Провадження № 3/522/5983/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2025 року місто Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Ляшко О.П., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з Управління патрульної поліції в Одеській області, стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 2 ст. 126 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ

22 липня 2025 року о 21:32 год у м. Одеса, вул. Ніжинська, буд. 79 водій ОСОБА_1 керував мотоциклом «Lifan» д.н.з. НОМЕР_1 , не маючи права керувати транспортними засобами відповідної категорії, чим порушив п. 2.1. «а» ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Допитаний в судовому засіданні, ОСОБА_1 визнав свою винуватість в інкримінованому йому правопорушенні і повністю підтвердив обставини справи, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, не заперечуючи наявних у справі доказів.

Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що ОСОБА_1 своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст.126 КУпАП.

Відповідно до п. 2.1 (а) ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Разом з цим, частиною 2 ст. 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Дослідженні судом докази, зокрема відомості, що наведені в протоколі серії ЕПР1 №399684 від 22.07.2025 року про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП відносно ОСОБА_1 , свідчать про те, що в розумінні ст. 251 КУпАП, вони є належними, допустимими та такими, що дають можливість суду прийняти рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.

Таким чином з викладеного слідує, що вина ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП повністю доведена зібраними матеріалами справи про адміністративне правопорушення та його дії правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 126 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 суд враховує характер скоєного правопорушення, особу правопорушника, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Обставиною, яка відповідно до ст. 34 КУпАП пом`якшує відповідальність ОСОБА_1 за вчинене ним адміністративне правопорушення, суд визнає щире розкаяння.

Обставин, які відповідно до ст. 35 КУпАП обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за вчинене ним адміністративне правопорушення, судом не встановлено.

Суд встановив, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення у віці від 16 до 18 років (на день вчинення правопорушення йому виповнилося 16 років).

Відповідно до вимог ст. 13 КУпАП до осіб віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років, які вчинили адміністративні правопорушення, застосовуються заходи впливу, передбачені статтею 24-1 цього Кодексу.

У разі вчинення особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років адміністративних правопорушень, передбачених 44,51,89,121-127,130, статтею 139, частиною третьою статті 154, частиною другою статті 156, статтями 173,173-2,173-4,174,183-1,185,190-195 цього Кодексу, вони підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах. З урахуванням характеру вчиненого правопорушення та особи правопорушника до зазначених осіб (за винятком осіб, які вчинили правопорушення, передбачені статтею 185) можуть бути застосовані заходи впливу, передбачені статтею 24-1 цього Кодексу.

Так, суспільна шкідливість вчиненого ОСОБА_1 правопорушення є значною, однак враховуючи особу останнього, який є неповнолітнім, вперше притягається до адміністративної відповідальності, беручи до уваги поведінку неповнолітнього під час події та в судовому засіданні, яка свідчить про щире розкаяння, вважаю за можливе застосувати до ОСОБА_1 передбачений статтею 24-1 Кодексу захід впливу у виді попередження.

Справедливість судового провадження досягається через призму індивідуалізації покарання.

Так, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за судовим рішенням до особи, визнаної винною у вчиненні правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод особи. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення особи, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як цією особою, так і іншими.

При цьому каральна функція не є домінуючою, а обраний захід примусу має найбільш сприяти досягненню справедливого балансу між правами і свободами особи та захистом інтересів держави й суспільства. У будь-якому разі покарання має бути співмірним правопорушенню, що передбачає врахування способу та об`єкта посягання, тяжкості наслідків вчиненого і потенційної суспільної небезпеки. Така домірність є необхідним проявом справедливості відповідальності.

Виправлення як мета покарання - це той наслідок, який прагне досягнути держава передбаченими законом заходами примусу. Виправлення особи - це ті певні зміни в його особистості, які утримують його надалі від вчинення нових правопорушень. З моральної точки зору виправлення особи і є кінцевою метою покарання.

За приписами ст. 24-1 КУпАП захід впливу у виді попередження не є адміністративними стягненням, тому судовий збір не підлягає стягненню.

Керуючись ст.ст. 9, 13, 24, 24-1, 33, 40-1, 126, 221, 251, 266, 283, 284, 301, 304 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

ПОСТАНОВИВ

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення і застосувати до нього заходи впливу, передбачені ст. 24-1 КУпАП у вигляді попередження.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до Приморського районного суду м. Одеси протягом десяти днів з дня проголошення постанови.

Суддя О.П. Ляшко