Справа № 450/2576/25 Провадження № 3/450/1557/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2025 року суддя Пустомитівського районного суду Львівської області Кукса Д.А., розглянувши адміністративну справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає: АДРЕСА_1

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

11.06.2025 о 21 год. 15 хв. в м. Пустомити, вул. Винниченка, 2, ОСОБА_1 , керував транспортним засобом Nissan Navara, н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння очей. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавстом порядку відмовився, що зафіксовано на технічний засіб відеозапису, а саме на нагрудну бодікамеру №1157.

Такими своїми діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 та його захисник Рвачов О.О. в судове засідання не з`явилися, хоча повідомлялися про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомляли. Адвокат Рвачов О.О. подав клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Сторона захисту стверджує, що поліція безпідставно звинуватила ОСОБА_1 у керуванні транспортним засобом у стані сп`яніння, оскільки: у матеріалах справи відсутні докази руху авто під його керуванням; вимога пройти огляд була незаконною, адже у нього не було ознак сп`яніння, що суперечить Інструкції №1452/735; свідок ОСОБА_2 не була допитана в суді, тому її письмові пояснення не можна вважати належними та допустимими доказами; поліцейські не роз`яснили права за ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, чим порушили право на захист; ОСОБА_1 не було відсторонено від керування, що підтверджує відсутність підстав для звинувачень. Захист вважає дії поліції незаконними, а склад правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відсутнім. З наведених підстав просять суд закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Також просять суд застувати аналогію закону та призначити більш м`яке стягнення, ніж передбачено законом, відповідно до ст. 69 КК України, в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу без позбавлення права керувати транспортними засобами, оскільки право керування транспортними засобами необхідне ОСОБА_1 не для приватних цілей, а саме для виконання бойових завдань ЗСУ, оскільки є гостра необхідність в постійному підвозі військових вантажів та особового складу до лінії зіткнення.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За приписами ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Диспозицією ч. 1 ст.130 КУпАП передбачено відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Доводи захисникастосовно того, що ОСОБА_1 не керував автомобілем, спростовується показаннями свідка ОСОБА_2 , яка у судовому засіданні, під час огляду відеозапису, долученого до матеріалів справи, підтвердила свої письмові пояснення та однозначно вказала, що за кермом транспортного засобу Nissan Navara, н.з. НОМЕР_1 , перебував ОСОБА_1 . Також вона пояснила, що на місці ДТП перебувало троє чоловіків, один з яких був у військовій формі та саме він керував вказаним автомобілем. Після вчинення ДТП цей чоловік залишив місце події, однак згодом був зупинений працівниками поліції та повернутий на місце пригоди. Крім того, свідок зазначила, що ключі від автомобіля було викинуто, проте їх згодом знайшли сторонні особи та передали працівникам поліції та матеріалами справи.

Також інші доводи захисника наведенні в клопотанні про закриття адміністративного правопорушення є формальними і жодним чином не свідчать про невинуватість ОСОБА_1 , а також не спростовують наявних у справі доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Також вказані покликання розцінюються, як бажання ОСОБА_1 уникнути адміністративної відповідальності.

Розглядаючи матеріали адміністративної справи в межах наявних доказів, приходжу до висновку, що винуватість адмінправопорушника ОСОБА_1 , який порушив вимоги пункту 2.5 ПДР і вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, доведена матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №358966 від 11.06.2025; реєстрацією ЄО № 8351 від 11.06.2025; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 11.06.2025; відеозаписами, які містять фіксацію обставин події та підтверджують вину водія ОСОБА_1 у вчиненні даного адміністративного правопорушення; показаннями свідка ОСОБА_2

Оцінені судом докази доводять винуватість ОСОБА_1 «поза розумним сумнівом», тобто достовірно і достатньо підтверджують вчинення ним порушення вимог пункту 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Щодо клопотання про призначення більш м`якого стягнення, ніж передбачено законом, відповідно до ст. 69 КК України, в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу без позбавлення права керувати транспортними засобами, суд зазначає наступне.

На думку суду, характер правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зокрема його підвищена суспільна небезпечність, унеможливлює застосування до особи, яка його вчинила, звільнення від адміністративної відповідальності із застосуванням заходів впливу. Санкція ч.1 ст. 130 КУпАП безальтернативно у виді основного стягнення установлює штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Отже, таке стягнення свідчить про підвищений ступінь суспільної небезпечності діяння, а тому законодавець установив, що виховання особи, яка вчинила таке правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, неможливе в інший спосіб, незалежно від наявності чи відсутності встановлених ст.ст. 34, 35 КУпАП обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення.

Таким чином, у клопотанні захисника про призначення більш м`якого стягнення, ніж передбачено законом, відповідно до ст. 69 КК України, в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу без позбавлення права керувати транспортними засобами слід відмовити.

Вирішуючи питання про вид стягнення, з врахуванням особи правопорушника, приходжу до висновку, що на правопорушника слід накласти адміністративне стягнення в межах санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинене правопорушення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Керуючись ст.ст. 283, 284 КУпАП, суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 605,60 гривень судового збору.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або внесення на неї подання прокурора - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або подання без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу у зазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з наступного дня після набрання нею законної сили.

Зобов`язати відділ державної виконавчої служби повідомити про виконання постанови шляхом повернення останньої на адресу суду з відміткою про її виконання.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення.

СуддяД. А. Кукса