Дата документу 19.08.2025
Справа № 334/4822/25
Провадження № 3/334/1787/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2025 року м. Запоріжжя

Суддя Дніпровського районного суду м. Запоріжжя Телегуз С.М., розглянувши матеріали справи про порушення митних правил, які надійшли з Запорізької митниці Державної митної служби України про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 від 23.05.2006 року, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.483 Митного кодексу України, -

ВСТАНОВИВ:

17.06.2025 року до суду з Запорізької митниці Державної митної служби України надійшла справа про порушення митних правил про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.483 МК України.

Відповідно протоколу про порушення митних правил №0052/UA112000/2025, складеного 16.05.2025 року Головним державним інспектором оперативного відділу Управління боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил Запорізької митниці Самойликом О.С., встановлено, що під час здійснення перевірочних заходів щодо дотримання вимог законодавства України при ввезенні на митну територію України в якості гуманітарної допомоги транспортних засобів, Запорізькою митницею було направлено запит від 10.12.2024 № 7.20-1/20-01/7/4134 на адресу Львівської митниці та відповідно до відповіді наданої Львівською митницею від 20.12.2024 №7.4-5/20-03/7/34743 встановлено, що 09.11.2022 року громадянином України ОСОБА_1 було ввезено на митну територію України транспортний засіб «MITSUBISHI PAJERO» (VIN-код НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_4 ) через пункт пропуску "Шегині-Медика" митного поста "Мостиська" Львівської митниці в якості гуманітарної допомоги для військової частини НОМЕР_5 . Під час ввезення на митну територію України транспортного засобу «MITSUBISHI PAJERO» (VIN-код НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_4 ) до Львівської митниці серед інших документів ОСОБА_1 було надано декларацію про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою від 09.11.2022, де «Отримувач» вказано ЗСУ В/Ч НОМЕР_5 , «Вид допомоги» зазначено транспортний засіб «MITSUBISHI PAJERO» (VIN-код НОМЕР_3 ) та заяву від 04.11.2022 № 403 за підписом командира ВЧ НОМЕР_5 ОСОБА_2 митницею отримано пояснення ОСОБА_3 (вх. №1899/10-26 від 05.05.2025), в яких зазначено, що заяву від 04.11.2022 № 403 ОСОБА_3 не підписував. Крім того, згідно листа ВЧ НОМЕР_5 (вих. № 1563/2215 від 30.03.2025), заяву від 04.11.2022 № 403 ВЧ НОМЕР_5 не реєструвала, на балансі військової частини НОМЕР_5 не перебуває. Згідно листа ІНФОРМАЦІЯ_2 від 27.04.2025 № 101/1880 зазначений автомобіль у відділенні військової інспекції безпеки дорожнього руху ІНФОРМАЦІЯ_2 не зареєстрований та на обліку не перебуває. З метою визначення вартості зазначеного транспортного засобу, управлінням боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил направлено службову записку від 29.04.2025 № 20/20-01/2492 на адресу управління контролю та адміністрування митних платежів. Згідно службової записки управління контролю та адміністрування митних платежів Запорізької митниці від 01.05.2025 № 15/15-01/2533 митна вартість транспортного засобу «MITSUBISHI PAJERO» (VIN-код НОМЕР_3 ) на дату ввезення на митну територію України 09.11.2022 становить 160765 грн. Таким чином, громадянином України ОСОБА_1 вчинено дії, спрямовані на переміщення через митний кордон України товару «MITSUBISHI PAJERO» (VIN-код НОМЕР_3 ) з приховуванням від митного контролю, шляхом подання митному органу як підставу для переміщення товару документів, що містять неправдиві відомості щодо отримувача товару, а саме: декларації про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою від 09.11.2022, заяви ВЧ НОМЕР_5 від 04.11.2022 №403.

Зазначені дії мають ознаки порушення митних правил за ч.1 ст.483 МК України.

24.07.2025 року до суду звернувся захисник: адвокат Казановська А.О. з клопотанням про приєднання письмових доказів: Акт приймання-передачі транспортного засобу від 19.09.2023 року №249, письмові пояснення ОСОБА_4 від 23.07.2025, ОСОБА_5 від 22.07.2025 та фототаблиці з фото №1-3.

01.08.2025 року до суду через систему «Електронний суд» звернувся представник Запорізької митниці ДМС України Данильченко А.В. з запереченнями, в яких посилалися на те, що Акт приймання-передачі транспортного засобу від 19.09.2023 року №249 не відповідає вимогам п.27 «Положення про військово-транспортний обов`язок», затвердженого Постановою КМУ від 28.12.2000 року №1921. Форма наданого Акту не відповідає формі додатку 4 наведеного положення. Також, в Акті реєстраційний номер CRU017 транспортного засобу «MITSUBISHI PAJERO» не відповідає реєстраційному номеру НОМЕР_4 , який був присутній на авто під час перетину митного кордону України, а отже, відбулася підміна реєстраційного номеру на транспортному засобі. В зв`язку з чим Акт не може бути прийнято судом як належний та допустимий доказ.

В поясненнях ОСОБА_4 від 23.07.2025, ОСОБА_5 від 22.07.2025 та ОСОБА_6 від 23.07.2025 зазначено, що транспортний засіб» MITSUBISHI PAJERO» був придбаний за власні кошти військовослужбовців, що суперечить ст.1 Закону Україну «Про гуманітарну допомогу», адже гуманітарна допомога є різновидом благодійництва та надається у вигляді безоплатної допомоги (пересилка, виконання робіт, надання послуг) - надання гуманітарної допомоги без будь-якої грошової, матеріальної або інших видів компенсації донорам. В зв`язку з чим, транспортний засіб не підпадає під ознаки гуманітарної допомоги, адже відбулася компенсація донору у вигляді передачі грошових коштів взамін на авто. Тому, під час ввезення зазначеного авто, ОСОБА_1 повинен був заявити в митній декларації товар, за який потрібно сплатити митні платежі на загальну суму 160765 грн. Фото надані захисником містять невідповідності щодо реєстраційного номеру транспортного засобу - на фото значиться номер НОМЕР_6 , а повинен бути 1564BN. Отже надані фото не дають можливості однозначно ідентифікувати транспортний засіб.

Згідно письмового пояснення ОСОБА_3 від 29.07.2025 він перебував на посаді командира в/ч НОМЕР_5 та ніяких письмових або усних доручень особовому складу щодо самостійного отримання транспортних засобів в якості гуманітарної допомоги не надавав. Також, ОСОБА_3 зазначає що ніяких відносин з ОСОБА_1 з метою отримання транспортного засобу в якості гуманітарної допомоги не мав.

Прохали визнати ОСОБА_1 винним та притягнути до відповідальності за ч.1 ст.483 МК України.

04.08.2025 року до суду звернувся захисник: адвокат Казановська А.О. з клопотанням про закриття провадження у справі, в якому посилалася на те, що ОСОБА_1 є сином діючого військовослужбовця ОСОБА_6 , який разом з іншими військовослужбовцями потребували автомобіля типу позашляховика для виконання бойових завдань та переміщень до інших місць постійної дислокації. Для цього військовослужбовець ОСОБА_6 звернувся з усною пропозицією до командира батальйону ОСОБА_7 , який дав свою згоду. Через деякий час потрібний автомобіль був знайдений за кордоном. Оскільки ОСОБА_6 та його товариші не мали можливості оплатити доставку автомобіля до місця несення служби, вони звернулись з проханням до сина ОСОБА_6 - ОСОБА_1 безоплатно привезти автомобіль «Mitsubishi Pajero» (VIN-код НОМЕР_7 ) до місця дислокації підрозділу. Для цього ОСОБА_1 отримав від свого батька заяву від військової частини про визначення автомобіля гуманітарною допомогою. Далі, ОСОБА_1 здійснив переміщення через митний кордон України вказаного автомобіля, надавши серед необхідних документів і вищезазначену заяву від військової частини. Проте ОСОБА_1 є цивільною особою, він не знав і об`єктивно не міг знати, що поданий документ можливо містить недостовірний підпис, оскільки мав підстави вважати його справжнім, не маючи жодних сумнівів щодо його дійсності чи законності. Цей факт підтверджується поясненнями ОСОБА_8 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Крім того, в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що ОСОБА_1 достовірно знав про те, що підпис на заяві не належить ОСОБА_9 , та усвідомлював, що надає неправдиві відомості, або докази того, що ОСОБА_1 приймав участь у виготовлені даного документу чи підробив його самостійно.

Правопорушення за ч.1 ст.483 МК України може бути вчинено лише умисно, коли особа знає, що документи, які вона надає митному органу, як підставу для переміщення товару, містять неправдиві дані, але бажає таким чином незаконно перемістити товар.

Тобто, у даному випадку конкретною метою, як обов`язковою ознакою складу правопорушення, був би намір ОСОБА_1 неправомірно перемістити товар через митний кордон України на підставі документів, що містять неправдиві відомості стосовно отримувача автомобіля. У даному випадку такої мети у ОСОБА_1 не було і вона не встановлена. ОСОБА_1 не усвідомлював, що подає митному органу документи, що можливо містять неправдиві відомості стосовно отримувача.

Таким чином, у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення ч.1 ст.483 МК України, а саме: суб`єктивна сторона.

З 24.02.2022 року в Україні введено воєнний стан. Збройні Сили України потребували і потребують в засобах пересування, а тому обставини мали місце в листопаді 2022 року, тобто в запеклих умовах воєнного стану, зумовленого військовою агресією російської федерації проти України. Військові оперативно потребували транспортних засобів підвищеної прохідності, що пояснює недотримання формальностей правильної передачі транспортного засобу, підписання відповідного акту та постановки автомобіля на облік у військовій частині. Крім того, ввезений транспортний засіб не відносяться до преміум-класу, а є бюджетним, що свідчить про те, що вказаний автомобіль дійсно переданий в якості гуманітарної допомоги для виконання військових завдань, замовлений та отриманий для використання військовослужбовцями ЗСУ під час виконання бойових завдань для відбиття збройної агресії російської федерації.

В матеріалах справи наявна заява від імені командира військової частин НОМЕР_5 , в якій він просить визнати автомобіль гуманітарною допомогою. Ця заява містить підпис та засвідчена офіційною печаткою ВЧ НОМЕР_5 , доступ до якої неможливий для ОСОБА_1 , ні для його батька військовослужбовця ОСОБА_6 , який на той час був на посаді старшого стрільця 1 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 1 стрілецької роти ВЧ НОМЕР_5 . Тобто, заяву підписав або все ж таки власноруч командир ВЧ НОМЕР_5 ОСОБА_7 , або інша уповноважена посадова особа, яка мала доступ до печатки та штампу ВЧ.

Оскільки ОСОБА_1 не є експертом з підписів та печаток, він отримав заяву напряму від свого батька військовослужбовця ВЧ НОМЕР_5 , тому він не мав жодного відношення до процесу підписання чи виготовлення вищезазначеної заяви.

В матеріалах справи міститься лист-відповідь командира ВЧ НОМЕР_5 ОСОБА_7 від 30.04.2025 року, в якому останній заперечує свою причетність до підписання заяви. Однак, даний лист-відповідь не містить попередження про кримінальну відповідальність за ст.384 КК України. Таким чином, лист-відповідь ОСОБА_10 від 30.04.2025 року не може вважатися належним та допустимим доказом у даній справі.

Натомість, стороною захисту були надані докази того, що командир ВЧ НОМЕР_5 ОСОБА_7 дав усну згоду на доставлення автомобіля для підрозділу в якості гуманітарної допомоги, а також того, що оформленням заяви займався інший військовослужбовець ОСОБА_11 , що підтверджено поясненнями військовослужбовців ОСОБА_6 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які були попереджені про кримінальну відповідальність за ст.384 КК України.

Вважають, що обов`язок обліку і контролю за отриманням та цільовим використанням гуманітарної допомоги покладено на отримувача такої допомоги, а не на ОСОБА_1 .

Крім того, зазначений автомобіль використовувався відкрито, з чіткою метою - для виконання бойових завдань, а також для пересування особового складу на інші місця дислокації, про що не могло не знати командування підрозділу, де проходив службу ОСОБА_6 та інші військовослужбовці. Відсутні докази того, що командування військової частини, на потреби якої був ввезений транспортний засіб, заперечувало проти його використання її військовослужбовцями.

Прохали закрити провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення за ч.1 ст.483 МК України.

В судовому засіданні представники Запорізької митниці ДМС України Ткач В.В. та Наказний Т.О. вважали, що в діях ОСОБА_1 є склад порушення митних правил за ч.1 ст.483 МК України, що підтверджено матеріалами справи.

В судовому засіданні захисник: адвокат Казановська А.О. прохала закрити провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення за ч.1 ст.483 МК України.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав позицію свого захисника.

Також, 24.07.2025 року в судовому засіданні було допитано в якості свідка ОСОБА_6 , який пояснив, що наразі він є військовослужбовцем ВЧ НОМЕР_8 , у 2022 році він проходив службу у ВЧ НОМЕР_5 , комбатом був ОСОБА_9 , коли його взвод перевели на ОСОБА_12 напрямок, то їм був необхідний автомобіль, вони скинулись грошима щоб придбати автомобіль. Перевізники просили 500 євро за послуги, тому він звернувся до свого сина ОСОБА_1 , оскільки у нього четверо дітей і він має змогу виїжджати закордон. Він звернувся до свого командира ОСОБА_9 (позивний « ОСОБА_13 ») і той надав дозвіл. Вони взяли дві автівки щоб проводити ротацію Mitsubishi L200 та Mitsubishi Pajero.

Також, 19.08.2025 року в судовому засіданні було допитано в якості свідка ОСОБА_14 , який пояснив, що наразі він є військовослужбовцем ВЧ НОМЕР_8 , у 2022-2023 роках проходив службу у ВЧ НОМЕР_5 разом з ОСОБА_15 , у них не було машин, ОСОБА_15 комбат видав лист про надання дозволу на привезення машини. Їм пригнали машину для виконання бойових завдань, і весь взвод використовував її. Яким чином ОСОБА_15 отримав дозвіл він не знає, він ходив до командування і отримав лист зі згодою. Командуванню було відомо про автомобіль, їм казали, щоб вони здавали ключі і документи, щоб не використовували машину для власних потреб. Потім ОСОБА_15 перейшов в «безпілотні» і зараз там виконує бойові завдання на цій машині.

Також, 19.08.2025 року в судовому засіданні було допитано в якості свідка ОСОБА_5 , який пояснив, що наразі він є командиром роти ВЧ НОМЕР_9 , а восени 2022 року він проходив службу у ВЧ НОМЕР_5 разом з ОСОБА_15 , комбатом був ОСОБА_9 (позивний « ОСОБА_13 »), оскільки у них не було машин, то вони скинулись підрозділом на покупку авто для виконання бойових завдань. Командування кошти не надавало, лише дало згоду на покупку та лист для можливості перетину авто через кордон. Авто їм привезли, на скільки йому відомо автомобіль й досі використовується для виконання бойових завдань. Дозвіл на перетин давали в письмовій формі, без цього дозволу неможливо перевезти авто через кордон. Вважає, що ОСОБА_15 не міг підробити лист, оскільки це неможливо, бо він не мав доступу до канцелярії.

Також, 19.08.2025 року в судовому засіданні було допитано в якості свідка ОСОБА_16 , який пояснив, що він прибув до ВЧ НОМЕР_5 влітку 2023 року, автомобіль вже був у частині, його використовували для бойових завдань, возили БК. Потім його списали через поранення.

Дослідивши матеріали справи про порушення митних правил, суд прийшов до наступних висновків.

Згідно ст.487 МК України провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно ст.2 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

Відповідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно ст.10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Згідно ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст.486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Згідно ст.489 МК України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.494 МК України про кожний випадок виявлення порушення митних правил уповноважена посадова особа митного органу, яка виявила таке порушення, невідкладно складає протокол за формою, установленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Згідно ч.1 ст.495 МК України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: 1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; 2) поясненнями свідків; 3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; 4) висновком експерта; 5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Згідно ч.2 ст.495 МК України посадова особа митного органу, яка здійснює провадження у справі про порушення митних правил, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Статтею 458 МК України визначено, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно ст.459 МК України суб`єктами адміністративної відповідальності за порушення митних правил можуть бути громадяни, які на момент вчинення такого правопорушення досягли 16-річного віку, а при вчиненні порушень митних правил підприємствами - посадові особи цих підприємств.

Статтею 483 МК України встановлена відповідальність за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, - та тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі від 50 до 100 відсотків вартості товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил з конфіскацією товарів, транспортних засобів із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, або з конфіскацією товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил, а також товарів, транспортних засобів із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю.

Об`єктом правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України, є охоронюваний МК України та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю.

Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України, є переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, зокрема шляхом подання митному органу як підстави для переміщення товарів документів, що містять неправдиві відомості, зокрема щодо товарів, їх ваги або кількості.

Суб`єктивна сторона ч.1 ст.483 МК України передбачає прямий умисел, тобто винна у скоєнні правопорушення особа чітко розуміє та усвідомлює обставини і характер незаконного переміщення товарів через митну територію України і прагне їх ввезти на територію України чи вивезти з України з порушенням встановленого порядку.

Таким чином, правопорушення, передбачене ч.1 ст.483 МК України, може бути вчинено лише умисно, коли особа знає, що документи, які вона надає митному органу, як підставу для переміщення товару, містять неправдиві дані, але бажає таким чином незаконно перемістити товар.

Відповідно роз`яснень, викладених в п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 03.06.2005 року «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил» для притягнення до відповідальності за ст.483 МК України необхідна наявність умислу в діях особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Не можна розглядати як порушення митних правил дії особи, яка, переміщуючи товари через митний кордон України, надала митним органам супровідні документи з відомостями, що не відповідають дійсності, без умислу порушити митні правила, передбачені чинним законодавством України.

Відповідно ст.1 Закону Україну «Про гуманітарну допомогу» гуманітарна допомога цільова адресна безоплатна допомога в грошовій або натуральній формі, у вигляді безповоротної фінансової допомоги або добровільних пожертвувань, або допомога у вигляді виконання робіт, надання послуг, що надається іноземними та вітчизняними донорами із гуманних мотивів отримувачам гуманітарної допомоги в Україні або за кордоном, які потребують її у зв`язку з соціальною незахищеністю, матеріальною незабезпеченістю, важким фінансовим становищем, або тяжкою хворобою конкретних фізичних осіб а також для підготовки до збройного захисту держави та її захисту у разі збройної агресії або збройного конфлікту.

Гуманітарна допомога є різновидом благодійництва і має спрямовуватися відповідно до обставин, об`єктивних потреб, згоди її отримувачів та за умови дотримання вимог ст.3 Закону України «Про благодійну діяльність та благодійні організації».

Згідно ст.3 Закону України «Про гуманітарну допомогу» підставою для здійснення гуманітарної допомоги в Україні є письмова згода отримувача гуманітарної допомоги на її одержання. Отримувач гуманітарної допомоги має такі самі права на її використання, що і набувач гуманітарної допомоги.

Відповідно ст.6 Закону Україну «Про гуманітарну допомогу» звільнення від оподаткування товарів (робіт, послуг) гуманітарної допомоги здійснюється в порядку, встановленому Податковим кодексом України та Митним кодексом України.

Згідно ч.1 ст.287 МК України та п.197.11 ст.197, п.213.3.9 ст.213 ПК України при ввезенні на митну територію України вантажі гуманітарної допомоги, звільняються від оподаткування, а саме сплати ввізного мита, акцизного податку та податку на додану вартість.

Пунктом 1 Постанови КМУ від 01.03.2022 року №174 «Деякі питання пропуску гуманітарної допомоги через митний кордон України в умовах воєнного стану» передбачено, що на період дії воєнного стану пропуск через митний кордон України гуманітарної допомоги здійснюється за місцем перетину митного кордону України шляхом подання в паперовій або електронній формі декларації, заповненої особою, що перевозить відповідний товар, за формою визначеною вказаною постановою Кабінету Міністрів України, без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності. Такі товари визнаються гуманітарною допомогою за декларативним принципом без прийняття відповідного рішення спеціально уповноважених державних органів з питань гуманітарної допомоги.

Відповідно ст.257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Митна декларація та інші документи, подання яких митним органам передбачено Митним кодексом України, оформлені на паперовому носії та у вигляді електронних документів, мають однакову юридичну силу. Митна декларація це заява встановленої форми, в якій особою зазначено митну процедуру, що підлягає застосуванню до товарів, та передбачені законодавством відомості про товари, умови і способи їх переміщення через митний кордон України та щодо нарахування митних платежів, необхідних для застосування цієї процедури (п.20 ст.4 МК України).

Відповідно п.30.1 ст.30 ПК України податкова пільга - передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі.

Згідно ч.1 ст.292 МК України митні платежі не сплачуються у разі, якщо відповідно до цього Кодексу, Податкового кодексу України, інших законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України щодо товарів надано звільнення або повне умовне звільнення від сплати митних платежів - у період дії такого звільнення і при дотриманні умов, у зв`язку з якими його надано.

Використання гуманітарної допомоги не за цільовим призначенням або з метою отримання прибутку є порушенням законодавства про гуманітарну допомогу, що тягне за собою кримінальну або адміністративну відповідальність (ст.12 Закону Україну «Про гуманітарну допомогу»).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 ввіз на митну територію України як гуманітарну допомогу автомобіль «MITSUBISHI PAJERO» (VIN-код НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_4 ), для потреб ЗСУ, у декларації про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою, вказав отримувачем зазначеного автомобіля військову частину НОМЕР_5 , де проходив службу його батько ОСОБА_6 , однак згідно пояснень командира військової частини НОМЕР_5 ОСОБА_3 останній не підписував заяву про ввезення вказаного автомобіля в якості гуманітарної допомоги, в подальшому цей автомобіль використовувався військовослужбовцями військової частини НОМЕР_5 для виконання бойових завдань, що підтверджується долученими до матеріалів справи фотознімками та поясненнями свідків, однак автомобіль не був зареєстрований та не поставлений на облік.

Так, згідно копії Акту №249 приймання-передачі транспортного засобу від 19.09.2023 року ОСОБА_1 передав НОМЕР_10 окремому батальйону ВЧ НОМЕР_5 НОМЕР_11 окремої бригади Територіальної оборони Запорізької області з метою укомплектування автомобільною технікою згідно штату та підвищення обороноздатності під час збройної агресії рф, на умовах гуманітарної допомоги, легковий автомобіль «MITSUBISHI PAJERO», 2007 року випуску, VIN НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_12 , на безоплатній основі.

Жодних відомостей про те, що ОСОБА_1 умисно подав митному органу недостовірні відомості щодо отримувача товару суду не представлено, не здобуто таких і під час судового розгляду справи.

Крім того, суд звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що ОСОБА_1 надав митному органу підроблені документи чи документи одержанні незаконним шляхом (висновки експертизи, показання свідків, вирок суду), які б доводили його вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України.

Таким чином, матеріали справи про порушення митних правил не містять будь-яких відомостей та жодних доказів того, що ОСОБА_1 вчинено дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю шляхом надання в якості підстави для переміщення товарів до митного орану документів, що містять неправдиві відомості щодо одержувача товару, а тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України.

При цьому, суд не бере до уваги посилання Митниці на те, що вказаний автомобіль ВЧ НОМЕР_5 не реєструвала, на її балансі він не перебуває - зважаючи на умови, в яких було ввезено вказаний автомобіль, нагальність потреб його використанні військовослужбовцями для виконання бойових завдань. На переконання суду, дотримання формальності передачі транспортного засобу на потреби ЗСУ не може превалювати над необхідністю його нагального використання у ході бойових дій у зв`язку з військовою агресією рф проти України.

Так, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів у справі.

Статтею 62 Конституції України визначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Особу може бути визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, в тому числі у сфері митного оформлення і контролю, виключно в разі встановлення в її діянні всіх ознак складу інкримінованого їй адміністративного правопорушення, тобто, за наявності усіх необхідних елементів об`єктивних та суб`єктивних ознак, які характеризують діяння як правопорушення - у сукупності.

За висновками Верховного Суду, викладеними у Постанові від 18.07.2019 року у справі №216/5226/16-а (2-а/216/33/17) притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами, а не підтвердження здійснення правопорушення відповідними доказами, не породжує правових підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності. Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 26.06.2019 року у справі №536/1703/17 (К/9901/3839/17).

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року ЄСПЛ звертає увагу, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Відповідно п.3 ч.1 ст.284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: про закриття справи.

Відповідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно ч.2 ст.528 МК України у справі про порушення митних правил суд (суддя) виносить одну з постанов, передбачених ч.1 ст.527 цього Кодексу.

Відповідно ч.1 ст.527 МК України у справі про порушення митних правил митний орган або суд (суддя), що розглядає справу, виносить одну з таких постанов: 3) про закриття провадження у справі.

Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, зазначає, що вказані та досліджені судом докази у своїй сукупності не доводять поза розумним сумнівом наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України.

За таких обставин, відповідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП та ст.527 МК України провадження у справі підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 243, 483, 495, 522, 526, 527, 528, 529 МК України, ст.ст. 7, 245, 247, 251, 252, 276, 278, 284, 289, 294 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про порушення митних правил відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.1 ст.483 Митного кодексу України згідно протоколу №0052/UA112000/2025 від 16.05.2025 року - закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 Митного кодексу України.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова суду (судді) у справі про порушення митних правил може бути оскаржена особою, стосовно якої вона винесена, представником такої особи або митним органом, який здійснював провадження у цій справі.

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Повний текст постанови складено 26 серпня 2025 року.

Суддя: С.М. Телегуз