Житомирський апеляційний суд
Справа №291/1609/24 Головуючий у 1-й інст. Федорчук І. В.
Номер провадження №33/4805/491/25
Категорія ч.1 ст.130, ст.122-2 КУпАП Доповідач Галацевич О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2025 року м.Житомир

Суддя судової палати з розгляду цивільних справ Житомирського апеляційного суду Галацевич О.М., розглянувши у порядку письмового провадження в приміщенні суду в м. Житомирі апеляційну скаргу адвоката Сушка Петра Петровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Ружинського районного суду Житомирської області від 11 березня 2025 року, якою останнього визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ч.1 ст.122-2 КУпАП,

встановив:

Постановою судді Ружинського районного суду Житомирської області від 11 березня 2025 року об`єднано матеріали про адміністративне правопорушення за №291/1609/24, №291/1610/24 в одне провадження та присвоєно № 291/1609/24.

ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ч.1 ст.122-2 КУпАП, та, на підставі ч.2 ст.36 КУпАП, накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000,00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Згідно з постановою судді місцевого суду, ОСОБА_1 21.12.2024 о 00 год 01 хв у с. Зарудинці по вул. Кооперативній керував транспортним засобом ЗАЗ, номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження огляду в установленому законом порядку на встановлення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки та у медичному закладі відмовився, чим порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_1 21.12.2024 о 00 год 01 хв у с. Зарудинці по вул. Кооперативній керував транспортним засобом ЗАЗ, номерний знак НОМЕР_1 , та не виконав вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу, чим порушив п. 2.4 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122-2 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду адвокат Сушко П.П., в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та закрити провадження у справі, посилаючись на незаконність та необґрунтованість постанови суду, неповне з`ясування судом обставин справи, порушення норм процесуального права. Захисник зазначив, що докази у справі здобуті з порушенням вимог закону, оскільки працівники поліції безпідставно проникли на територію домоволодіння ОСОБА_1 , а протокол про адміністративне правопорушення складено за його відсутності. Долучений відеозапис є змонтованим, що ставить під сумнів достовірність доказів. Також ОСОБА_1 не були роз`яснені права, йому відмовлено у виклику адвоката, що обмежило право на захист. Крім того, протоколи містять суперечливу кваліфікацію та не визначають конкретного місця правопорушення. Захисник вважає, що суд першої інстанції безпідставно проігнорував ці порушення та ухвалив рішення на підставі неналежних і недопустимих доказів. В обґрунтування апеляційної скарги захисник також послався на практику національних судів України та ЄСПЛ.

Належним чином повідомлені про місце і час судового засідання ОСОБА_1 та його захисник Сушко П.П. до суду апеляційної інстанції не з`явились, будь-яких клопотань на адресу суду не направляли.

За таких обставин, з метою недопущення затягування розгляду справи, зважаючи на положення статті 268 КУпАП, які не містять імперативної заборони щодо розгляду справи за відсутності особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення та у відповідності до положень ч.6 ст.294 КУпАП, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності осіб, які беруть участь в апеляційному провадженні справи.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

Згідно зі ст.245 КУпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, про що наголошується в ст.251 КУпАП.

Як зазначено в ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у відмові в проходженні огляду на стан сп`яніння, з правовою кваліфікацією таких дій за ч.1 ст.130 КУпАП та у не виконанні вимоги поліцейського про зупинку транспортного засобу, з правовою кваліфікацією таких дій за ч.1 ст.122-2 КУАП, за обставин, установлених у постанові судді місцевого суду, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами.

Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №201516 від 21.12.2024 вбачається, що ОСОБА_1 21.12.2024 о 00 год 01 хв у с. Зарудинці по вул. Кооперативній керував транспортним засобом ЗАЗ, номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження огляду в установленому законом порядку на встановлення стану сп`яніння на місці зупинки та у медичному закладі відмовився, чим порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП (а.с.1,2).

Крім цього, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №201531 від 21.12.2024 вбачається, що ОСОБА_1 21.12.2024 о 00 год 01 хв у с. Зарудинці по вул. Кооперативній керував транспортним засобом ЗАЗ, номерний знак НОМЕР_1 , не виконав вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу, яку поліцейський здійснив шляхом увімкнення проблискового маячка синього та червоного кольору і звукового сигналу, чим порушив пункти 2.4, 8.9 б) Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.122-2 КУпАП (а.с.97,98).

За змістом п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

За правилами частин 2-5 ст.266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних засобів поліцейським із застосуванням технічних засобів відеозапису, а у разі незгоди особи на проведення огляду з використанням спеціальних технічних засобів або у разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Згідно вимог ч.1 ст.130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом п. 2.4 ПДР на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил та виконати зазначені у цьому пункті дії.

Вимога про зупинку транспортного засобу подається поліцейським подається за допомогою увімкненого проблискового маячка синього і червоного або лише червоного кольору та (або) спеціального звукового сигналу (п. 8.9 б) ПДР).

Відповідно до вимог ч.1 ст.122-2 КУпАП відповідальність передбачена за невиконання водіями вимог поліцейського, а водіями військових транспортних засобів - вимог посадової особи військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про зупинку транспортного засобу.

Вважаю, що винуватість ОСОБА_1 у порушенні п.2.4 та п.2.5 Правил дорожнього руху підтверджується наявними у справі доказами, а саме: протоколами про адміністративні правопорушення серії ЕПР1 № 201516 від 21.12.2024, серії ЕПР1 №201531 від 21.12.2024 (а.с.1,2,97,98); направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 21.12.2024 (а.с.5); актом огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного приладу Alcotest Drager - 6820, із змісту якого вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.3); копією постанови серії ЕНА №3699924 від 21.12.2024 про накладення адміністративного стягнення за ч.1 ст.121-3 КУпАП відносно ОСОБА_1 (а.с.10); рапортами інспектора СРПП ВПД №2 капітана поліції С.М. Сивака (а.с.12,99); повідомленням ВПД №2 про відсутність у ОСОБА_1 посвідчення водія (а.с.11); розпискою про роз`яснення прав та обов`язків, передбачених ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП від 21.12.2024 (а.с.6); розпискою про інформування особи, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу від 21.12.2024 (а.с.7); розпискою про ознайомлення водія з вимогами ч.1 ст.266 КУпАП щодо відсторонення водія від керування транспортним засобом від 21.12.2024 (а.с.8); відеозаписами фіксації події (а.с.13,129,130);

Як встановлено під час апеляційного розгляду, суддя місцевого суду дав належну оцінку всім доказам у справі, проаналізував їх у сукупності та взаємозв`язку і дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ч.1 ст.122-2 КУпАП.

Доводами апеляційної скарги висновків суду не спростовано.

Відеозапис, долучений до матеріалів справи, сумнівів у його достовірності та допустимості не викликає, оскільки фіксує обставини, зазначені у протоколах. Його обсяг дозволяє з`ясувати фактичні обставини, що мають значення для справи та встановити наявність події і складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ч.1 ст.122-2 КУпАП, в діях ОСОБА_1 .

З відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, зупинка якого була обумовлена порушенням ним ПДР, про що останній був проінформований. У працівника поліції виникла обґрунтована підозра, що ОСОБА_1 знаходиться у стані алкогольного сп`яніння, зважаючи на ознаки, відображені в акті огляду та у протоколі про адміністративне правопорушення. На вимогу поліцейського ОСОБА_1 категорично відмовився пройти огляд на стан сп`яніння, як на місці зупинки транспортного засобу із використанням спеціальних технічних засобів, так і в закладі охорони здоров`я. ОСОБА_1 роз`яснено суть інкримінованих йому правопорушень, проте останній свідомо своєю поведінкою ухилився від ознайомлення та підпису у складених працівниками поліції документах.

Відеозаписом підтверджено, що працівниками поліції не допущено порушень вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 №1395, ст.ст.256, 266 КУпАП, які б могли бути підставою для визнання складених процесуальних документів недопустимими доказами.

Посилання захисника на порушення працівниками поліції недоторканості домоволодіння ОСОБА_1 не мають значення для з`ясування фактичних обставин, які стосуються наявності події та складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ч.1 ст.122-2 КУпАП, в діях ОСОБА_1 , та не виключають допустимості отриманих працівниками поліції доказів.

Також, законодавством не передбачена обов`язкова участь адвоката під час проходження особою огляду на стан сп`яніння та оформлення поліцією матеріалів про адміністративне правопорушення. Відсутність захисника не перешкоджала ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, що є його обов`язком відповідно до п. 2.5. ПДР, та не є обставиною, яка може виключати його відповідальність за вчинені правопорушення.

Нероз`яснення працівником поліції ОСОБА_1 прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не спростовує факту вчинення ним адміністративних правопорушень. Вказане процесуальне порушення не мало істотного впливу на реалізацію прав особи та не позбавило її можливості ефективного захисту.

Протоколи про адміністративне правопорушення складено за встановленою формою з урахуванням всіх вимог, передбачених ст.256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 №1395.

Наявні у протоколах неточності, на які звертає увагу захисник, не є істотними, не роблять такі докази недопустимими або неналежними.

Також з відеозапису чітко вбачається, як працівники поліції на службовому автомобілі, із увімкненими проблисковими маячками синього і червоного кольору, здійснюють переслідування автомобіля під керуванням ОСОБА_1 . Однак, останній ігнорує вимоги працівників поліції та здійснює рух до місця свого проживання, де й зупиняється. Тому дії останнього правильно кваліфіковані як порушення п. 2.4 ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 122-2 КупАП.

Суд апеляційної інстанції відхиляє доводи про істотне порушення судом першої інстанції права на захист ОСОБА_1 , оскільки адвокат Сушко П.П. у своїй заяві від 11.03.2025 про відкладення розгляду справи з метою ознайомлення з матеріалами справи, не зазначив будь-яких причини неможливості явки в судове засідання.

При цьому, суд апеляційної інстанції враховує, що суддя місцевого суду забезпечив право на захист ОСОБА_1 , про що свідчить залучення до розгляду справи трьох захисників, один з яких - захисник Мамай А.С. брав участь у розгляді справи. Суду була відома позиція ОСОБА_1 у справі та вирішено ряд поданих ним та його захисником клопотань.

Тому, суд апеляційної інстанції не вбачає порушень норм процесуального права судом першої інстанції щодо розгляду справи у відсутність особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, та його захисників і повністю погоджується з мотивами такого процесуального рішення, які детально наведені в оскаржуваній постанові.

Судові рішення, на які у апеляційній скарзі посилається захисник, преюдиційного значення для вирішення даної справи не мають.

Інші доводи апеляційної скарги не впливають на правильність висновків суду першої інстанції та не є обставинами, які виключають винність ОСОБА_1 в інкримінованих йому правопорушень, а також не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови.

Суд апеляційної інстанції враховує практику Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32)

Пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм закону, які б слугували підставою для скасування чи зміни постанови суду. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.

За таких обставин, підстав для скасування постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_1 немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Сушка Петра Петровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а постанову Ружинського районного суду Житомирської області від 11 березня 2025 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Галацевич