА_1 повідомив, що він з хлопцями дуже втомлений і напише відмову.

Враховуючи зміст телефонної розмови поліцейського та його поведінку апеляційний суд переконаний, що поліцейський не мав намірів везти ОСОБА_1 до медичного закладу, але і не мав бажання відпустити його без складання протоколу. Поліцейський не реагував на неодноразові пояснення ОСОБА_1 та військовослужбовців, що вони дуже втомлені, цілий тиждень були на КТЗ (контрольно тактичні заняття) і декілька ночей не спали. ОСОБА_1 постійно заперечував факт вживання наркотичних засобів в категоричній формі.

На думку суду, від безвиході поліцейський вів себе зухвало по відношенню до ОСОБА_1 та інших військовослужбовців.

Тобто, на переконання суду, поведінка поліцейського була спрямована на спонукання ОСОБА_1 до відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

В силу положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.п. 21-22 рішення у справі Надточій проти України, п. 33 рішення у справі Гурепка проти України). Так, Європейський суд з прав людини у рішенні від 5 лютого 2008 року у справі «Раманаускас проти Литви» зазначив, що провокація злочину має місце, коли поліцейські або особи, які діють за їх вказівками не обмежуються пасивним розслідуванням, а з метою встановлення злочину, тобто порушення справи та здобуття доказів, впливають на суб`єкта, схиляючи його до вчинення злочину, який у іншому разі не був би вчинений.

При цьому, основні вимоги справедливості, зазначені в ст. 6 Конвенції відносяться до всіх видів злочинів, від самих незначних до особливо тяжких. Суспільний інтерес не може виправдовувати використання доказів, отриманих за допомогою провокації.

Згідно приписів статті 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням цього Кодексу є, зокрема, охорона прав і свобод громадян, власності, встановленого правопорядку, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Тобто завданням КУпАП, серед інших, є й запобігання правопорушенням, а не провокація громадян на їх вчинення.

Крім того, у п. 1-3 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію» зазначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань: здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Натомість, у даному випадку поліцейським штучно створено умови для відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, і такі його дії повністю сплановані та виконані поліцейськими задля складання протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП, що є недопустимим.

Таким чином, можна стверджувати, що мала місце провокація вчинення правопорушення, тобто схиляння суб`єкта до певних протиправних дій з метою подальшого порушення питання адміністративного переслідування.

Склад адміністративного правопорушення передбачає наявність об`єктивних і суб`єктивних ознак в наявності яких має переконатись посадова особа, яка складає відповідний протокол про адміністративне правопорушення. Відсутність хоча б однієї ознак означає відсутність складу адміністративного правопорушення в цілому.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній елемент складу адміністративного правопорушення - суб`єктивна сторона, адже незаконні дії поліцейського виключають вину ОСОБА_1 в скоєнні правопорушення, яке йому інкримінують.

Встановивши відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, що є підставою для закриття провадження у справі, не має правового значення надавати оцінку іншим доводами апеляційної скарги.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Зважаючи на вищезазначене, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Керуючись ст. 247, 294 КУпАП,

постановив:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити та поновити йому строк на оскарження постанови Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 07 липня 2025 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 07 липня 2025 року в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Т.Б. Сало