Справа №: 486/1117/25 Провадження № 3/486/538/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 серпня 2025 року м. Південноукраїнськ

Південноукраїнський міський суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Волощук О.О.,

при секретарі судового засідання Грабовській А.Д.,

розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.173-2 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу ВАД №722826 від 06.06.2025 року, ОСОБА_1 11.05.2025 о 12:00 год. за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно матері своєї співмешканки ОСОБА_2 , а саме висловлювався в її адресу брудною лайкою, погрожував фізичною розправою, хватав за руки, чим завдав фізичного болю, чим міг завдати ОСОБА_2 психологічної травми.

Дії ОСОБА_1 особою, яка складала протокол, кваліфіковані за ч.3 ст.173-2 КУпАП.

ОСОБА_1 , в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки в суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не заявив.

Потерпіла в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки в суд не повідомила.

Оскільки присутність ОСОБА_1 при розгляді справи згідно з ч.3 ст.268 КпАП України не є обов`язковою, судовий розгляд проведено у відсутності останнього.

Суд, дослідивши відомості, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення ВАД №722826 від 06.06.2025, рапорті, письмові пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_1 дійшов наступних висновків.

Частина 1 ст.173-2 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисного вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Для встановлення події адміністративного правопорушення, зазначеного у частині 1 статті 173-2 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

Пунктом 3 частини 1 статті 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" визначено, що домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно з пунктом 14 статті 1 цього Закону, психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Обов`язковими ознаками об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП є діяння (будь-які дії фізичного, психологічного чи економічного характеру, в тому числі погрози та образи), його шкідливі наслідки (шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, яка була або могла бути завдана потерпілому) та причинний зв`язок між діянням та наслідками.

Отже, для правильної кваліфікації дій особи за частиною 1 статті 173-2 КУпАП у виді психологічного насильства, необхідною умовою є встановлення не лише застосування кривдником образливих, зокрема, нецензурних слів до потерпілої особи, а установлення факту, що такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

У протоколі про адміністративне правопорушення ВАД №722826 від 06.06.2025 зазначено, що ОСОБА_1 виражався нецензурною лайкою погрожував фізичною розправою, хватав за руки чим спричинив фізичний біль співмешканці ОСОБА_2 . Також до протоколу додано письмові пояснення ОСОБА_2 про те, що її співмешканець після того як вона хотіла піти відштовхнув її, чим завдав фізичного болю. ОСОБА_1 в письмових поясненнях зазначив, що коли його співмешканка хотіла піти до сина в п`яному вигляді він заперечував та висловлювався брудною лайкою після чого взяв її за руки і поклав на ліжко.

Інших матеріалів до протоколу не додано, а наявні узгоджуються частково та містять протиріччя як між собою так і з поясненнями. Із досліджених доказів в сукупності вбачається, що єдиною підставою для складення протоколу стали пояснення ОСОБА_2 .

Згідно зі ст. 252 КУпАП оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи у їх сукупності.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010№ 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст.62 Конституції України презумпції невинуватості.

Згідно ст.62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст.10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення має бути безумовно доведена достатніми доказами, які установлюють об`єктивну істину у справі.

Аналіз встановлених судом обставин та матеріалів справи, показів особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та потерпілої, не підтвердили факт вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому діяння. Наявні в матеріалах справи докази свідчать лише про побутовий конфлікт між співмешканцями.

За таких обставин, оскільки сукупністю наданих суду доказів не підтверджено обставини, викладені в протоколі про адміністративні правопорушення, а всі сумніви слід тлумачити на користь особи, провадження у справі відносно ОСОБА_1 слід закрити з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.173-2 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст.173-2, ст.ст. 247, 252, 283, 284 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст.173-2 КУпАП закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.

Постанова може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Південноукраїнський міський суд Миколаївської області, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя О.О. Волощук