Справа №443/566/25
Провадження №3-зв/443/10/25
ПОСТАНОВА

іменем України

28 серпня 2025 року місто Жидачів

Суддя Жидачівського районного суду Львівської області Равлінко Р.Г., розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід судді Жидачівського районного суду Львівської області Сливки Святослава Ігоровича від розгляду справи №443/566/25,

В С Т А Н О В И В:

27.08.2025 ОСОБА_1 подав клопотання у якому просить задоволити відвід суді ОСОБА_2 у справі №443/566/25.

В обґрунтування заявленого відводу покликається на те, що на розгляді Жидачівського районного суду Львівської області знаходиться адміністративна справа № 443/566/25 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. У судовому засіданні 10.06.2025 до ОСОБА_1 було застосовано привід, попри те, що ОСОБА_1 потребував медичної допомоги суддя Сливка С.І. не вжив жодних відповідних заходів. У тому ж судовому засіданні було встановлено, що 10.04.2025 було складено протокол з ознаками підробления, про те, що 03.04.2025 ніби то ОСОБА_1 вчиняв хуліганські дії. На відеозаписах доданих до протоколу та досліджених у судовому засіданні, ОСОБА_1 відсутній зображено підвіконник та чути якісь голоси. Після вказаного судового засідання ОСОБА_1 звернувся по медичну допомогу, та перебував на амбулаторному лікуванні. Проте, суддя Сливка С.І., керуючись садистськими антигуманними мотивами, з метою завдання як найбільшої шкоди здоровю ОСОБА_1 постановив другу постанову про привід ОСОБА_1 , який перебував на лікуванні. Відповідні медичні документи були надані дільничому, який повідомив суддю Сливку С.І. про неможливість виконання приводу. В подальшому суддя Сливка С.І. в ухвалі від 01.07.2025 зазначив, що судді невідомі причини неявки ОСОБА_1 всупереч повідомленню дільничого, та втретє безпідставно та протиправно застосував привід до ОСОБА_1 на 14.07.2025. Так, як жодна ухвала про привід ОСОБА_1 не вручалась, а станом на 14.07.2025 пройшов строк на притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. В судовому засіданні 14.07.2025 ОСОБА_1 заявив усне клопотання про закриття справи, що було проігнороване та нерозглянуте суддею Сливка С.І., а розгляд справи було безпідставно відкладено на 23.07.2025. Окрім того, суддя Сливка С.І. не забезпечив захисника у судове засідання ОСОБА_1 на його прохання, чим грубо та істотно порушив право на захист ОСОБА_1 . Вважає, що такі ганебні, протиправні, незаконні, антигуманні, безпідставні дії судді ОСОБА_2 становлять загрозу для здоровя ОСОБА_1 , є катуванням та нелюдським поводженням, порушують права ОСОБА_1 гарантовані Контитуцією України, міжнародними правовими актами та КУпАП України, знищують залишки довіри суспільства до судової системи та містять ознаки кримінальних правопорушень, є підставою для звернення до ЄСПЛ.

Заявник ОСОБА_1 та його захисник адвокат Магарськимй М.З. будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується довідками про доставку електронного документу та телефонограмами, у судове засідання не зявились, про причини неявки суд не повідомили.

Потерпіла ОСОБА_3 та її представник адвокат Савка Т.В., будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується довідками про доставку електронного документу та телефонограмами, у судове засідання не зявились, про причини неявки суд не повідомили.

Суддя Жидачівського районного суду Львівської області Сливка С.І. в судове засідання не з`явився.

Дослідивши клопотання про відвід судді, приходжу до такого висновку.

Пунктом 4 рішення № 34 Ради суддів України від 08.06.2017 року надане роз`яснення, що у разі необхідності врегулювання суддею конфлікту інтересів при розгляді матеріалів про адміністративне правопорушення відповідно до КУпАП, з огляду на відсутність норм, що визначають правила відводу (самовідводу), до внесення змін до чинного законодавства суддя, враховуючи засади судочинства, передбачені Конституцією України, та міжнародні стандарти щодо незалежності суддів, неупередженості та безсторонності судочинства може застосовувати чинні процесуальні норми за аналогією.

Оскільки, Кодекс України про адміністративні правопорушення фактично не передбачає процесуальних норм, які регламентують порядок розгляду суддею справ про адміністративні правопорушення, і не містить спеціальних норм, що передбачають для учасників судового розгляду можливість заявити відвід судді або суддею самовідвід, а відповідно, і не передбачають порядку розгляду заяви про відвід (самовідвід), суд вважає, що в даному випадку правомірним і доцільним буде застосування аналогії процесуального закону і розгляд заяви про відвід необхідно провести за правилами, закріпленими в КПК України, а саме статтей 75,81 КПК України, якими врегульоване вказане питання, з урахуванням положень КУпАП.

Відповідно до п.4 ч.1ст.75 КПК України суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

За ч.1ст.81 КПК України у разі заявлення відводу слідчому судді або судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу.

Відвід повинен бути вмотивованим (ч.5 ст. 80 КПК України).

Розглядаючи дану клопотання про відвід, суддя бере до уваги, що для відводу судді заявнику необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість. Обставини, які були покладені в основу клопотання про відвід, повинні бути доведеними. Відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу. Якщо він не вмотивований, це є підставою для відмови у його задоволенні.

ЄСПЛ у своїх рішеннях неодноразово вказував на існування двох елементів безсторонності суду: суб`єктивної, яка полягає у тому, щоб жоден із його членів відкрито не проявляв упередженість та особисту зацікавленість, а також об`єктивної, що передбачає існування достатніх гарантій, щоб виключити будь-які сумніви щодо цього.

У справі «Білуха проти України» (пункт 49 рішення від 09 листопада 2006 року) ЄСПЛ зазначив, що наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції має визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги поведінка окремого судді, тобто те, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у конкретній справі. За об`єктивним критерієм визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд, як такий та його склад, умови, за яких були б неможливі будь-які сумніви в його безсторонності. У кожній окремій справі слід вирішувати чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, які свідчать про відсутність безсторонності суду.

Зазначену позицію закріплено у рішенні Великої Палати Верховного суду у справі №908/137/18 від 04.02.2020 згідно якої вказано, що для задоволення відводу за об`єктивним критерієм мають бути не щонайменші сумніви одного з учасників справи, а достатні підстави вважати, що суддя не є безстороннім або що йому бракує неупередженості під час розгляду справи.

Пункт 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» передбачає, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»). Зазначену позицію Європейського суду підтримав і Верховний Суд України у справі №5-15п12 (ухвала Верховного Суду України від 01.03.2012 у справі №5-15п12).

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 «Про незалежність судової влади» від 13 червня 2007 року виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається.

Водночас, суддя, що розглядає заяву про відвід, не є судом апеляційної інстанції, а тому не уповноважений давати оцінку законності або обґрунтованості рішенням або діям суду, що розглядає справу по суті. Незгода з такими діями або рішеннями може бути включена до апеляційної скарги на рішення суду, яким завершується судовий розгляд справи по суті. Суддя, що розглядає заяву про відвід, оцінює процесуальну поведінку судді лише з боку наявності або відсутності в ній проявів упередженості, тобто проявів нерівного ставлення до сторін.

Доводи заявника, викладені у клопотанні про відвід, зводяться до незгоди з процесуальними діями (рішеннями) судді та не свідчать про необ`єктивність або упередженість судді, тобто заявником не доведено наявність обставин, що обґрунтовано викликають сумніви в неупередженості або об`єктивності судді.

Суб`єктивне ставлення заявника до процесуальних рішень судді не є законною підставою для усунення такого судді від розгляду справи.

З огляду на викладене, заява про відвід судді Сливки С.І. задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 75, 80-81 КПК України, ст. ст. 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про відвід судді Жидачівського районного суду Львівської області Сливки Святослава Ігоровича від розгляду справи №443/566/25 відмовити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Р.Г. Равлінко