Провадження № 33/801/812/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Федчишен С. А.
Доповідач: Стадник І. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

25 серпня 2025 рокум. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Стадник І.М., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 17 липня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КпАП України,

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає в АДРЕСА_1 ,

встановив:

Постановою судді Вінницького міського суду Вінницької області від 17 липня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, що передбачене ч. 1 ст. 130 КпАП України та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 тис. грн з позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік.

Суд першої інстанції визнав встановленим, що 18 червня 2025 року о 23 год 40 хв по вул. К. Коріатовичів, 209А м. Вінниці водій ОСОБА_1 керував електросамокатом BOLT без д.н.з., з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, поведінка що не відповідає обстановці, порушення мови. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився на місці зупинки.

Не погодившись із постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність і необґрунтованість постанови, просить її скасувати, оскільки в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України.

В судовому засіданні ОСОБА_1 і його захисник адвокат Чернякова М.А. вимоги апеляційної скарги підтримали і просили задовольнити.

ОСОБА_1 суду пояснив, що не заперечує факту керування самокатом служби Болт, проте вважає, що керування такими транспортними засобами не вимагає наявності прав, і не утворює складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України.

Апеляційний суд, згідно з вимогами статті 294 КпАП України, переглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, що досліджувалися судом першої інстанції, вважає, що апеляційну слід задовольнити з таких підстав.

Згідно зі статтею 245 КпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Положеннями частин 1, 2 статті 7 КпАП України передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 251 КпАП України передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суддя місцевого суду обґрунтував свій висновок про доведеність вини ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КпАП України посиланнями на статтю 1187 ЦК України, а також практику Верховного Суду про те, що електросамокати незалежно від їх потужності є джерелом підвищеної небезпеки.

Апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №366149 19.06.2025 о 23.40год. в м. Вінниця, по вул. К. Коріатовичів, 209А водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом - електросамокатом BOLT без д.н.з., з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення мови. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився на місці зупинки та вчинив адміністративне правопорушення, що передбачене ч. 1 ст. 130 КпАП України.

Частиною 1 статті 130 КпАП України передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Статтею 16 Закону України «Про дорожній рух» дійсно передбачено обов`язок водія транспортного засобу не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 затверджені Правила дорожнього руху, які відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил (пункт. 1.1).

При цьому апеляційний суд звертає увагу, що в Правилах окремо визначаються такі терміни як «транспортні засоби» та «механічні транспортні засоби», а розділ 2 Правил передбачає обов`язки і права водіїв саме механічних транспортних засобів.

Так, якщо транспортний засіб це пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів, то механічний транспортний засіб це транспортний засіб, що приводиться в рух за допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт.

Відтак не всі транспортні засоби є механічними транспортними засобами, а поняття транспортний засіб є значно ширшим, і включає, для прикладу, велосипеди транспортні засоби, крім крісел колісних, що приводяться в рух мускульною силою людини, яка знаходиться на ньому, а особа, яка керує велосипедом, є не водієм, а велосипедистом.

При цьому апеляційний суд наголошує, що підпункт «а» пункту 2.9 ПДР України розміщений в розділі 2, який має назву «Обов`язки і права водіїв механічних транспортних засобів», а відтак поширюється лише на водіїв механічних транспортних засобів, яким електросамокат ОСОБА_1 «BOLT» не є, так як згідно з відповіддю компанії, що керує сервісом надання відповідних послуг, він обладнаний двигуном номінальною потужністю двигуна 350Вт, що є меншим 3 кВт.

При цьому помилковим є посилання суду першої інстанції на постанови Верховного Суду від 05 грудня 2022 року в справі № 214/7462/20 та від 15 березня 2023 року по справі № 127/5920/22, так як Верховний Суд в зазначеній постанові розтлумачив статтю 1187 ЦК України, проте не робив жодних висновків щодо віднесення/невіднесення електросамоката певної потужності до категорії «механічних транспортних засобів» й не ототожнює поняття «механічного транспортного засобу» й «джерела підвищеної небезпеки», а лише дійшов висновку про те, що використання електросамоката чи іншого подібного засобу (моноколеса, сегвея тощо) для переміщення особи як учасника дорожнього руху є джерелом підвищеної небезпеки в розумінні статті 1187 ЦК України, якщо в конкретному випадку такий засіб приводився в рух за допомогою встановленого на ньому електричного двигуна.

Не можуть бути підставою для притягнення водія самоката з двигуном, потужністю менше ніж 3 кВт і Закон України від 24 лютого 2023 року № 2956-ІХ «Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів».

Так, в статті 1 цього Закону наводиться визначення термінів, зокрема, електричного колісного транспортного засобу, легкого персонального електричного транспортного засобу, низькошвидкісного легкого електричного транспортного засобу тощо.

Так, відповідно до цього Закону самокат, яким керував ОСОБА_1 за ознакою потужності визначається як легкий персональний електричний транспортний засіб колісний транспортний засіб, який оснащений та приводиться в рух виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома) із потужністю у діапазоні до 1000 Вт, системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка здатна заряджатися шляхом підключення до зовнішнього джерела електричної енергії, з одним, двома, трьома або чотирма колесами, який має максимальну конструктивну швидкість у діапазоні до 25 кілометрів на годину.

Проте в інших статтях цього Закону чи в будь-яких інших законодавчих актах України термін «легкий персональний електричний транспортний засіб» не вживається, і про те, що ці транспорті засоби прирівнюються до механічних транспортних засобів, а їх водії несуть обов`язки водіїв механічних транспортних засобів не йдеться.

Апеляційний суд звертає також увагу на те, що відповідно до частини 12 статті 121 КпАП України, під транспортними засобами у статтях 121-126, 127-1 - 128-1, частинах першій і другій статті 129, статтях 132-1, 133-1, 133-2, 139 і 140 слід розуміти всі види автомобілів, трактори та інші самохідні машини, трамваї і тролейбуси, а також мотоцикли та інші транспортні засоби.

Стаття 130 КпАП України в зазначеному переліку відсутня, а відтак зазначене загальне визначення транспортних засобів для притягнення до адміністративної відповідальності за цією статтею не застосовується.

В зв`язку з тим, що ОСОБА_1 не керував механічним транспортним засобом, на нього не поширюються обов`язки водія, передбачені розділом 2 ПДР України, а відтак він не є суб`єктом адміністративного правопорушення, що передбачене статтею 130 КпАП України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене постанова суду першої інстанції є незаконною і підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись статтями 247 КпАП України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 17 липня 2025 року скасувати, а справу № 127/18035/25 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КпАП України закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП - за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя І.М. Стадник