ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2025 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Харлан Н.М., із секретарем судового засідання Писаренко К.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Охмака В.І. захисника в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Автозаводського районного суду м. Кременчука від 09 січня 2025 року,

ВСТАНОВИВ:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, ІПН суду не відомий, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 гривень на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

Згідно з постановою, 07.10.2024 року о 22-56 год. в м. Кременчуці по пр.-кт. Л. Українки ОСОБА_1 керував транспортним засобом «VOLKSWAGEN PASSAT» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, порушення мови, від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з рішенням суду, до апеляційного суду з апеляційною скаргою звернувся адвокат Охмак В.І. захисник в інтересах ОСОБА_1 , в якій просить постанову відносно останнього скасувати та закрити провадження по справі, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

На обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що поліцейськими було складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 за відмову у проходженні тесту на стан алкогольного сп`яніння. Але місцевим судом не взято до уваги, що відповідно до наявних в матеріалах справи відеозаписів з нагрудних камер поліцейських, можна дійти висновку, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження відповідного тесту.

Також вказує, що місцевий суд розглянув справу у відсутність ОСОБА_1 , що порушує його права та законні інтереси.

Крім того, просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови, оскільки 09.01.2025 під час розгляду справи ні ОСОБА_1 , ні він не були присутні, а саму постанову він отримав особисто в канцелярії суду 28.01.2025 року.

Будучи належним чином повідомленими про дату та час апеляційного розгляду, учасники провадження в судове засідання не з`явилися. Захисник Охмак В.І. звернувся до суду із заявою про здійснення апеляційного розгляду за його відсутності та відсутності ОСОБА_1 .

Згідно зі ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

При розгляді клопотання захисника встановлено, що ОСОБА_1 та його захисник Охмак В.І. під час проголошення постанови суду 09.01.2025 присутніми не були, а із її змістом захисник ознайомився 28.01.2025.

В подальшому апеляційну скаргу захисник Охмак В.І. подав 31.01.2025, тобто протягом 10 днів з моменту коли йому стало відомо про мотиви прийнятого рішення.

За таких обставин, вважаю причину пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції поважною, а тому клопотання захисника Охмака В.І. про поновлення пропущеного строку підлягає задоволенню.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, давши їм аналіз та оцінку, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення суд, відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, повинен з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші факти, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозиція частини 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Судом першої інстанції відповідно до вимог ст. ст. 252, 280 КУпАП досліджені обставини справи в їх сукупності та встановлений факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Таких висновків суд дійшов на підставі сукупних та взаємоузгоджених між собою доказів: протоколу про адміністративне правопорушення від 07.10.2024 серії ЕПР1 № 145432; направлення до КНМП «КМЛПЛ» на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відеозапису події.

З відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом «VOLKSWAGEN PASSAT» д.н.з. НОМЕР_1 за викладених у протоколі та постанові суду обставин.

Після зупинки транспортного засобу, у працівників поліції виникли підозри про перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння та йому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння в установленому законом порядку.

Встановлення ознак сп`яніння, що є підставою для направлення особи для проходження огляду на стан сп`яніння, відповідно до чинного законодавства відноситься до компетенції поліцейського, а не суду.

Згідно з п.п. 2.9а ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

На відеозаписі також зафіксовано, що на вимогу поліцейського про необхідність пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку, ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду та визнав, що він дійсно перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Крім того, він пояснив свій вчинок тим, що рухався за каретою швидкої допомоги, якою було госпіталізовано його батька.

На підставі викладеного вважаю, що наданий суду відеозапис в повному обсязі відображає обставини вчиненого правопорушення.

Істотних порушень правил проходження огляду на стан сп`яніння та порядку оформлення відмови від його проходження, які б впливали на правильність висновків суду, під час апеляційного розгляду встановлено не було.

Поряд із цим, не знайшли свого підтвердження доводи захисника про порушення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у зв`язку із розглядом справи за його відсутності, оскільки матеріали справи містять докази, які свідчать про те, що сторона захисту була обізнана про слухання справи у суді, оскільки захисник знайомився з матеріалами справи, неодноразово подавав клопотання про відкладення судового засідання, долучав докази, а повідомлення про судові засідання направлялися за місцем проживання ОСОБА_1 .

Більше того, ОСОБА_1 надано можливість реалізувати свої права щодо надання пояснень по суті справи у суді апеляційної інстанції, однак до апеляційного суду він також жодного разу не з`явився, що свідчить про відсутність інтересу останнього до реалізації таких прав.

Враховуючи наведене, вважаю доведеним вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому рішення суду першої інстанції є законним та належним чином мотивованим, у зв`язку із чим апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання адвоката Охмака В.І. - захисника в інтересах ОСОБА_1 задовольнити та поновити йому строк на оскарження постанови судді Автозаводського районного суду м. Кременчука від 09 січня 2025 року.

Апеляційну скаргу адвоката Охмака В.І. захисника в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Автозаводського районного суду м. Кременчука від 09 січня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду Н.М. Харлан