Справа № 729/664/25 Головуючий у 1 інстанції Демченко Л. М.
Провадження № 33/4823/697/25
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2025 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд в складі:

Головуючого - судді Салая Г.А.,

захисника Процика Д.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Чернігові апеляційну скаргу захисника Процика Д.Г. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Бобровицького районного суду Чернігівської області від 22 травня 2025 року,

У С Т А Н О В И В:

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, проживаюча по АДРЕСА_1 ,

притягнута до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та на неї накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 605 грн 60 коп. судового збору.

Місцевим судом установлено, що 20.04.2025, близько 14:27 на автодорозі Веприк-Козацьке, 1 км ОСОБА_1 керувала автомобілем марки «ВАЗ 2107», державний номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законодавством порядку зі згоди водія на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу газоаналізатора «Алкофор 505», результат тесту 0,338 ‰, чим порушила п.2.9 а) Правил дорожнього руху.

Не погодившись із рішенням суду, захисник подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови місцевого суду стосовно нього, скасувати її та провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Вважає, що постанова суду винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповному з`ясуванні всіх обставин справи. Вказує, що письмові матеріали справи та відеозапис не підтверджують всіх істотних ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки відсутня роздруківка до приладу Алкофор 505, яким проводився огляд ОСОБА_1 та його індивідуальні ознаки. Крім того, огляд на стан алкогольного сп`яніння проведено з порушенням вимог Інструкції з експлуатації приладу Алкофор 505, оскільки не було виготовлено роздруківки з приладу з результатом продуття, тому виражає сумніви у технічній несправності приладу. Також вказує на порушення поліцейськими ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння за №1452/735, адже у ОСОБА_1 взагалі не було виявлено ознак алкогольного сп`яніння, а такі зазначені формально лише у Акті огляду. Вважає, що суд належним чином не дослідив довідку інспектора поліції із бази даних Цунамі від 21.04.2025 про те, що ОСОБА_1 посвідчення водія не отримувала, тому на думку захисту, вона не може позбавлятися такого права.

У засіданні апеляційного суду захисник підтримав вимоги апеляційної скарги та просив їх задовольнити з викладених в ній підстав.

ОСОБА_1 у засідання апеляційного суду не з`явився, судом був належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 294 КУпАП участь особи, яка подала скаргу, чи інших осіб, які беруть участь у провадженні справи про адміністративне правопорушення, в розгляді справи судом апеляційної інстанції, не є обов`язковою. Вказане положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, аналіз якої свідчить про те, що відсутність особи. яка притягується до адміністративної відповідальності, під час розгляду справи судом апеляційної інстанції не може автоматично вважатися порушенням п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Дослідивши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

У відповідності до ст. 283 КУпАП, постанова про адміністративне правопорушення повинна містити, окрім усього, опис обставин, встановлених під час розгляду справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган ( посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог пункту 2.9 а) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України за № 1306 від 10 жовтня 2001 року, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебувати під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначений ст. 266 КУпАП, а також затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 року «Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», та регулюється Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 року № 1452/735.

Згідно п. 6 розділу І вказаної Інструкції… огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, а також лікарем закладу охорони здоров`я.

Відповідно до пункту 7 розділу II Інструкції…. установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Відповідно до п. 9 Розділу ІІ Інструкції з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 306286 від 20.04.2025 року ОСОБА_1 власноруч його підписала (а.с. 1).

Згідно із Актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів у ОСОБА_1 виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме, запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, та за допомогою приладу Aлкофор 505, результат огляду становить 0,338 %0. (а.с. 4).

Згідно довідки інспектора СРПП ВП №2 (м. Бобровиця) Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області А. Турчин від 21.04.2025, ОСОБА_1 посвідчення водія не отримувала (а. с. 8).

Відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції було досліджено відеозапис з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції.

На відеозаписі події об`єктивно зафіксовані обставини адміністративного правопорушення в обсязі, достатньому для вирішення питання про наявність події передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення та винуватості ОСОБА_1 у його вчиненні.

Із цього відеозапису видно, як було зупинено автомобіль під керуванням ОСОБА_1 , причиною зупинки стало те, що водій не пристебнутий ременем безпеки. На запитання поліцейського чи вживала водій алкогольні напої, остання відповіла, що ні. Під час спілкування поліцейський вбачає ознаки алкогольного сп`яніння, а саме почервоніння очей, та пропонує пройти огляд на стан сп`яніння на місці за допомогою приладу Драгер, на що водій погодилася пройти огляд на місці. Видно, як поліцейський розкупорює мундштук, водій здійснює продуття приладу Драгер, результат якого становив 0,338 проміле, поліцейський на камеру показує та озвучує результат на приладі, зауваживши про несправність принтеру до приладу Алкофор 505. Поліцейський роз`яснює, що у разі незгоди з показником приладу її буде доставлено до медичної установи на освідування, водій проти результату не заперечувала та наголошувала на невживанні нею алкогольних напоїв сьогодні та про можливе вживання напередодні. Поліцейський повідомляє про складання протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП, постанови за ч. 2 ст. 126, ч. 5 ст. 121 КУпАП, роз`ясняє права та обов`язки, водій наголошувала на їх розумінні, водія було відсторонено від керування транспортним засобом. Поліцейський оформляє протокол, ознайомлює із його змістом та іншими адміністративними матеріалами, які водій підписала.

Отже, апеляційний суд визнає цей відеозапис достатнім для того, щоб разом з протоколом про адміністративне правопорушення зробити висновок про те, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме, зафіксовано факт керування нею транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Вказані докази в своїй сукупності узгоджуються між собою та доповнюють один одного, є належними та допустимими, не викликають сумнівів у своїй об`єктивності, та правомірно взяті до уваги місцевим судом як докази підтвердження вини вчинення водієм ОСОБА_1 інкримінованого їй адміністративного правопорушення, і з таким висновком повністю погоджується апеляційний суд.

Твердження у скарзі про те, що його огляд на стан сп`яніння був проведений з порушенням вимог ст. 266 КУпАП та Інструкцій щодо порядку проведення огляду, апеляційним судом визнається упередженим і до уваги не приймається. Спосіб, у який було встановлено алкогольне сп`яніння ОСОБА_1 , не суперечить вимогам законів та підзаконних актів.

Що стосується доводів апеляційної скарги адвоката щодо відсутності в матеріалах справи роздруківки показників приладу Алкофор 505, апеляційний суд зазначає наступне.

Згідно з п. 4 розділу II спільного Наказу МВС та МОЗ від 09.11.2015 № 1452/735 «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції.

Відповідно до п. 10 розділу II даного наказу результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Акт огляду складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається у поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення у разі встановлення стану сп`яніння. Якщо технічними характеристиками спеціального технічного засобу передбачається роздрукування на папері його показників, ці результати долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

З відеозапису з місця події вбачається, що ОСОБА_1 погодилася пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу, пройшла такий огляд та погодилася з показами результатів приладу 0,338 % проміле, які було продемонстровано на бодікамеру та озвучено поліцейським, зауваживши про несправність принтеру до приладу Алкофор 505, про що також свідчить її підпис в Акті огляду на стан алкогольного сп`яніння. . При цьому, не долучення поліцейськими результатів освідування на папері, не спростовує провину ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого їй адміністративного правопорушення, оскільки із відеозапису вбачається результат огляду 0,338% проміле, який був зафіксований в Акті огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора Алкофор 505, з яким погодилася ОСОБА_1 ..

Твердження апелянта про технічні характеристики приладу Aлкофор 505 та про межі допустимої похибки під час експлуатування приладу з посиланням на норми міжнародного права є неправильним і, на думку апеляційного суду, являється довільним та хибним тлумаченням норм міжнародного законодавства.

Так, у відповідності до п. 5 ст. 8 Віденської Конвенції про дорожній рух від 08.11.1968 року, яка ратифікована Українською СРСР 25.04.1974 року, в ньому міститься норма про те, що в національних законодавствах країн учасників Конвенції повинно бути передбачено положення, які стосуються керування транспортними засобами під впливом алкоголю, а також максимально допустимий рівень алкоголю в крові чи у повітрі, що видихається. Зокрема, максимально допустимий рівень алкоголю у повітрі, що видихається, не повинен бути більшим за 0,25 мг на літр повітря, що видихається.

У цьому випадку вказана норма Конвенції не встановлює мінімального рівня алкоголю в крові або у повітрі, що видихається водієм, а навпаки, встановлює його максимальний рівень, за яким, на думку авторів Конвенції, настає алкогольне сп`яніння. Проте, Конвенція про дорожній рух не забороняє національним органам влади встановлювати інші показники рівня алкоголю, менші за 0,25 %о у повітрі, що видихається, що і має місце в Україні, де встановлено мінімальний показник рівня алкоголю у повітрі, що видихається водієм - 0,2 %о. Порушень норм національного та міжнародного законодавства при розгляді справи в суді першої інстанції апеляційний суд не вбачає, оскільки поліцейськими за допомогою газоаналізатора установлено рівень алкоголю у повітрі, що видихається ОСОБА_1 в 0,338 %о.

Твердження апелянта про те, що суд не впевнився про відсутність у ОСОБА_1 права керування транспортними засобами та безпідставно застосував стягнення у виді позбавлення права керування не є слушними.

Згідно з ст.1 Закону України "Про автомобільний транспорт" від 05 квітня 2001 року № 2344-ІІІ, водій це особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка.

Відповідно до п.1.10 Правил дорожнього руху водій це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії.

Таким чином, конструкція зазначених правових норм передбачає дві обов`язкові ознаки у їх невід`ємному зв`язку, які характерні для категорії "водій", а саме, керування транспортним засобом і наявність посвідчення водія.

ОСОБА_1 у даному випадку є водієм, а санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП є безальтернативною та передбачає обов`язкове накладення на правопорушника стягнення як у виді штрафу в певному розмірі, так і у виді позбавлення права керування транспортними засобами, а тому суд обгрунтовано визначив ОСОБА_1 стягнення.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Інших доводів, які б заслуговували на увагу і підтверджували позицію апелянта щодо незаконності постанови судді місцевого суду та наявності підстав для закриття провадження у справі, в апеляційній скарзі не наведено й під час апеляційного перегляду справи не установлено, а доводи апеляційної скарги зводяться лише до переоцінки встановлених судом першої інстанції обставин події та не спростовують доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За наслідками апеляційного розгляду не установлено істотних процесуальних порушень, як з боку працівників поліції під час складання адміністративного матеріалу, так і судом першої інстанції під час судового розгляду, які були б підставою для скасування постанови суду та звільнення особи від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд наголошує, що судочинство в Україні проводиться на засадах змагальності, що передбачає самостійне обстоювання кожною стороною своїх прав та інтересів. Усі доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, нічим не підтверджені, є голослівними і тому апеляційним судом відхиляються.

Адміністративне стягнення ОСОБА_1 накладене судом з додержанням вимог статті 33 КУпАП, з врахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня його вини та в межах санкції частини статті за дане правопорушення. Апеляційний суд при цьому наголошує, що будь-яке порушення чинних на транспорті правил може призвести до тяжких наслідків, включаючи загибель людей, а керування транспортними засобами в стані сп`яніння украй небезпечне саме внаслідок того, що особа, яка керує транспортним засобом, не може у повній мірі його контролювати.

Відповідно до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

З метою доступу до правосуддя вважаю за необхідне поновити захиснику Процику Д.Г. строк на апеляційне оскарження постанови Бобровицького районного суду Чернігівської області від 22 травня 2025 року.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Поновити захиснику Процику Д.Г. строк на апеляційне оскарження постанови Бобровицького районного суду Чернігівської області від 22 травня 2025 року.

Залишити без задоволення апеляційну скаргу захисника Процика Д.Г. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , а постанову Бобровицького районного суду Чернігівської області від 22 травня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддяГ. А. Салай