ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 677/1161/25

Провадження № 33/820/566/25

Суддя Хмельницького апеляційного суду Топчій Т.В., розглянувши у відкритому засіданні в місті Хмельницькому з участю секретаря Мельничук К.С., Львова А.К., потерпілого ОСОБА_1 апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 на постанову Красилівського районного суду Хмельницької області від 17 липня 2025 року, якою

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та на підставі ст.247 ч.1 п.7 КУпАП закрито провадження у справі у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП, -

в с т а н о в и л а:

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені суддею обставини.

Постановою суду встановлено, що 11.09.2024 року о 12 год. 20 хв. за адресою с. Кременчуки Хмельницького району, перехрестя с.Кременчуки вулиці Привокзальна та автодороги Т-2324 Старокостянтинів-Антоніни 19 км, водій ОСОБА_2 , керуючи ТЗ Опель Астра днз НОМЕР_1 на перехресті нерівнозначних доріг, рухаючись по другорядній дорозі, порушив вимогу Д.З. 2.1 Дати дорогу та не надав перевагу в русі тз Renault Kangoo з ДНЗ НОМЕР_2 , який рухався головною дорогою, внаслідок чого сталося зіткнення з ТЗ Renault Kangoo з ДНЗ НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 , внаслідок чого тз отримали механічні пошкодження, чим було завдано матеріальні збитки, чим порушив п. 2.3. «б» ПДР та п. 16.11. ПДР.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

ОСОБА_2 в своїй апеляційній скарзі просить постанову Красилівського районного суду Хмельницької області від 17 липня 2025 року скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП щодо нього закрити.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що оскаржувана постанова прийнята без врахування вимог ст.с.245, 280 КУпАП, відповідно до яких завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Вважає, що твердження, викладене у протоколі про адміністративне правопорушення, про те, що порушення ОСОБА_2 вимог державного знаку 2.1 «Дати дорогу» та ненадання переваги в русі транспортному засобу Renault Kangoo, який рухався головною дорогою, є причиною зіткнення із ним, не відповідає обставинам встановленим у висновку експерта.

Посилається на висновок експерта викладений у питанні №8, що в даній ситуації водій автомобіля Ореl-Astra ОСОБА_2 при в`їзді на нерегульоване нерівнозначне перехрестя з другорядної дороги на головну не надав перевагу в русі транспортному засобу, що наближавсь до нього по головній дорозі. Своїми діями водій ОСОБА_2 створював небезпечну ситуацію та змушував водія автомобіля Renault Kangoo вжити екстрених заходів зменшення швидкості аж до зупинки. Тому в діях водія Ореl-Astra ОСОБА_2 вбачається невідповідність технічним вимогам дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» та п.10.1,16.1 ПДР. Таким чином, експерт встановив, що порушення ОСОБА_2 вказаних пунктів ПДР потягнули за собою створення аварійної обстановки, а саме: примусили інших учасників дорожнього руху різко змінити швидкість та напрямок руху.

А тому апелянт вважає, що в його діях вбачається склад адміністративного правопорушення передбаченого ст. 122 ч. 5 КУпАП, а не ст. 124 КУпАП, оскільки вони не спричинили пошкодження транспортних засобів, як того вимагають положення ст. 124 КУпАП.

Окрім того, зі змісту висновку експерта вбачається, що водій автомобіля Renault Kangoo ОСОБА_1 мав технічну можливість попередити зіткнення з автомобілем Ореl-Astra шляхом екстреного гальмування, з зупинкою автомобіля Renault Kangoo до смуги руху Ореl-Astra, при русі з допустимою для даних дорожніх умов швидкістю 50 км/год, тобто шляхом виконання вимог п.п. 12.3, 12.4 ПДР. Отже цим висновком підтверджується, що саме дії водія ОСОБА_1 спричинили пошкодження транспортних засобів, в той час як дії ОСОБА_2 призвели лише до створення аварійної ситуації.

Звертає апелянт увагу і на те, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про призначення судово-автотехнічної експертизи. В обґрунтування зазначає, що у наданому висновку експерт не дослідив причинно-наслідковий зв`язок між його діями та пошкодженням транспортних засобів. Також апелянт вказує на внутрішні суперечності у висновку: з одного боку, експерт говорить про створення ним аварійної ситуації, а з іншого про технічну можливість іншого водія уникнути зіткнення. Крім того, експерт не надав однозначного висновку щодо маневру залишення смуги руху. У зв`язку з цим ОСОБА_2 вважає, що для належного з`ясування обставин справи необхідні спеціальні знання.

Апелянт зауважує і про те, що він не визнає вини у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП. Попри це, поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи або визнання відсутності в діях особи складу та події адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями, і можливість прийняття таких взаємовиключних рішень в одній постанові про закриття справи свідчить про порушення права людини на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Позиції учасників апеляційного провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Під час апеляційного перегляду справи ОСОБА_2 підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити з підстав, викладених у ній.

Потерпілий ОСОБА_1 заперечував проти апеляційних вимог ОСОБА_2 , вважав постанову суду законною та обгрунтованою.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши учасників апеляційного перегляду провадження, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає за наступних підстав.

Мотиви суду.

Згідно із ст.7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. В ній зокрема, потрібно навести докази, на яких обґрунтовується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Апеляційнийи суд вважає, що такі вимоги чинного законодавства при розгляді адміністративної справи судом першої інстанції було дотримано у повному обсязі, рішення суду є законним та обґрунтованим.

Підставою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність у її діях складу адміністративного правопорушення.

Згідно ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок правління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, основною ознакою правопорушення є вина у виді умислу або необережності.

Таким чином, підставою для притягнення особи до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення є доведення об`єктивних і суб`єктивних ознак, тобто об`єкта, об`єктивної сторони, суб`єкта та суб`єктивної сторони правопорушення.

Диспозицією ст.124 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Згідно із п.2.3 «б» Правил дорожнього руху України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до п.16.11 ПДР України, на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

Згідно дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу», водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що під`їжджають до нерегульованого перехрестя по головній дорозі, а за наявності таблички 7.8 транспортним засобам, що рухаються по головній дорозі.

Винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, підтверджується сукупністю зібраних у справі доказів, досліджених як судом першої інстанції, так і апеляційним судом. Зокрема відомостями із:

- протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №359380 від 12.06.2025 року, з якого вбачається, що 11.09.2024 року о 12 год. 20 хв. за адресою с. Кременчуки Хмельницького району, перехрестя с.Кременчуки вулиці Привокзальна та автодороги Т-2324 Старокостянтинів-Антоніни 19 км, водій ОСОБА_2 , керуючи ТЗ Опель Астра днз НОМЕР_1 на перехресті нерівнозначних доріг, рухаючись по другорядній дорозі, порушив вимогу Д.З. 2.1 Дати дорогу та не надав перевагу в русі тз Renault Kangoo з ДНЗ НОМЕР_2 , який рухався головною дорогою, внаслідок чого сталося зіткнення з ТЗ Renault Kangoo з ДНЗ НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 , внаслідок чого тз отримали механічні пошкодження, чим було завдано матеріальні збитки, чим порушив п. 2.3. «б» ПДР та п. 16.11. ПДР (а.с.1);

- копій матеріалів кримінального провадження №0000280 від 16.10.2024 року, наданими СВ ХРУП ГУНП в Хмельницькій області, зокрема: схеми дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 11.09.2024 року о 12 год. 20 хв. на автодорозі Т-2324 Старокостянтинів-Антоніни 19 км, в якій зафіксована дорожня обстановка, місце зіткнення і розташування транспортних засобів після зіткнення (а.с.4); протоколів допиту свідків ОСОБА_1 від 03 грудня 2024 року (а.с.39-42), ОСОБА_2 від 12 грудня 2024 року (а.с.14-15), ОСОБА_3 (пасажира) від 04 грудня 2024 року (а.с.11-13); протоколом допиту свідка ОСОБА_4 від 20.02.2025 (поліцейського, який прибув на місце ДТП) з фотоматеріалами (а.с.30-38).

Окрім цього, у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.10.2025 року за №000280, було призначено судову інженерно-транспортну експертизу, проведення якої доручено експертам Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України.

Згідно висновку експерта № СЕ-19/102-25/6052-ІТ від 04.04.2025 року (а.с. 45-53), вбачається, що у цій дорожньо-транспортній ситуації, при вказаних в постанові про призначення експертизи комплексі вихідних даних, невідповідність дій водія автомобіля Opel-Astra ОСОБА_2 технічним вимогам дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» (розділ 33 «Дорожні знаки») та п.п. 10.1, 16.11 Правил дорожнього руху з технічної точки зору перебувають у причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо - транспортної пригоди.

У висновку також вказано, що в заданій дорожній ситуації водій автомобіля Opel-Astra ОСОБА_2 при в`їзді на нерегульоване нерівнозначне перехрестя з другорядної дороги на головну не надав перевагу в русі ТЗ, що наближався до нього по головній дорозі. Своїми діями водій автомобіля Opel-Astra ОСОБА_2 створював небезпечну ситуацію та змушував водія автомобіля Renault-Kangoo вжити екстренних заходів - зменшення швидкості аж до зупинки. Тому в діях водія автомобіля Opel-Astra ОСОБА_2 вбачається невідповідності технічним вимогам дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» (розділ 33 Дорожні знаки та п.10.1, 16.11 ПДР.

При цьому, за умов дотримання вимог дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» та п.10.1, 16.11 ПДР водій автомобіля Opel-Astra ОСОБА_2 мав технічну можливість запобігти пригоді, то невідповідність його дій вказаним вимогам ПДР з технічної точки зору перебувають у причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо - транспортної пригоди.

Підстав сумніватись у висновках, наданих експертом ОСОБА_5 , у апеляційного суду немає, оскільки він був попереджений про кримінальну відповідальність ст.384, 385 КК України, авто технічна експертиза була призначена слідчим на підставах передбачених КПК України, тому є належним та допустимим доказом.

Відповідно до ст. 251 ч. 1 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються в тому числі висновком експерта.

Таким чином, в даному випадку, висновок експерта № СЕ-19/102-25/6052-ІТ від 04.04.2025 року, з огляду на положення ст. 251 КУпАП, є належним і допустимим доказом, а тому був прийнятий судом на підтвердження тих чи інших обставин у даній справі.

Отже, винуватість водія ОСОБА_2 підтверджується, в тому числі і висновком експерта Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру № СЕ-19/102-25/6052-ІТ від 04.04.2025 року, на підставі якого було і складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №359380 від 12.06.2025 року.

Враховуючи наведені докази, які взаємодоповнюють один одного, і в сукупності надають можливість з усією повнотою встановити обставини ДТП, апеляційний суд приходить до висновку про наявність підстав вважати, що в діях ОСОБА_2 наявні порушення вимог п.п. 2.3 «б», 10.1, 16.11 ПДР України, відповідальність за які передбачена ст.124 КУпАП.

Не заслуговують на увагу доводи апелянта про те, що дії ОСОБА_2 підлягають кваліфікації за ст. 122 ч. 5 КУпАП, оскільки спричинили лише аварійну обстановку без пошкодження транспортних засобів, що підтверджено експертним висновком, а отже не містять складу

Відповідно до ст. 122 ч. 5 КУпАП адміністративна відповідальність настає за порушення, передбачені частинами першою - четвертою цієї статті, що спричинили створення аварійної обстановки, а саме: примусили інших учасників дорожнього руху різко змінити швидкість, напрямок руху або вжити інших заходів щодо забезпечення особистої безпеки або безпеки інших громадян.

Змістовний аналіз наведених положень Закону вказує, що для кваліфікації дій особи за ст. 122 ч. 5 КУпАП необхідно щоб наслідки у вигляді створення аварійної обстановки наставали у випадку наступних порушень: перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Виходячи зі змісту зазначених статтей, норми ст. 122 ч. 5 КУпАП, застосовуються виключно у випадках відсутності будь-яких негативних наслідків, у тому числі пошкодження транспортних засобів чи іншого майна.

Як вбачається з матеріалів справи, внаслідок порушення ОСОБА_2 вимог дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» та п.п. 2.3б та 16.11 ПДР відбулась ДТП, внаслідок якої транспортні засоби під керуванням ОСОБА_2 та ОСОБА_1 отримали механічні пошкодження, що охоплюється диспозицією ст. 124 КУпАП.

Таким чином, дії ОСОБА_6 правильно кваліфіковано за ст. 124 КУпАП, доводи апеляційної скарги щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП внаслідок неправильної кваліфікації його дій є безпідставними.

Посилання апеляційної скарги, які зводяться до непогодження апелянта з висновком експерта є безпідставними, адже експерт, який проводить судову експертизу, володіє спеціальними навиками, пройшов спеціалізацію та удосконалення за певною тематикою. Судовий експерт приймає свій висновок виходячи з аналізу конкретної ситуації та розглядаючи її в призмі теоретичних та практичних знань. За таких підстав можна впевнено стверджувати, що ставити під сумнів кваліфікацію експерта недоцільно. А тому незгода сторони провадження з висновком експерта не є безумовною підставою для призначення судом нової експертизи.

Встановлення тією ж самою автотехнічної експертизою Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру № СЕ-19/102-25/6052-ІТ від 04.04.2025 року вини другого водія автомобіля Renault Kangoo з ДНЗ НОМЕР_2 ОСОБА_1 порушень вимог п.12.3 ПДР України, які також перебувають у причинному зв`язку з настанням ДТП, наведених судом висновків про вину водія ОСОБА_6 не спростовує, оскільки за змістом авто технічної експертизи установлена вина обох водіїв у порушенні вимог ПДР України, які перебувають в причинному зв`язку з настанням ДТП.

З урахуванням того, що адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, ОСОБА_2 вчинив 11.09.2024 року, та на час постановлення судом першої інстанції рішення минуло три місяці, а тому суддя дійшов правильного висновку про закриття провадження у справі у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення на підставі ст. 38, 247 ч.1 п.7 КУпАП та обґрунтовано встановив наявність у діях ОСОБА_2 складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Такі рішення не суперечать процесуально одне одному, і не являються взаємовиключними, як помилково вважає сторона захисту.

Оскільки вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченогост. 124 КУпАП, за обставин викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, підтверджується сукупністю зібраних у справі доказів, які узгоджуються між собою та не викликають сумнівів у своїй належності та допустимості, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування постанови суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що постанова суду є законною та обґрунтованою, та підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст.293, 294 КУпАП, суд -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника Львова А.К. залишити без задоволення.

Постанову Красилівського районного суду Хмельницької області від 17 липня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною, набирає законної сили негайно і оскарженню не підлягає.

Суддя: