Справа № 128/3813/24
Провадження № 33/801/900/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Саєнко О. Б.
Доповідач: Береговий О. Ю.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2025 рокум. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі судді судової палати у цивільних справах Берегового О.Ю.,

розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького районного суду Вінницької області від 18 червня 2025 року у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №258200 від 12 вересня 2024 року, цього ж дня о 18:20 год. по вул. Львівське шосе у с. Зарванці Вінницького району Вінницької області, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «ВАЗ 21063», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння: блідий колір обличчя, зіниці очей не реагують на світло. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння відмовився у встановленому законом порядку. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Вінницького районного суду Вінницької області від 18 червня 2025 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн, в дохід держави, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 605,60 грн судового збору.

Не погоджуючись із такою постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржує її в апеляційному порядку. Вважаючи оскаржувану постанову винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати, а провадження у справі закрити.

Одночасно із апеляційною скаргою подана заява про поновлення строку на апеляційне оскарження. Дана заява обґрунтована тим, що подання скарги з пропуском процесуального строку пов`язане із поважними причинами, а саме через обмеження військової служби (перебування на військовій службі).

Дослідивши матеріали адміністративної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, зокрема клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, суд дійшов висновку, що дане клопотання належить залишити без задоволення, а апеляційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала, виходячи із наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суд може поновити строк на апеляційне оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, якщо його було порушено з поважних причин.

Під поважними причинами пропущення процесуального строку слід розуміти неможливість особи подати заяву у визначений законом строк у зв`язку з такими обставинами, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що подала заяву про перегляд судових рішень, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.

Також слід зазначити, що при розгляді заяви про поновлення пропущеного строку, апеляційний суд перевіряє тільки поважність причин пропуску строку або їх відсутність, і не може давати оцінку процесуальним діям та документам по справі або прийнятому судом рішенню.

Із матеріалів справи слідує, що справа призначалася до розгляду судом першої інстанції на 17 червня 2025 року, ОСОБА_1 був належним завчасно повідомлений про дату час та місце розгляду справи, однак, у судове засідання не з`явився з невідомих причин, жодних клопотань із зазначенням поважності причин відсутності у судовому засіданні від нього не надходило, тому постанова Вінницького районного суду Вінницької області від 18 червня 2025 року дійсно винесена за відсутності ОСОБА_1 . Копія постанови суду першої інстанції того ж дня направлена скаржнику, що підтверджується супровідним листом суду від 18 червня 2025 року.

Окрім того, 13 січня 2025 року ОСОБА_1 подавав до суду першої інстанції заяву про долучення до матеріалів справи доказів, тобто достеменно був обізнаний про наявність у провадженні суду адміністративної справи щодо нього.

Також убачається, що ОСОБА_1 15 липня 2025 року вже подавав апеляційну скаргу на постанову Вінницького районного суду Вінницької області від 18 червня 2025 року, однак, постановою Вінницького апеляційного суду від 21 липня 2025 року вона була йому повернута у зв`язку тим, що така була подана після закінчення строку на апеляційне оскарження постанови і скаржником не заявлено клопотання про поновлення такого строку. Копія постанови апеляційного суду разом із апеляційною скаргою та доданими до неї матеріалами була надіслана скаржнику 22 липня 2025 року

Наразі апеляційна скарга подана ОСОБА_1 безпосередньо до суду першої інстанції 15 серпня 2025 року, тобто вочевидь поза межами десятиденного строку, передбаченого на оскарження постанови в справах про адміністративні правопорушення.

У заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження як на підставу поважності причин пропуску процесуального строку скаржник вказує на обмеження, пов`язані із проходженням військової служби Так на підтвердження вказаних обставин скаржником надано посвідчення учасника бойових дій № НОМЕР_2 , видане 30 листопада 2018 року, довідку В/ч НОМЕР_3 від 19 серпня 2024 року №3891 про перебування на військовій службі за призовом під час мобілізації в період запровадження воєнного стану, а також довідку В/ч НОМЕР_3 від 28 листопада 2024 року №6316 про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. Проте вказаними доказами підтверджується перебування ОСОБА_1 на військовій службі з 14 грудня 2022 року станом на листопад 2024 року, а також участь у бойових діях востаннє з 25 жовтня 2024 року по 31 жовтня 2024 року. Натомість доказів про перебування на військовій службі станом на час подання апеляційної скарги скаржником не надано.

Таким скаржником не наведено доводів та не надано доказів об`єктивної неможливості оскарження постанови Вінницького районного суду Вінницької області від 18 червня 2025 року у строк, передбачений ч. 2 ст. 294 КУпАП.

Чинні норми КУпАП стосовно права на оскарження постанови місцевого суду у справі про адміністративне правопорушення за аналогією з правом на доступ до суду, закріпленим у пункті першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, забезпечують законну мету і не порушують саму сутність цього права.

Згідно правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні у справі «Мельник проти України», норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження і перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. (Рішення у справі «Олександр Шевченко проти України» п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року).

У рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Устименко проти України» від 29 жовтня 2010 року суд вказав, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Наведена скаржником причина пропуску строку на апеляційне оскарження не перебуває у площині поважних причин, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто такі, що не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами, труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до апеляційної інстанції у строк, визначений законом і такі обставини мають бути підтверджені скаржником.

Отже, наявність суттєвих перешкод у своєчасній реалізації ОСОБА_1 права на апеляційне оскарження судового рішення, строк якого згідно ст.294 КУпАП обчислюється з дня винесення постанови, ініціатором заяви не наведені і апеляційним судом не встановлені, що у своїй сукупності засвідчує відсутність поважних причин пропуску строку на оскарження.

Таким чином, в задоволенні заяви про поновлення строку апеляційного оскарження ОСОБА_1 слід відмовити, апеляційну скаргу повернути скаржнику у відповідності до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

постановив:

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови Вінницького районного суду Вінницької області від 18 червня 2025 року, а апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала.

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду О. Ю. Береговий