Справа № 135/1136/25
Провадження № 3/135/442/25
ПОСТАНОВА

іменем України

20.08.2025 м. Ладижин Вінницька область

Суддя Ладижинського міського суду Вінницької області Волошина Т.В., розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли з ВП №3 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працює

за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 185 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

28 липня 2025 року інспектором ВП №3 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області, складено протокол серії ЕПР1 № 405606 про те, що ОСОБА_1 28.07.2025 о 22:00 у м. Гайсинського району Вінницької області на вул. Наконечного керував транспортним засобом автомобілем марки «Renault Logan», державний номерний знак НОМЕР_1 , із ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, нечітка вимова). Від проходження огляду на факт вживання алкоголю відмовився у встановленому законодавству порядку під відеозапис, що кваліфіковано як порушення п. 2.5 ПДР України та відповідно оформлено за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, 28 липня 2025 року інспектором ВП №3 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області складено протокол серії ВАД № 672754 про те, що ОСОБА_1 28.07.2025 року близько 22:00 у м. Ладижин Гайсинського району Вінницької області по вул. Наконечного, 8/1, будучи з явними ознаками алкогольного сп`яніння, вчинив злісну непокору працівникам поліції, а саме інспектору СРПП ВП №3 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області, старшому лейтенанту поліції Закревському О.А., виражався у бік останнього словами нецензурної лайки, що було кваліфіковано за ст. 185 КУпАП.

Оскільки справи про вчинення ОСОБА_1 вищевказаних адміністративних правопорушень розглядаються одночасно, то вважаю за необхідне об`єднати справи про адміністративні правопорушення в одне провадження, присвоївши справі № 135/1136/25.

Позиція особи, яка притягується до відповідальності

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 та ст. 185 КУпАП, не визнав. Пояснив, що не вживав алкогольних напоїв, а 28 липня 2025 року дійсно керував транспортним засобом у м. Ладижин і був зупинений працівниками поліції. Після перевірки документів поліцейські повідомили йому, що він має ознаки алкогольного сп`яніння, і запропонували пройти медичний огляд у закладі охорони здоров`я. ОСОБА_1 зазначив, що погодився на проходження огляду та разом із працівниками поліції прибув до КП «Ладижинська міська лікарня». У медичному закладі він не відмовлявся пройти медичний огляд. Попри це, ситуація була розцінена правоохоронцями як відмова від проходження огляду, після чого щодо нього склали протокол про адміністративне правопорушення. Також повідомив, що жодних дій направлених на непокору законній вимозі працівника поліції він не вчиняв.

Позиція захисника

Адвокат Бодачевський Р.В., діючи в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, просить суд закрити провадження у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 130 та ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю у діях його підзахисного складу адміністративного правопорушення.

Щодо обвинувачення за ч. 1 ст. 130 КУпАП

Захисник зазначає, що матеріалами справи підтверджується факт того, що працівники поліції не запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу 28.07.2025, як цього вимагають приписи ст. 266 КУпАП та п. 5 розд. II Інструкції № 1452/735, затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 (із змінами, внесеними наказом № 338/825 від 16.05.2025).

Після фактичного затримання та доставлення до відділу поліції, а згодом і до медичного закладу, ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду. Огляд, який було здійснено, обмежився застосуванням спеціального технічного засобу приладу типу Drager. Втім, згідно з п. 8, п. 9 та п. 12 розділу III зазначеної Інструкції, у разі проведення огляду в медичному закладі, обов`язковим є також забір біологічних зразків (крові, січі), що є складовою частиною процедури медичного огляду та підтвердження наявності стану сп`яніння.

Оскільки працівники поліції та медичні працівники не запропонували ОСОБА_1 надати відповідні зразки біологічної середовища, процедуру проведення огляду на стан сп`яніння було здійснено з порушенням обов`язкових вимог чинного законодавства, а отже є юридично недійсною

Отже, на думку захисника, у діях ОСОБА_1 відсутня об`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки фактична відмова від проходження огляду в установленому порядку не зафіксована , а запропонована процедура не відповідала вимогам законодавства.

Щодо обвинувачення за ст. 185 КУпАП

Захисник звертає увагу суду на те, що в протоколі про адміністративне правопорушення серії № 672754 від 28.07.2025 не зазначено, в чому конкретно полягала законна вимога працівника поліції до ОСОБА_1 , чи була вона сформульована чітко, зрозуміло та наполегливо, чи мала місце її неодноразовість, а також як саме особа висловила відмову її виконувати.

Єдина описана у протоколі дія, яка ставиться особі у вину, це висловлення на адресу поліцейської нецензурної лексики. На думку захисника, така поведінка не охоплюється складом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, а натомість може містити ознаки іншого правопорушення дрібного хуліганства (ст. 173 КУпАП).

Крім того, відповідно до роз`яснень, наданих у п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.06.1992 № 8, злісною непокорою визнається відмова особи виконувати наполегливі, неодноразово повторені та законні вимоги працівника поліції, або відмова, виражена у зухвалій формі, громадський порядок. У матеріалах справи відсутні будь-які дані щодо того, що вимоги працівника поліції були неодноразовими, законними та сформульованими у належній формі.

Окремо захисник звертає увагу на приписи ст. 254 КУпАП, відповідно до яких саме протокол про адміністративне правопорушення формує межі обвинувачення, в межах яких здійснюється судовий розгляд справи. Суд не має право самостійно змінювати фабулу обвинувачення або доповнювати її іншими фактичними обставинами. Така позиція узгоджується із практикою Європейського суду з прав людини (зокрема, справи Mattoccia v. Italy, Pelissier and Sassi v. France), згідно з якою зміна обвинувачення без належного інформування особи про його зміст є порушенням права на справедливий суд.

Отже, у фабулі протоколу за ст. 185 КУпАП відсутні всі елементи об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, а саме: відсутність конкретизації законної вимоги та форми її невиконання. Це, на думку захисника, унеможливлює притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Зважаючи на вказане, захисник вважає, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративних правопорушень , передбачених ч. 1 ст. 130 та ст. 185 КУпАП, а отже, провадження у справі підлягає закриттю відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення.

Оцінка доказів судом

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до приписів ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративне правопорушення (проступок) - це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свобод громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За змістом ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 252 КУпАП, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. При цьому, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Тобто, підставою для притягнення особи до відповідальності за вчинення адміністративного проступку є наявність об`єктивних і суб`єктивних ознак, тобто об`єкта, об`єктивної сторони, суб`єкта та суб`єктивної сторони.

З аналізу наведеної вище норми слідує, що оцінці підлягає як кожний окремий доказ, так і всі зібрані докази в цілому, на підставі чого суддя повинен зробити обґрунтований висновок про їх належність і допустимість, достовірність та достатність фактичних даних, що встановлюються цими доказами, та мають значення для справи.

Щодо кваліфікації дій ОСОБА_1 за статтею ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Особа, яка керує транспортним засобом, може бути притягнута до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КупАП, у тому числі за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 405606 від 28.07.2025 зазначено, що ОСОБА_1 28.07.2025 о 22:00 у м. Ладижин Гайсинського району Вінницької області на вул. Наконечного керував транспортним засобом автомобілем марки «Renault Logan», державний номерний знак НОМЕР_1 , із ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, нечітка вимова). Від проходження огляду на факт вживання алкоголю відмовився у встановленому законодавству порядку під відеозапис.

Як убачається з дослідженого судом відеозапису, доданого до матеріалів справи, працівники поліції на вул. Наконечного у м. Ладижин зупинили автомобіль марки ««Renault Logan», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 . Після перевірки документів працівники поліції повідомили водію про наявність ознак алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, нечітка вимова).

Водночас, із зазначеного відеозапису не вбачається, що працівниками поліції було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу. Також, в медичному закладі, куди був доставлений ОСОБА_1 , відмови зі сторони останнього від проходження огляду також не зафіксовано. Незважаючи на це, працівники поліції розцінили ситуацію як відмову від проходження огляду та склали відповідний протокол про адміністративне правопорушення.

З огляду на викладене, у матеріалах справи відсутні докази фактичної відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, здійсненого відповідно до вимог чинного законодавства, що унеможливлює визнання наявності в його діях об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП. Отже, відсутні також ознаки порушення пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, згідно з яким водій зобов`язаний пройти на вимогу поліцейського огляд на стан сп`яніння.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності у її діях повного складу правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт (порушене право або суспільне благо); об`єктивна сторона (конкретна дія або бездіяльність, що утворює правопорушення); суб`єкт (особа, яка вчинила правопорушення); суб`єктивна сторона (вина у формі умислу або необережності). Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає склад правопорушення.

Суддя повинен оцінити не лише дані, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення, а й всі інші надані докази, у тому числі ті, які подані особою для свого захисту.

Європейський суд з прав людини у справі Barbera, Messegue and Jabardo v. Spain» (рішення від 06.12.1988 року, п. 146) встановивши, що принцип презумпції невинуватості вимагає, щоб суд не розпочинав розгляд справи з наперед сформованим переконанням про винуватість особи. Усі сумніви щодо вини мають трактуватися на користь особи, яка притягується до відповідальності.

Крім того, відповідно до статті 62 Конституції України, особа не зобов`язана доводити свою невинуватість, а всі сумніви щодо доведеності провини пояснюватись на її користь.

Суд не має права самостійно шукати докази винуватості особи, оскільки це порушує ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і фактично перетворює суд на орган обвинувачення, що суперечить принципу незалежності правосуддя.

Суд не є каральним органом, а існує для відновлення справедливості та встановлення об`єктивної істини у справі.

Якщо вина особи у вчиненні правопорушення підтверджується допустимими доказами, суд зобов`язаний притягнути її до відповідальності. Однак у разі відсутності належних доказів провадження у справі має бути закрите.

ЄСПЛ у справі «Коробов проти України» (№ 39598/03 від 21.07.2011 року) встановив, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на підставі достатньо переконливих, чітких та узгоджених між собою доказів, які не залишають місця для сумнівів.

Також у рішенні ЄСПЛ у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (18.01.1978, п. 161, Series A, заява № 25) зазначено, що наявність будь-яких сумнівів щодо вини особи не узгоджується зі стандартом доказування «поза розумним сумнівом».

З огляду на вказане, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 не підтверджена належними та допустимими доказами, а обставини, викладені у протоколі, не доведені поза розумним сумнівом.

Враховуючи наведене вище, у справі наявні підстави для закриття провадження відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Щодо кваліфікації дій ОСОБА_1 за статтею ч. 1 ст. 185 КУпАП.

Відповідальність, яка передбачена ст. 185 КУпАП, настає у разі вчинення особою злісної непокори законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Слід зазначити, що злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського перешкоджає нормальній діяльності поліції, виконанню представниками влади своїх службових обов`язків по охороні суспільного порядку та забезпеченню суспільної безпеки.

Дане правопорушення виражається в злісній відмові підкорятися законному розпорядженню та вимозі поліцейського при виконанні службових обов`язків. Тобто, виражається у відмові від обов`язкового виконання наполегливих, неодноразово повторених розпоряджень чи вимог поліцейського, або ж в непокорі, що виявляється в зухвалій формі, яка свідчить про прояв явної зневаги до органів та осіб, які охороняють суспільний порядок. Відмова правопорушника проявляється в недвозначній формі словами, жестами, мовчанням та ін.

Виходячи з диспозиції вказаної статті, для наявності в діях особи складу зазначеного правопорушення необхідна сукупність обов`язкових елементів, таких як перебування працівників поліції при виконанні службових обов`язків, законність розпорядження або вимоги поліцейського, злісна непокора.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України № 8 від 26.06.1992 року «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів», злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків, члена громадських формувань з охорони громадського порядку чи військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку або відмова, виражена в зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

Отже, в протоколі про адміністративне правопорушення повинно бути конкретизовано, які саме законні вимоги були висунуті працівниками поліції і в чому саме проявляється злісність непокори.

Протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 672754 від 28.07.2025 не містить жодної інформації про те, які саме законні вимоги були висунуті працівниками поліції до ОСОБА_1 і в чому саме проявляється злісність непокори останнього.

Також вказана інформація не знайшла свого підтвердження і під час перегляду судом відеозапису подій.

Суд звертає увагу, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення він не має права виходити за межі фактичних обставин, викладених у протоколі. Якщо фабула адміністративного правопорушення не містить усіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно її редагувати, а також не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це порушуватиме право на захист особи та принцип рівності сторін процесу.

Протокол про адміністративне правопорушення фактично виконує роль обвинувального акта, на підставі якого, у поєднанні з іншими доказами, встановлюються наявність або відсутність адміністративного правопорушення, винуватість особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З огляду на викладене вище, фактичні обставини справи не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо винуватості особи повинні тлумачитися на її користь. Це є важливим принципом при вирішенні справи по суті та унеможливлює в даному випадку ухвалення постанови про визнання особи винною.

Такий підхід узгоджується із судовою практикою Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), згідно з якою доказування має ґрунтуватися на сукупності ознак або неспростовних презумпцій, які є достатньо вагомими, чіткими та узгодженими між собою. Якщо такі ознаки відсутні, винуватість особи не може бути доведена поза розумним сумнівом (п. 43 рішення ЄСПЛ від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з посиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey)).

Згідно з позицією ЄСПЛ, «розумний сумнів це сумнів, що ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих доказів або їх відсутності, і є таким, що змусив би особу утриматися від ухвалення рішення у питаннях, які мають для неї найбільше значення».

З огляду на викладене, дані, що містяться у протоколі серії ВАД № 672754 від 28.07.2025, не можуть бути покладені в основу судового рішення, а отже, існують підстави для закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, тобто через відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

Керуючись ст. 247, 284, 294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130, ст. 185 КУпАП, за обставин, викладених у протоколах про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 405606 від 28 липня 2025 року та серії ВАД № 672754 від 28 липня 2025 року, - закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 185 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга подається до Вінницького апеляційного суду через Ладижинський міський суд Вінницької області.

Суддя