Справа № 492/1197/25
Провадження № 3/492/399/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2025 року м. Арциз

Суддя Арцизького районного суду Одеської області Черевата В.І.,

розглянувши справу про адміністративні правопорушення, яка надійшла з відділення поліції № 1 Болградського РВП ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, середньою освітою, не одруженого, працюючого за наймом, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 187 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

встановила:

ОСОБА_1 перебуваючи під адміністративним наглядом за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , 16 серпня 2025 року о 22 год. 21 хв., 18 серпня 2025 року о 23 год. 02 хв., 21 серпня 2025 року о 00 год. 10 хв., 19 серпня 2025 року о 22 год. 58 хв., був відсутній за вищевказаним місцем проживання, чим порушив п. 1 обмежень адміністративного нагляду.

Крім того, 22.08.2025 р. в період часу з 09 год. 00 хв. до 12 год. 00 хв. ОСОБА_1 не з`явився на реєстрацію до відділення поліції № 1 Болградського РВП ГУНП в Одеській області. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 187, ч. 1 ст. 187, ч. 1 ст. 187, ч. 1 ст. 187, ч. 1 ст. 187 КУпАП.

Складаючи адміністративні протоколи відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 187 КУпАП, на думку суду, поліцейські не вірно кваліфікували його дії, оскільки відповідальність за ч. 2 ст. 187 КУпАП настає за дії, передбачені частиною першою цієї статті, якщо вони вчинені повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення

Як вбачається з постанови Арцизького районного суду Одеської області від 27 травня 2024 року, на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу за ч. 2 ст. 187 КУпАП, а дії, вказані в протоколах, які надійшли до суду 26.08.2025 року, були вчинені після спливу року після накладення адміністративного стягнення.

Кодекс України про адміністративне правопорушення не містить норми, яка б передбачала перекваліфікацію дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тому вважаю, що у даному випадку необхідно застосувати аналогію закону, як засіб заповнення прогалини у законодавстві, який полягає у застосуванні врегульованих конкретною нормою правовідносин, норми закону, що регламентує подібні відносини у кримінальному процесуальному законодавстві.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Конституційний Суд України у пункті 3.4 Рішення від 11 жовтня 2011 року № 10-рп/2011 зазначає, що з аналізу положень міжнародних актів, наведених у Рішенні, не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення».

У пункті 3.6 цього рішення Конституційний Суд України вказує, що відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним. У цьому ж Рішенні Конституційний Суд України поширює певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року (заява № 7460/03) зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, справи про адміністративні правопорушення, враховуючи, зокрема, розмір та характер стягнень, для цілей статті 6 ЄСПЛ належать до справ із обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення. Відтак, на дану категорію справ поширюються гарантії статті 6 ЄСПЛ.

Згідно з вимогами ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17 липня 1997 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, нікого не може бути визнано винним у вчиненні будь-якого кримінального правопорушення на підставі будь-якої дії чи бездіяльності, яка на час її вчинення не становила кримінального правопорушення, згідно з національним законом або міжнародним правом; також не може бути призначене суворіше покарання ніж те, що підлягало застосуванню на час вчинення кримінального правопорушення.

З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Таким чином, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_1 слід перекваліфікувати з ч. 2 ст. 187 КУпАП на ч. 1ст. 187 КУпАП. Перекваліфікація дій не порушує права ОСОБА_1 та не погіршує його становище.

Притягуваний ОСОБА_1 в судовому засіданні свою провину у вчиненні зазначених адміністративних правопорушень визнав повністю та, не заперечуючи фактів, які викладені в протоколах про адміністративні правопорушення, складених відносно нього, пояснив суду, що дійсно в зазначені в протоколах дати та час він був відсутнім за місцем проживання та не з`явився на реєстрацію, оскільки працював, щиро розкаявся та пообіцяв надалі не порушувати адміністративний нагляд.

Розглянувши протоколи про адміністративні правопорушення, вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що притягуваний своїми діями вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 187, ч. 1 ст. 187, ч. 1 ст. 187, ч. 1 ст. 187, ч. 1 ст. 187 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а його провина у вчиненні зазначених правопорушень підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами: протоколами про адміністративні правопорушення серії ВАД № 614747 від 22 серпня 2025 року, № 61452 від 19 серпня 2025 року, № 614746 від 19 серпня 2025 року; № 614705 від 21 серпня 2025 року; № 614753 від 20 серпня 2025 року; ухвалою Арцизького районного суду Одеської області від 10 січня 2024 року про продовження адміністративного нагляду; постановою Арцизького районного суду Одеської області від 27 травня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 187 КУпАП; довідкою про результати розгляду повідомлень відносно ОСОБА_1 від 25 серпня 2025 року; письмовими поясненнями самого притягуваного ОСОБА_1 та іншими матеріалами справи.

Таким чином, з викладеного вбачається, що провина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 187 Кодексу України про адміністративні правопорушення, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні, повністю доведена матеріалами справи про адміністративне правопорушення та підтверджується доказами, дослідженими судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом, стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

При призначенні адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 , суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його провини, майновий стан та обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

До обставин, які відповідно до ст. 34 КУпАП пом`якшують відповідальність ОСОБА_1 за вчинені ним адміністративні правопорушення, суд відносить щире розкаяння винного.

Обставин, які відповідно до ст. 35 КУпАП обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за вчинені ним адміністративні правопорушення, суддею встановлено не було.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення на правопорушника за вчинення ним адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 187 КУпАП, дотримуючись принципу співвідношення між тяжкістю вчинених адміністративних правопорушень та заходом державного примусу, враховуючи умови та характер вчинених адміністративних правопорушень; особу правопорушника ОСОБА_1 : вік, соціальне положення; ступінь його провини та ставлення до вчиненого; наявність обставин пом`якшуючих, обтяжуючих відповідальність під час вчинення даних адміністративних правопорушень, суддя вважає за необхідне та достатнє для виховання особи, запобігання вчинення нових правопорушень застосувати до правопорушника адміністративне стягнення у виді штрафу в межах розміру, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 187 КУпАП.

Разом з тим, суддя також вважає, що в даному випадку таке стягнення, як штраф в межах мінімального розміру, буде достатнім та таке стягнення повністю досягне мети його застосування.

Згідно із ст. 40-1 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у зв`язку з постановленням судом постанови про накладання на правопорушника адміністративного стягнення з ОСОБА_2 підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 605,60 грн.

Керуючись ст. ст. 36, 40-1, 187, 221, 283-285, 303 Кодексу України про адміністративні правопорушення, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суддя, -

постановила:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 187 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 10 (десяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить в розмірі 170 (сто сімдесят) гривень в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Арцизький районний суд Одеської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає виконанню з моменту її винесення та підлягає зверненню до виконання протягом трьох місяців з моменту її винесення. В разі ж оскарження постанови перебіг строку давності звернення її до виконання зупиняється до розгляду скарги.

Суддя Арцизького районного суду

Одеської області Черевата В.І.