Рівненський апеляційний суд
____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 серпня 2025 року м. Рівне

Справа № 562/1203/25

Провадження № 33/4815/683/25

Суддя Рівненського апеляційного суду Полюхович О.І.,

з участю:

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника Януля В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Здолбунівського районного суду Рівненської області від 10 липня 2025 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Здолбунівського районного суду Рівненської області від 10 липня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.4 ст.130, ст.122-4, ст.124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень 00 копійок, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.

З матеріалів справи вбачається, що 12.04.2025 року о 18.55 год. в м. Здолбунів по вул. Шевченка, 238-А водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки Opel Corsa, д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись заднім ходом допустив наїзд на автомобіль Mercedes-Benz, д.н.з. НОМЕР_2 , який стояв припаркований в нерухомому стані, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, після чого залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, до якої був причетний, чим порушив п.2.10-а ПДР України.

Крім цього, 12.04.2025 року о 19:40 год. в м. Здолбунів на вул. Зелена, 36 водій ОСОБА_1 після вчинення дорожньо-транспортної пригоди за його участі, яка відбулася 12.04.2025 о 18:55 в м. Здолбунів по вул. Шевченка, 238-А, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану сп`яніння, вживав алкогольні напої. Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п.п.10.9, 2.10(а), 2.10(є) Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст.124, ст.122-4, ч.4 ст.130 КУпАП.

В поданій апеляційній скарзі водій ОСОБА_1 просить постанову місцевого суду скасувати, а провадження в справі закрити.

Доводить, що 12.04.2025 року наїзду на транспортний засіб Mercedes-Benz, д.н.з.НОМЕР_3 , не вчиняв, контактування транспортних засобів не відбулося, а жодних механічних пошкоджень автомобілю Mercedes-Benz, д.н.з.НОМЕР_4 , 12 квітня 2025 року завдано не було. Вказує, що наявні в справі про адміністративне правопорушення документи та відеофіксація, на які посилається суд, не стверджують спричинення вказаному автомобілю механічних пошкоджень, а протокол про адміністративне правопорушення та схема ДТП не відповідають вимогам ст.251 і ст.256 КУпАП та містять суперечливі відомості щодо місця події, часу та обставин, складені у різних локаціях і з розбіжностями в змісті.

Зазначає, що в схемі вказано неправдиві дані про місце перебування автомобіля, що спростовується відеозаписом та показами свідків, а у протоколі не зазначено характеру пошкоджень. Протоколи складено без його участі та підпису. Доводить, що місцевий суд розглянув справу без його участі та не повідомив його належним чином про час та місце розгляду справи, що є безумовною підставою для скасування судового рішення.

Потерпілий ОСОБА_2 в судові засідання, призначені на 08.08.2025 року та 21.08.2025 року не з`явився, хоча належним чином був повідомленими про дату, час і місце судового розгляду, при цьому, 07.08.2025 року подав на адресу суду заяву про здійснення розгляду апеляційної скарги за його відсутності, що на підставі вимог ст.294 КУпАП, не перешкоджає розгляду справи. Крім того вказав, що просить рішення Здолбунівського районного суду від 10 липня 2025 року залишити в силі.

Заслухавши доводи ОСОБА_1 та його захисника адвоката Януля В.С. на підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно із ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Даних вимог закону при винесенні постанови місцевим судом дотримано не в повному обсязі.

Чинними положеннями КУпАП визначено, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Статтею 124 КУпАП передбачено відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, суд першої інстанції правильно прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №298632, який складений з дотриманням вимог ст.256 КУпАП (а.с.18), схемою місця ДТП (а.с.19), характером та локалізацією пошкоджень, а також поясненнями свідків.

Крім того з відеозапису, долученого до матеріалів справи, вбачається, що ОСОБА_1 підтверджує, що він керував транспортним засобом та вказує, що не відчув зіткнення (час 04:30-05:00 та 06:20), чим підтвердив факт вчинення дорожньо-транспортної пригоди, а доводи, викладені в апеляційній скарзі щодо часу та місця події, місця перебування автомобілів мають, на думку апеляційного суду, формальний характер та спрямовані на ухилення від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП.

Разом з тим, апеляційний суд вважає помилковими висновки суду першої інстанції щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-4 та ч.4 ст.130 КУпАП, оскільки вважаючи доведеним факт вчинення ОСОБА_1 цих адміністративних правопорушень, суддя свій висновок обґрунтував даними протоколів про адміністративні правопорушення серії ЕПР1 №298664, ЕПР1 №298632, ЕПР1 №298675 від 12.04.2025 року, за змістом яких він здійснив дорожньо-транспортну пригоду із іншим транспортним засобом марки «Mercedes-Benz», д.н.з.НОМЕР_4 , який на момент зіткнення у русі не перебував, унаслідок чого автомобілі зазнали механічних пошкоджень, після чого місце події залишив, а також після дорожньо-транспортної пригоди із його участю вживав алкоголь; схемою місця ДТП; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 12.04.2025 року, відповідно до яких відмовився від проходження огляду; поясненнями потерпілого ОСОБА_2 та свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ; відеозаписом із нагрудної камери працівника поліції.

Диспозицією ст.122-4 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Частина 4 ст.130 КУпАП передбачає відповідальність за вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю, наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

Пунктом 10.9 ПДР визначено, що під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.. Відповідно до п.2.10 (а) ПДР, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Як зазначалося вище, з відеозапису працівників поліції вбачається, що ОСОБА_1 стверджував про його необізнаність щодо причетності до вчинення ним дорожньо-транспортної пригоди, вказував, що не відчув зіткнення транспортних засобів, що свідчить про відсутність у його діях умислу на вчинення інших адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-4 та ч.4 ст.130 КУпАП.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 та його захисник висловили думку, що з огляду на характер механічних ушкоджень транспортних засобів, які є незначними, він міг не відчути сам момент зіткнення.

Потерпілий ОСОБА_2 для надання пояснень щодо пошкодження транспортного засобу до апеляційного суду не з`явився та не скористався своїм правом на доведення своєї позиції.

При цьому, згідно зі схемою місця ДТП, автомобіль Opel Corsa, д.н.з. НОМЕР_1 , отримав пошкодження лівої частини заднього бамперу лакофарбового покриття, а автомобіль Mercedes-Benz, д.н.з. НОМЕР_2 , пошкоджений передній номерний знак, лакофарбове покриття переднього бамперу, що свідчить про те, що ушкоджень транспортних засобів дійсно є незначними та ОСОБА_1 міг не відчути момент зіткнення, тому суд приймає його доводи та вважає, що вони є обґрунтованими, оскільки узгоджуються з матеріалами справи.

Суд першої інстанції не надав належної оцінки зазначеним обставинам, не врахував зміст відеозапису та помилково поклав в основу постанови факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП.

Тобто працівниками поліції не було задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факт обізнаності ОСОБА_1 стосовно його причетності до дорожньо-транспортної пригоди, тому вважаю, що внаслідок судового розгляду не було поза розумним сумнівом доведено вину ОСОБА_1 у залишенні місця події, тому також є недоведеним висновок судді про наявність в його діях складу правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП, яке є похідним від адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП, за яким встановлено відсутність складу адміністративного правопорушення, а отже виключає його адміністративну відповідальність й за вживання водієм транспортного засобу після ДТП алкогольних напоїв.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинності.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріпленні положення, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

В той же час, у справі «Barbera, MesseguandJabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Наведене у своїй сукупності дає підстави стверджувати про те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-4, та ч.4 ст.130 КУпАП, не доведена беззаперечними доказами, а сумніви, які виникли у ході розгляду цієї справи, апеляційним судом мають бути витлумачені на користь останнього.

За таких обставин вважаю, що постанова судді Здолбунівського районного суду Рівненської області від 10 липня 2025 року стосовно ОСОБА_1 в частині притягнення його до адміністративної відповідальності за фактом залишення ним місця дорожньо-транспортної пригоди та вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю, не може вважатися законною та обґрунтованою і підлягає скасуванню, оскільки наявність у його діях складу даних адміністративних правопорушень не підтверджується належними та допустимими доказами, наявними у справі.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оскільки при перевірці доводів апеляційної скарги установлено відсутність у діях ОСОБА_1 події та складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-4 та ч.4 ст.130 КУпАП, то постанова судді у цій її частині підлягає скасуванню, а провадження у даній справі стосовно нього на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП закриттю.

Разом з тим, з огляду на підтвердження доведеності вини останнього у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, апеляційний суд позбавлений можливості застосувати адміністративне стягнення стосовно ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП.

Відповідно до ч.2 ст.38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніше як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій-восьмій цієї статті.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП, 12 квітня 2025 року. Отже станом на 21 серпня 2025 року закінчився тримісячний строк накладення адміністративного стягнення.

Згідно з п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а постанова судді підлягає скасуванню із винесенням нової постанови.

Керуючись ст.6 ЄКПЛ, ст.294 КУпАП, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Здолбунівського районного суду Рівненської області від 10 липня 2025 року відносно ОСОБА_1 скасувати.

Винести нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП закрити на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст.38 КУпАП.

Провадження відносно ОСОБА_1 за ст.122-4 та ч.4 ст.130 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КупАП, у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-4, ч.4 ст.130 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Рівненського апеляційного суду О.І. Полюхович