ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/817/439/25 Доповідач - Тиха І.М.
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2025 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Тиха І.М., за участю ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31 липня 2025 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

ВСТАНОВИЛА:

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 1 тисячі неоподатковуваних мінімумів доході громадян, що становить 17 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Цією ж постановою стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Згідно з постановою суду, 15.06.2025 року о 19 год. 50 хв. в м. Тернополі по вул. Збаразька,29 ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки Мітсубісі Аутлендер, н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням технічного приладу газоаналізатора «Alcotest 6820 №ARНJ-0251» (повірка дійсна до 12.11.2025 року) та огляду в КНП «ТОМЦСНЗ» ТОР відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху..

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вважає що працівником поліції без достатніх підстав було запропоновано йому пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння оскільки зазначені ним у протоколі про адміністративне правопорушення та направленні на огляд в медичний заклад ознаки сп`яніння не підтверджуються жодними доказами.

Обгрунтовує вимоги тим з відеозапису з нагрудних камер поліцейських неможливо встановити порушення мови, поведінку, що не відповідає обстановці, різку зміну забарвлення шкірного покриву обличчя, також зазначає що інспектор поліції сам підтвердив невизначеність цих ознак.

Вважає що протокол про адміністративне правопорушення без наявності інших доказів його вини є недостатнім для накладення на нього адміністративного стягнення оскільки не узгоджується з критерієм доказування поза розумним сумнівом.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу з викладених у ній мотивів, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.

Згідно із вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Свій висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП місцевий суд обгрунтував даними, що містяться у: протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 322759 від 15.06.2025 за ч. 1 ст. 130 КУпАП ; направленні на огляд водія ОСОБА_1 з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння в КНП «ТОМЦСНЗ» ТОР" від 15.06.2025 ; копії постанови про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 4986316 від 15.06.2025 року за ч.1 ст. 122 КУпАП, відеозаписі з нагрудної камери поліцейського.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії серії ЕПР1 № 322759 від 15.06.2025, складеному щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП , 15.06.2025 року о 19 год. 50 хв. в м. Тернополі по вул. Збаразька,29 ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки Мітсубісі Аутлендер, н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням технічного приладу газоаналізатора «Alcotest 6820 №ARНJ-0251» (повірка дійсна до 12.11.2025 року) та огляду в КНП «ТОМЦСНЗ» ТОР відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху. При цьому у вказаному протоколі вказано також що місцем його складання є також м. Тернопіль по вул. Збаразька,29.

Як слідує з постанови про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 4986316 від 15.06.2025 року за ч.1 ст. 122 КУпАП, 15.06.2025 року о 19 год. 50 хв. в м. Тернополі по вул. Збаразька,29 ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом марки Мітсубісі Аутлендер, н.з. НОМЕР_1 перетнув суцільну подвійну лінію дорожньої розмітки 1.3, яка поділяє потоки протилежних напрямків руху, чим порушив вимоги п.34 ПДР України.

Долученим до матеріалів справи відеозаписом з нагрудних камер поліцейських підтверджується що у зазначеному у вказаних процесуальних документах місці: в м. Тернополі по вул. Збаразька,29 та часі: 19 год 50 хв. автомобіль під керуванням ОСОБА_1 вже знаходився в нерухомому стані, тобто не здійснював рух, а перетин ним суцільну подвійну лінію дорожньої розмітки 1.3 мав місце раніше та у іншому місці: в м. Тернополі при виїзді з вул.Бродівська,1а та лише проїхавши значну відстань він зупинився на вул.Збаразька,29, яке є місцем складання адмінматеріалів .

Тобто у протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 та постанові про накладення на нього адміністративного стягнення за порушення вимог ПДР України, яке було причиною зупинки автомобіля, невірно зазначені час та місце вчинення вказаних правопорушень.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення, серед іншого, зазначається місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення.

ЄСПЛ у своїх рішеннях прирівнює адміністративні правопорушення за своїм характором до кримінальних (справи "Лучанінова проти України", "Надточій проти України"), тому на них розповсюджуються вимоги кримінального та кримінального процесуального законодавства України.

Згідно зі п.1 ч.1 ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення(час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення (справа «Надточий проти України від 15 травня 2008 року»). ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Статтею 35 Закону України Про Національну поліцію передбачено вичерпний перелік підстав, за яких поліцейський може зупиняти транспортні засоби.

Оскільки працівниками поліції належним чином не доведено факту порушення ОСОБА_1 вимог ПДР України у вказаний у постанові про накладення на нього адміністарктивного стягнення за ч.1 ст.122 КУпАП часі та місці вважаю що, висновки місцевого суду про правомірність зупинки працівниками поліції транспортного засобу під його керуванням внаслідок якої був складений протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, є необґрунтованими за відсутності належних та допустимих доказів вчинення адміністративного правопорушення, що передувало складенню протоколу за ч.1 ст.130 КУпАП.

ЄСПЛ у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23.10.1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998 року).

Отже, протокол у справі про адміністративне правопорушення є так званим обвинувальним актом у справі про притягнення особи до відповідальності за вчинення правопорушення.

Проте, у протоколі про адміністративне правопорушення також невірно зазначені час та місце його вчинення, що свідчить про неконкретність так званого обвинувачення та вказує на порушення ОСОБА_1 права на захист, який не знав від чого йому захищатись.

У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї» від 06 грудня 1998 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою». Виявлені під час складання адмінматеріалів недоліки та сумніви повинні застосовуватись на користь особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності.

Суд апеляційної інстанції не вправі самостійно змінювати чи доповнювати фабулу обвинувачення, про що йдеться у рішеннях ЄСПЛ у справах Малофеєва проти Росії, Михайлов проти України, згідно з якими ситуації, коли суд за відсутності прокурора та особи, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, вимушений взяти на себе функцію предявлення та, що є більш важливим, нести тягар підтримки обвинувачення під час усного розгляду справи, можуть виникнути сумніви у наявності достатніх гарантій, здатних усунути обгрунтовані сумніви щодо негативного впливу такого процесу на безсторонність суду.

У рішенні у справі "Карелін проти Росії" від 20.09.2009р. ЄСПЛ розглянув ситуацію коли національний суд при розгляді справи про адміністративні правопорушенння без участі сторони обвинуваченння, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів сторони обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до адміністративної відповідальності, уточнивши у судовому засіданні фабулу правопорушенння, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце у протоколі про адміністративне праворушенння. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинуваченння та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилось нічого іншого як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушенння ч.1 ст.6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатись від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатись від обвинуваченння, яке, по суті, судом підтримується).

Згідно з ст.62 Конституції України усі сумніви щодо винуватості особи тлумачаться на її користь, а тому приходжу до висновку про те, що провадження в справі щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП підлягає закриттю у зв`язку з недоведеністю наявності у його діях складу адміністративного правопорушення, у зв`язку з чим постанову суду першої інстанції слід скасувати, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід задовольнити.

На підставі наведеного, керуючись п.1 ч.1 ст.247, ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31 липня 2025 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП - скасувати.

Провадження в справі щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити у звязку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя