Справа № 951/394/25
Провадження №3/951/219/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2025 року селище Козова

Суддя Козівського районного суду Тернопільської області Чапаєв Р.В., розглянувши матеріали, що надійшли із сектору поліцейської діяльності №1 (смт. Козова) відділу поліції №1 (м. Бережани) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Як встановлено в судовому засіданні, громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 11.06.2025 о 12 год. 09 хв. 00 сек. в с.Денисів Тернопільського району по вул.Іванни Блажкевич, керував мопедом «HONDA DIO», без реєстрації, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «DRAGER ALCOTEST 6820 ARLJ-0581», тест №770 від 11.06.2025. Результат огляду 1,77‰ (проміле). З результатом огляду на стан алкогольного сп`яніння згідний, в медичний заклад їхати відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9. (а) Правил дорожнього руху.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для перевірки поліцейськими документів у ОСОБА_1 стало те, що він керував транспортним засобом, а саме мопедом, без шолома, а також керував транспортним засобом, не зареєстрованим протягом 10 днів з моменту його придбання у сервісному центрі МВС, чим порушив п.30.1. Правил дорожнього руху. Після перевірки документів у водія встановлено, що він мав явні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя.

В судове засідання, призначене на 10.00 год. 02.07.2025, ОСОБА_1 не з`явився, хоча про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, що підтверджується його особистим підписом в протоколі. Разом з тим, у судове засідання прибув захисник адвокат Терлюк О.Я. та подав клопотання про відкладення судового розгляду у зв?язку з необхідністю ознайомлення з матеріалами справи та підготовки до участі у справі. Суд задовільнив вказане клопотання захисника та відклав судовий розгляд на 09.00 год. 29.08.2025, про що повідомив ОСОБА_1 та захисника адвоката Терлюка О.Я. У судове засідання, призначене на 09.00 год. 29.08.2025, ОСОБА_1 та захисник адвокат Терлюк О.Я. не прибули. Клопотань про відкладення розгляду справи від них не надходило.

Враховуючи викладене, відповідно до ст. 268 КУпАП справу слід розглянути у відсутності ОСОБА_1 та захисника адвоката Теролюка О.Я.

Водночас, 29.08.2025 захисник адвокат Терлюк О.Я. через канцелярію суду подав письмове заперечення, відповідно до тексту якого просив закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення з підстав, передбачених п.1 ст.247 КУпАП. Мотивував свою позицію незазначенням у протоколі про адміністративне правопорушення марки, моделі, номерного знаку транспортного засобу. Зауважив, що електроскутер, котрим керував ОСОБА_1 за описаних у матеріалах справи обставин, не є транспортним засобом, а відтак це не зобов`язувало ОСОБА_1 дотримуватися пунктів 2.5. та 2.9. (а) Правил дорожнього руху, у зв`язку з чим він не може нести відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП. Скаржиться на відсутність у протоколі про адміністративне правопорушення даних щодо технічного засобу, на який здійснювалася відеофіксація, як на підставу для визнання зазначеного протоколу недопустимим доказом. Вказує на неповідомлення працівниками поліції про ведення відеофіксації спілкування з ОСОБА_1 і, безпосередньо, процедури огляду на стан сп`яніння та оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення, із застосованням технічних приладів. Зауважує, що працівники поліції не зафіксували факту згоди або незгоди ОСОБА_1 із результатом огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, а відтак не надали можливість реалізувати ОСОБА_1 своє право на проведення такого огляду у медичному закладі. Повідомляє про нероз`ясення ОСОБА_1 його прав, передбачених ст.268 КУпАП і ст.63 Конституції України. Не погоджується з процедурою огляду та оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення через незабезпечення права на захист ОСОБА_1 під час здійснення згаданих процедур.

Згідно із п.1.3. ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Частиною першою ст.130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.2.9.(а) Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок проходження водіями огляду на такий стан врегульований Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735.

Зокрема, згідно з п.2, 3 Розділу І вказаної Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Згідно з п.7 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МОЗ та МВС України 09.11.2015 № 1452/735, установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові. Результат тесту свідчить про встановлення у ОСОБА_1 перевищення встановленого нормами чинного законодавства граничного показника вмісту алкоголю в крові, за якого водієві забороняється керувати транспортним засобом. Враховуючи те, що водій підтвердив факт вживання ним алкоголю, а також погодився з результатами пройденого ним алкотесту, тобто жодних сумнівів щодо виявленого у нього за результатами огляду стану алкогольного сп`яніння не висловив, суд дійшов висновку про наявність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП

Аналогічні положення містяться також у ст.266 КУпАП, у якій визначена процедура виявлення у водіїв ознак алкогольного сп`яніння та проведення огляду водіїв на стан алкогольного сп`яніння.

З огляду на наведені положення, вина ОСОБА_1 у вчиненому доводиться матеріалами, дослідженими у судовому засіданні, а саме даними, зафіксованими у:

- протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №358446 від 11.06.2025, у якому викладено обставини вчинення правопорушення;

- відеозаписі з камери працівників поліції, на якому зафіксовано рух транспортного засобу «HONDA DIO», без реєстрації, зупинку вказаного транспортного засобу під керуванням водія ОСОБА_1 , озвучення йому поліцейським наявних у нього ознак алкогольного сп`яніння, пропозицію пройти перевірку на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора, проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння на місці зупинки, результат 1.77‰ проміле, з яким той погодився, пропозицію працівників поліції пройти повторний огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, від якого ОСОБА_1 відмовився, роз`яснення прав, передбачених ст. 63 Конституції України та 268 КУпАП, оголошення йому змісту протоколу про адміністративне правопорушення. Оглянутий відеозапис дає можливість встановити його узгодженість з іншими даними, що містяться в протоколі, а тому суд бере його до уваги як належний доказ у справі;

- результаті тесту газоаналізатора «DRAGER ALCOTEST 6820 ARLJ-0581», тест №770 від 11.06.2025, щодо виявлення стану сп`яніння у ОСОБА_1 , який показав результат 1.77‰ проміле;

- акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, у якому відображено ознаки алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , назву газоаналізатора та результат огляду на стан алкогольного сп`яніння від 11.06.2025;

- направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, в якому зазначені ознаки алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 та його відмова від проходження згаданого огляду від 11.06.2025;

- постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 4945779 від 11.06.2025, згідно з якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.6 ст.121 КУпАП;

- довідці, виданій СПД №1 (смт. Козова) ВП №1 (м. Бережани) Тернопільського РУП ГУНП, згідно з якою ОСОБА_1 отримував посвідчення водія НОМЕР_1 ;

- довідці, виданій СПД №1 (смт. Козова) ВП №1 (м. Бережани) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області, згідно з якою ОСОБА_1 протягом року до адміністративної відповідальності за порушення вимог статті 130 КУпАП не притягався.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, дійшов висновку, що наведені докази доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення.

Суд визнає досліджені докази, що містяться у матеріалах справи, належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП.

Суд не бере до уваги твердження, викладені у запереченнях захисника, про те, що у змісті протоколу, а саме в графі 7 «Місце скоєння та суть адміністративного правопорушення, опис установлених даних» не конкретизовано назву, модель та марку транспортного засобу, а лише зазначено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, оскільки модель та марку транспортного засобу, а саме: «HONDA DIO», вказано в графі 6 протоколу «Транспортний засіб».

Доводи захисника про те, що скутер, котрим керував ОСОБА_1 за описаних у матеріалах спри обставин, не є транспортним засіб, у зв`язку з чим на ОСОБА_1 у даному разі не поширювалися вимог п.2.5 та 2.9 (а) Правил дорожнього руху, не заслуговують на увагу, з огляду на таке. Згідно з вимогами ст. 121 КУпАП під транспортними засобами, зокрема, у ст. 130 КУпАП, слід розуміти всі види автомобілів, трактори та інші самохідні машини, трамваї і тролейбуси, а також мотоцикли та інші транспортні засоби. Відповідно до п.1.10 Правил дорожнього руху транспортний засіб - це пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів. Механічний транспортний засіб - це транспортний засіб, що приводиться в рух за допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини й механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт. Як роз`яснив Верховий Суд у постанові №278/3362/15-к від 01.03.2018, будь-який транспортний засіб, що приводиться в рух за допомогою двигуна, незалежно від його робочого об`єму, належить до механічних транспортних засобів. Враховуючи те, що ОСОБА_1 керував скутером, призначеним для перевезення людей, суд дійшов висновку про те, що скутер є повноправним учасником дорожнього руху і відноситься до транспортних засобів.

Твердження захисника про неналежність доказу відеозапису з нагрудної камери працівників полії, у зв`язку із відсутністю у протоколі про адміністративне правопорушення відмітки про технічний засіб, а також про недолучення до матеріалів справи свідоцтва, що стосується технічного приладу відеокамери, суд вважає неспроможними з таких підстав.

Вимоги до змісту протоколу про адміністративне правопорушення викладені в ст. 256 КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, затвердженій наказом МВС України від 07.11.2015 №1395. Проте вказаними нормами не передбачено обов`язкове внесення до протоколів про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, зафіксованих не в автоматичному режимі, зокрема і за ст. 130 КУпАП України, інформації щодо технічного засобу, яким здійснювався технічний запис. Відповідно до п. 1.3 Розділу І Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них (далі - Інструкція) затвердженої Наказом Департаменту патрульної поліції НПУ від 03.02.2016 №100, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) як превентивного поліцейського заходу є важливим елементом функціонування патрульної поліції, покликаним гарантувати чесність, відкритість та антикорупційну спрямованість діяльності патрульної поліції. А відтак, чинний КУпАП не визначає обов`язку зазначати в протоколі про адміністративне правопорушення саме марку нагрудної камери, а в запереченні не зазначено доводів щодо використання нагрудної відеокамери (відеореєстратора) патрульної поліції з порушенням вище вказаної Інструкції. Аналогічно, КУпАП не передбачає долучення до матеріалів справи свідоцтва, що стосується технічного приладу відеокамери. Крім того, відповідно до виписаних у статтях 254, 255, 256 КУпАП положень, протокол про адміністративне правопорушення - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, у якому крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факти неправомірних дій і розцінюється як основне джерело доказів.

Таким чином, відсутність відмітки у протоколі про адміністративне правопорушення щодо марки нагрудної відеокамери працівника поліції, відеозапис з яких долучено до матеріалів справи, її номера, серії, дати виробництва, а також недолучення до матеріалів справи свідоцтва, що стосується технічного приладу відеокамери не можуть мати наслідком визнання вказаного доказу неналежним або недопустимим.

Крім того, суд звертає увагу на зазначення у графі №10 протоколу про адміністративне правопорушення ЕПР № 358446 даних щодо номера технічного засобу відеозапису: 856526, а у графі №11 цього протоколу є посилання також на марку відеореєстратора.

Не можна погодитися із твердженням захисника про неповідомлення ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу про ведення відеофіксації його розмови з поліцейським: наведене спростовується відеозаписом (файл «export-a728q», час 12 год. 33 хв. 33 сек., час зазначено згідно з даними таймера, що відображається при відтворенні відеофайла).

Не заслуговують на увагу твердження захисника адвоката Терлюка О.Я. про те, що при складенні протоколу про адміністратвине правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, працівник поліції не ознайомив ОСОБА_1 з правами, які визначені у ст.268 КУпАП та ст.63 Конституції України, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, зокрема протоколу про адміністративне правопорушення, складеного щодо ОСОБА_1 , у ньому міститься підпис останнього про роз`яснення йому прав і обов`язків, передбачених ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП. Протокол підписаний особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності. Зауважень щодо неознайомлення його зі складеними матеріалами, а також нероз`яснення йому прав та обов`язків, передбачених ст.268 КУпАП, а також ст.63 Конституції України, від ОСОБА_1 не надходило. Також під час зупинки транспортного засобу та перед діями, пов`язаними з проведенням огляду на стан сп`яніння та подальшим оформленням матеріалів про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 роз`яснено вказані права, що підтверджується відеозаписом (файл «export-a728q», час 12 год. 32 хв. 30 сек., час зазначено згідно з даними таймера, що відображається при відтворенні відеофайла).

Суд відхиляє доводи щодо ненадання можливості ОСОБА_1 при проведенні огляду на стан алкогольного сп`яніння та складенні протоколу про адміністартвине правопорушення скористатися правовою допомогою захисника, оскільки такого клопотання від ОСОБА_1 не надходило, що підтверджується відеозаписом (файл «export-a728q).

Доводи захисника щодо незабезпечення ОСОБА_1 при здійсненні огляду на стан сп`яніння права пройти такий огляду у медичному закладі спростовуються відеозаписом: файл «export-a728q», час 12 год. 40 хв. 46 сек., та 12 год. 43 хв. 51 сек., час зазначено згідно з даними таймера, що відображається при відтворенні відеофайла. Відповідно до відеозапису ОСОБА_1 повідомляє працівнику поліції, що з результатом огляду на стан сп`яніння він згідний, їхати у медичний заклад він відмовляється. Також свою згоду з результатом огляду на місці зупинки транспортного засобу та, відповідно, відмову пройти огляд в медичному закладі ОСОБА_1 засвідчив своїм підписом в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, котрий долучений до матеріалів справи (а.с.2)

Також при складенні протоколу про адміністративне правопорушення працівник поліції запитав у ОСОБА_1 як в особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, чи бажає він надати пояснення, на що ОСОБА_1 , відповів, що надасть їх у суді (файл «export-a728q», час 13 год. 03 хв. 25 сек., час зазначено згідно з даними таймера, що відображається при відтворенні відеофайла).

Разом з тим, враховуючи необізнаність ОСОБА_1 із положенням чинного законодавства, у процесі розгляду справи судом ОСОБА_1 повністю забезпечено його права, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, серед іншого: давати пояснення, подавати докази, користуватися юридичною допомогою адвоката тощо.

Обставин, які би спростовували наявність події та складу адміністративного правопорушення або виключали адміністративну відповідальність за статтею 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддею не виявлено. Склад вчиненого адміністративного правопорушення знайшов своє підтвердження під час розгляду справи в суді. Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні. Суд вважає, що у справі, яка розглядається, дотриманий судом стандарт доведення, висунутого ОСОБА_1 обвинувачення у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП, поза розумним сумнівом.

Давши мотивовану оцінку кожному аргументу, наведеному захисником адвокатом Терлюком О.Я., дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, керуючись принципами розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні за вищевикладених обставин адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. В письмових запереченнях містяться також інші аргументи захисту, які не потребують детального аналізу суду та не мають будь-якого вирішального значення в цьому провадженні. При цьому суд виходить з усталеної практики ЄСПЛ. Так, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі RuizTorija v. Spain від 09.12.1994, № 303-A, § 29; рішення у справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010, заява № 4909/04, § 58).

Накладаючи адміністративне стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу винного, його майновий стан, і приходить до переконання, що на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Також, разом із запереченнями захисник адвокат Терлюк О.Я. надав документи, що свідчать про встановлення ОСОБА_1 , 1991 р.н. другої групи інвалідності (посвідчення серії НОМЕР_2 ).

І хоча клопотання про звільнення від сплати судового збору у письмових запереченнях захисника адвоката Терлюка О.Я. не міститься, і він прямо не послався на конкретну правову норму, яку просить застосувати до спірних правовідносин в контексті означеного статусу ОСОБА_1 як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності судом, суд вбачає підстави для застосування принципу «jura novit curia» («суд знає закони»). Цей принцип полягає в тому, що: 1) суд знає право; 2) суд самостійно здійснює пошук правових норм щодо спору безвідносно до посилання сторін; 3) суд самостійно застосовує право до фактичних обставин спору (da mihi factum, dabo tibi jus). Активна роль суду в процесі проявляється, зокрема, у виборі і застосуванні до правовідносин відповідних норм права, повного і всебічного з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Законодавець указує саме на «норму права», що є значно конкретизованим, аніж закон. Більше того, з огляду на положення чинного законодавства така функціональність суду носить імперативний характер. Підсумок такої процесуальної діяльності суду знаходять своє відображення в судовому рішенні, зокрема у його мотивувальній й резолютивній частинах. Отже, обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін з огляду на факти, установлені під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору, покладено саме на суд, що є складовою класичного принципу jura novit curia.

Відтак незазначення захисником у справі норми, яку він просить застосувати, не звільняє суд від обов`язку застосувати для вирішення справи належні приписи юридичних норм.

Тому суд застосовує норму, що міститься у пункті 9 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», та звільняє ОСОБА_1 від сплати судового збору як інваліда другої групи.

Підсумовуючи викладене, керуючись ст. 8, 33, 283, 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, і накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Штраф має бути сплачений особою, притягнутою до адміністративної відповідальності, не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У випадку несплати штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, стягується подвійний штраф в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі гривень 00 копійок) в дохід держави.

Постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу підлягає примусовому виконанню після закінчення строку, установленого частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, шляхом звернення до виконання протягом трьох місяців з дня винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. У разі відстрочки виконання постанови відповідно до статті 301 Кодексу України про адміністративні правопорушення перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Козівський районний суд Тернопільської області.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Cуддя Р.В. Чапаєв