ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/365/25 Справа № 705/2129/25 Категорія: ч. 5 ст. 126 КУпАПГоловуючий у І інстанції Гудзенко В. Л. Доповідач в апеляційній інстанції Биба Ю. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2025 року м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Биба Ю.В., за участі розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення № 705/2129/25, за апеляційною скаргою захисника Діденка Р.А. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 16 травня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП,-

в с т а н о в и в:

Постановою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 16 травня 2025 року, ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 років, без оплатного вилучення транспортного засобу, постановлено стягнути судовий збір на користь держави в сумі 605,6 грн.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 05.04.2025 року о 13-06 год. по автодорозі М-05 Київ-Одеса 224 км, керуючи транспортним засобом зі швидкістю 174 км/год., перевищив встановлену швидкість руху більше ніж на 50 км/год. Швидкість руху вимірювалась приладом TruCam TC 000424. При перевірці документів, було встановлено, що у громадянина ОСОБА_1 відсутнє посвідчення водія відповідної категорії, а саме категорії В, правопорушення вчинено повторно протягом року, постанова ЕНА 2769645 від 06.08.2024 року, чим порушив п.2.1.а.ПДР України керування транспортного засобу особою, яка не має права керувати транспортним засобом, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст. 126 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду, захисник Діденко Р.А. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив її скасувати, а справу закрити на підставі п. 4 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із вчиненням ОСОБА_1 дій в стані крайньої необхідності. Також просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови.

Обгрунтовуючи свої вимоги посилається на те, що судом першої інстанції розгляд справи проведено у відсутність ОСОБА_1 , який не був належним чином повідомленим про дату та час судового розгляду, що є порушенням права на захист та на доступ до правосуддя.

Судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для розгляду справи.

Так, ОСОБА_1 є військовослужбовцем. Він повідомляв працівникам поліції, які його зупинили, що виконує наказ командира, даний факт вбачається з відео бодікамери працівника патрульної поліції. Додатковим підтвердженням того факту, що 05.04.2025 Карауш виконував наказ командира є довідка від 02.06.2025, за підписом командира ВЧ НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_2 , у якій зазначено, що: у зв`язку з дефіцитом особового складу, який має досвід керування транспортними засобами, командування змушене, у разі нагальної потреби, залучати військовослужбовців із відповідними навичками керування, навіть за відсутності у них водійських посвідчень.

Того дня, 05.04.2025 командуванням було усно наказано військовослужбовцю ОСОБА_1 здійснити поїздку до м. Одеса для отримання та транспортування до місця постійної дислокації підрозділу безпілотних літальних апаратів (дронів), які є критично необхідними для виконання бойових завдань підрозділу.

Вказане завдання носило невідкладний характер, а його виконання іншими особами було неможливим з огляду на хронічний брак водіїв із посвідченням відповідної категорії, особливо у бойових підрозділах.

З огляду на терміновість завдання, відсутність іншого кваліфікованого персоналу, а також відсутність альтернативного способу доставки дронів, ОСОБА_1 діяв в умовах виконання наказу командира, без ознак умислу на правопорушення, у добросовісному прагненні забезпечити бойову готовність підрозділу.

Тобто дії ОСОБА_1 були зумовлені крайньою необхідністю та здійснювались в інтересах обороноздатності України.

Просить врахувати вказані обставини, а саме те, що дії ОСОБА_1 вчинені в стані крайньої необхідності, що з огляду на вимоги п. 4 ч. 1 ст. 247 КУпАП. Для закриття провадження у справі.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження посилається на те, що розгляд справи та проголошення постанови здійснювалося у відсутність ОСОБА_1 . Лише 28.05.2025 на адресу ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку Укрпошта надійшла оскаржувана постанова. Враховуючи зазначене, строк на апеляційне оскарження обчислюється з моменту отримання копії постанови та закінчується 07.06.2025 (субота), тому останнім днем є 09.06.2025.

Заслухавши думку захисника Діденка Р.А., який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до вимог ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Згідно ст. 289 КУпАП у разі пропуску строку на оскарження постанови суду з поважних причин його може бути поновлено за заявою особи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 285 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі щодо якої її винесено.

З матеріалів справи вбачається, що розгляд протоколу про адміністративне правопорушення здійснювіався у відсутність ОСОБА_1 , копію постанови отримав 28.05.2025, апеляційний суд вважає справедливим визнати названі скаржником причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду поважними, та вбачає необхідним його поновити.

Відповідно до ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги при розгляді даної справи судом першої інстанції виконані.

Висновок місцевого суду про наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП, в діях ОСОБА_1 ґрунтується на зібраних та досліджених в судовому засіданні доказах, яким суд дав належну правову оцінку.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що вина ОСОБА_1 за наведених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №291484 від 05 квітня 2025 та встановлених судом доведеними обставин, підтверджується постановою про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА № 2769645 від 06 серпня 2024 року за ч. 2 ст. 126 КУпАП, відеозаписом.

Так, за даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 291484 від 05 квітня 2025 року ОСОБА_1 інкримінується те, що він 05.04.2025 о 13-06 годині, на автодорозі М-05 Київ-Одеса 224 км, керував автомобілем TOYOTA LAND CRUISER PRADO 150, д.н.з. НОМЕР_2 без посвідчення водія відповідної категорії, повторно протягом року, що підтверджено постановою про притягнення до адміністративної відповідальності серії ЕНА №2769645 від 06 серпня 2024 року за ч.2 ст. 126 КУпАП, чим порушено вимоги п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 5 ст. 126 КУпАП

З постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 2769645 від 06 серпня 2024 року вбачається, що ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 гривень за скоєння правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, що мало місце 06 серпня 2024 року о 15-38 год. (а.с. 2);

Відповідно до довідки інспектора відділу адміністративної практики управління патрульної поліції в Черкаській області, згідно облікових даних УПП в Черкаській області ОСОБА_1 посвідчення водія не отримував. (а.с. 4);

Дослідженим апеляційним судом відеозаписом події, зафіксовано керування ОСОБА_1 транспортним засобом, його зупинку, підтвердження водієм відсутності у нього посвідчення водія та притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП у зв`язку із відсутністю посвідчення водія.

Отже наведені докази свідчать про відсутність у ОСОБА_1 права на керування транспортним засобом.

Пунктом 2.1 а) Правил дорожнього руху передбачено, що водій транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Частиною 5 ст. 126 КУпАП передбачено відповідальність у виді накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Щодо доводів апелянта про те, що ОСОБА_1 діяв в стані крайньої необхідності, виконуючи завдання командира, слід вказати таке.

Частина 1 ст. 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Згідно з ст.ст. 17, 18 КУпАП,особа,яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності. Не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Відповідно сталої судової практики, стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам. Якщо загроза охоронюваним інтересам може виникнути в майбутньому, діяння не може вважатися таким, що вчинено у стані крайньої необхідності. На це прямо вказують слова тексту статті «для усунення небезпеки, яка загрожує». Однією з найважливіших умов правомірності акта крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.

Попри твердження апелянта, апеляційний суд вважає, що матеріали справи не містять будь-яких відомостей про те, що ОСОБА_1 дійсно виконував наказ командира, а саме бойове завдання.

За таких обставин в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 5 ст. 126 КУпАП, адже він повторно протягом року вчинив порушення, передбачене частиною 4 цієї статті - керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що відсутні передбачені законом підстави для скасування постанови судді, а тому постанову суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Поновити захиснику Діденку Р.А. строк на апеляційне оскарження постанови Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 16 травня 2025 року.

Постанову Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 16 травня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст. 126 КУпАП залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника Діденка Р.А. в інтересах ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.В. Биба