Єдиний унікальний номер 448/1627/25
Провадження № 3/448/875/25
П О С Т А Н О В А

28.08.2025 року суддя Мостиського районного суду Львівської області Кічак Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Мостиська матеріали справи, що надійшли з військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Луки, Самбірського району Львівської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця,

за ч.3 ст.172-11 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

На адресу Мостиського районного суду Львівської області з військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 надійшла справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.3 ст.172-11 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №240787 від 18.08.2025р. відомо, що 17.08.2025 року об 18:00 год. першим заступником начальника 2 впс (тип С) капітаном ОСОБА_2 під час перевірки особового складу в місці тимчасового розташування підрозділу за адресою: АДРЕСА_2 виявлено відсутність інспектора прикордонної служби 2 категорії кулеметника 1 відділення інспекторів прикордонної служби першої прикордонної застави другого відділу прикордонної служби (тип С) прикордонної комендатури швидкого реагування « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (з місцем дислокації АДРЕСА_2 ) ІНФОРМАЦІЯ_4 сержанта ОСОБА_1 , який повинен був прибути з вихідного дня 17.08.2025 року до тимчасового розташування підрозділу в АДРЕСА_2 , однак вказаного дня так і не прибув. На телефонні дзвінки не відповідав і особисто не виходив на свого безпосереднього керівника щоб пояснити причину відсутності. В подальшому, 17.08.2025 року, в результаті проведених пошукових заходів заступником начальника 2 впс (тип С) з морально-психологічного забезпечення капітаном ОСОБА_3 , місце перебування сержанта ОСОБА_1 не встановлено, проте об 01:00 год. 18.08.2025 року сержант ОСОБА_1 був віднайдений та вказаного дня об 03:00 год. був доставлений до місця тимчасового розташування підрозділу в АДРЕСА_2 . Вказане правопорушення військовослужбовцем ОСОБА_1 вчинено в умовах особливого періоду.

Таким чином, військовослужбовець ОСОБА_1 порушив ст. 11, 14 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, статтю 4 Дисциплінарного статуту Збройних сил України, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч.3 ст.172-11 КУпАП.

Проаналізувавши матеріали даної адміністративної справи, приходжу до наступного висновку.

Положення статті 1 КУпАП визначають, що завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Частина 2 статті 7 КУпАП передбачає, що провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У відповідності до положення статті 9 КУпАП - адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що орган державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що спричиняють вчиненню адміністративний правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З аналізу наведених вище норм вбачається, що оцінці підлягає як кожний окремий доказ, так і всі зібрані докази в цілому, на підставі чого суддя повинен зробити обґрунтований висновок про їх належність і допустимість, достовірність та достатність фактичних даних, що встановлюються цими доказами, та мають значення для справи.

Статтею 256 КУпАП визначено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Відповідно до статті 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує питання чи правильно складений протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Згідно із статтею 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об`єктивну сторону, об`єкт, суб`єктивну сторону (внутрішня сторона діяння, елементами якої є вина, мотив і мета) і суб`єкт. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Відповідно до чинного законодавства України протокол про адміністративне правопорушення є офіційним документом і основним джерелом доказів у справі, оскільки саме він має містити повні та точні відомості про вчинення правопорушення, його кваліфікацію, дані про потерпілих, свідків, якщо вони є. Саме протокол про адміністративне правопорушення є документом, в якому формулюється суть правопорушення.

Протокол складається у кожному випадку виявлення адміністративного правопорушення, він є єдиною формою документу, в якому фіксується факт вчинення допущеного порушення, ніякого іншого документу про прийняття до провадження уповноваженими органами не оформляється. Від того, наскільки грамотно, змістовно і умотивовано складений протокол, залежить якість розгляду справи про адміністративне порушення, правильність розгляду справи по суті й обґрунтованість застосування адміністративного стягнення.

Протокол про адміністративне правопорушення - це комплексне джерело доказової інформації. Однак він набуває значення доказу в таких випадках, коли: по-перше, протокол складений уповноваженою на те посадовою особою; по-друге, складений не пізніше термінів, передбачених для накладення адміністративного стягнення; по-третє, зміст протоколу відповідає усім вимогам, передбаченим коментованою статтею.

Суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП за якою складено протокол.

Обставини правопорушення повинні бути викладені в протоколі конкретно, з належним формулюванням складу адміністративного правопорушення у відповідності до змісту диспозиції статті (частини статті) КУпАП, що передбачає відповідальність за його вчинення.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №240787 від 18.08.2025р. вбачається наступне: 17.08.2025 року об 18:00 год. першим заступником начальника 2 впс (тип С) капітаном ОСОБА_2 під час перевірки особового складу в місці тимчасового розташування підрозділу за адресою: АДРЕСА_2 виявлено відсутність інспектора прикордонної служби 2 категорії кулеметника 1 відділення інспекторів прикордонної служби першої прикордонної застави другого відділу прикордонної служби (тип С) прикордонної комендатури швидкого реагування « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (з місцем дислокації АДРЕСА_2 ) ІНФОРМАЦІЯ_4 сержанта ОСОБА_1 , який повинен був прибути з вихідного дня 17.08.2025 року до тимчасового розташування підрозділу в АДРЕСА_2 , однак вказаного дня так і не прибув. На телефонні дзвінки не відповідав і особисто не виходив на свого безпосереднього керівника, щоб пояснити причину відсутності. В подальшому, 17.08.2025 року, в результаті проведених пошукових заходів заступником начальника 2 впс (тип С) з морально-психологічного забезпечення капітаном ОСОБА_3 , місце перебування сержанта ОСОБА_1 не встановлено, проте об 01:00 год. 18.08.2025 року сержант ОСОБА_1 був віднайдений та вказаного дня об 03:00 год. був доставлений до місця тимчасового розташування підрозділу в АДРЕСА_2 . Вказане правопорушення військовослужбовцем ОСОБА_1 вчинено в умовах особливого періоду.

Відповідальність за ч.3 ст.172-11 КУпАП передбачена в разі самовільного залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем (крім строкової військової служби), а також військовозобов`язаним та резервістом під час проходження зборів, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на військову службу у разі призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до десяти діб, що має бути чітко вказано в протоколі відносно особи, оскільки це є обов`язковою умовою складу адміністративного правопорушення.

В свою чергу згідно з ч.4 ст.172-11 КУпАП, передбачена відповідальність за дії, передбачені частинами першою або третьою цієї статті, вчинені в умовах особливого періоду.

В складеному протоколі зазначено, що військовослужбовець ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.172-11 КУпАП, тобто не з`явився на військову службу без поважних причин під час дії особливого періоду.

Разом з тим, протокол про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №240787 від 18.08.2025 року містить обов`язкову кваліфікуючу ознаку ч.4 ст.172-11 КУпАП, вчинення правопорушення умовах особливого періоду.

Таким чином, фабула інкримінованого військовослужбовцю ОСОБА_1 правопорушення не відповідає диспозиції ч.3 ст.172-11 КУпАП.

Враховуючи наведене, суд немає можливості дати оцінку неналежно та неповно зібраним доказам щодо обставин справи, які є істотними для вирішення адміністративних матеріалів.

На переконання суду, без усунення зазначених недоліків зробити однозначний висновок щодо винуватості чи невинуватості ОСОБА_1 не є можливим, відтак неповнота даних є істотною і суд не наділений повноваженнями таку усунути.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожному гарантований розгляд його справи незалежним і безстороннім судом. Європейський суд з прав людини в остаточному рішенні від 06.06.2018 року у справі "Михайлова проти України" зазначав, що в ситуації, коли суд за відсутності прокурора та особи, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, вимушений взяти на себе функцію пред`явлення та, що є більш важливим, нести тягар підтримки обвинувачення під час усного розгляду справи, можуть виникнути сумніви в наявності достатніх гарантій, здатних усунути обґрунтовані сумніви щодо негативного впливу такого процесу на безсторонність суду.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" №39598/03від 21.07.2011року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Irelandv.theUnitedKingdom), п.161, SeriesAзаява № 25).

При цьому, суд виходить з вимог статті 62 Конституції України та передбаченого у ній принципу презумпції невинуватості, згідно якого обвинувачення особи не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року визнано правильною практику тих суддів, які вмотивованими постановами повертають протоколи про адміністративні правопорушення, складені без додержання вимог КУпАП, відповідному правоохоронному органу для належного оформлення.

Велика Палата Верховного Суду у своїй правовій позиції сформульованій у постанові від 11.02.2021 у справі №11-1219сап19 зазначила, що норми КУпАП, які встановлюють процедуру адміністративного розслідування і стадію розгляду справи уповноваженим органом (судом), не містять законодавчих положень, які б за окресленої правової ситуації передбачали можливість повертати справу про адміністративне правопорушення для дооформлення протоколу й належного виконання вимог статті 256 КУпАП у частині забезпечення присутності порушника в суді. Водночас немає й процесуальних норм, які б забороняли, зокрема, судді, який розглядає справу про адміністративне правопорушення, вимагати від уповноваженого органу виконати належним чином вимоги процесуального закону щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення і його реалізації таким чином, щоб можна було вирішити питання про винність особи у вчиненні адміністративного проступку з дотриманням строків розгляду і без порушення прав особи порушника чи осіб, які потерпіли від дій останнього. Принаймні чітких й однозначних положень, які б дозволяли чи забороняли повертати протоколи для забезпечення присутності порушника під час розгляду справи, процесуальне адміністративно-деліктне законодавство не містить.

Сформовані на підставі аналізу сталої судової практики рекомендації відповідної вищої судової інституції в окресленому сегменті адміністративно-деліктних правовідносин орієнтував суддів на можливість повернення протоколу уповноваженому органу, який його склав, для дооформлення шляхом винесення відповідних постанов.

Таким чином, зазначені обставини не дають можливості повно та об`єктивно розглянути дану справу, тому суд вважає необхідним надіслати матеріали даної справи на дооформлення, оскільки протокол про адміністративне правопорушення є офіційним документом і до нього висуваються певні вимоги, обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей, покладається на особу, яка його складає та не може бути перекладено на суд.

Підстав для закриття провадження по справі на даний час, суд, виходячи з норм статей 38, 247 КУпАП - не вбачає, оскільки дана процесуальна дія не дасть змоги забезпечити виконання вимог статей 1, 6, 7, 23 КУпАП.

Керуючись ст.19 Конституції України, ст.ст.245, 256, 268, 277, 278, 280 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.3 ст.172-11 КУпАП повернути до військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , - для належного дооформлення.

Постанова остаточна та апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.В.Кічак