Справа № 711/4628/25
Номер провадження 3/711/1843/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2025 року м.Черкаси

Суддя Придніпровського районного суд м. Черкаси Остапенко Ю.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адміністративні матеріали, які надійшли з Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області (протокол серії ВАД № 690831), про притягнення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, українки, місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ФОП,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченогоч. 1 ст. 184 КУпАП,

УСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом серії ВАД № 690831 від 17.05.2025 ОСОБА_1 , вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП, а саме: 17.05.2025, близько 22:32 години, перебуваючи за адресою свого проживання по АДРЕСА_1 , ухилилася від покладених на неї батьківських обов`язків стосовно своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого остання вважалась безвісти зниклою.

Адміністративна справа надійшла до Придніпровського районного суду м. Черкаси 23.05.2025. Постановою суду від 27.05.2025 матеріали повернуті до ЧРУП ГУНП в Черкаській області для дооформлення, за результатами якого повторно надійшли до суду 16.07.2025.

ОСОБА_1 в судовому засіданні зазначила, щопсихоемоційні порушення у доньки почали проявлятись у підлітковому віці, що збіглося з періодом гормонального дисбалансу. До цього донька серйозно займалась грою на скрипці та досягла в цьому значних успіхів, не мала проблем із навчанням. Однак із початком пандемії Covid-19 бабуся (матір ОСОБА_1 ) привела її доньку до релігійної секти, де на дівчину здійснили значний психологічний вплив, внаслідок чого вона відмовлялася повертатися додому, залишалася у тій спільноті. Починаючи з 2022 року, дочка стала періодично тікати з дому (за останній рік 5 разів), виявляти фізичну агресію, нападати на молодшу сестру та матір, що в окремих випадках навіть призводило до втрати ОСОБА_1 свідомості. ОСОБА_3 спілкується із соціально ненадійними та неблагополучними дітьми, тому матір дуже переживає щодо наслідків її оточення, коли дочка йде з дому. Також дівчина систематично пропускала заняття у школі. ОСОБА_1 самостійно просила шкільну адміністрацію відразу інформувати її та Службу у справах дітей про доньчині прогули, зверталась за допомогою до Служби у справах дітей та Центру соціальних служб. У результаті, напередодні Нового року, доньку було офіційно поставлено на облік Служби у справах дітей. У випадках втечі дочки з дому ОСОБА_1 сама повідомляє про це поліцію, і про те, що звертатиметься до поліції, постійно попереджає дочку, щоб та розуміла усю серйозність ситуації. Також вона багато займається душевним станом і лікуванням доньки, постійно відвідує з нею консультації спеціалістів. Лікарі рекомендували активне лікування дівчини до досягнення повноліття, в тому числі шляхом психотерапії. Зазначила, що її донька має приймати призначені ліки вранці та ввечері, однак часто навмисно пропускає прийом і приховує це. Агресія дівчини не обмежувалася лише матір`ю - вона також фізично зачіпала молодшу сестру. З метою захисту меншої дитини та тимчасового полегшення ситуації вдома, мати за порадою фахівців Служби у справах дітей подала заяву про тимчасове поміщення ОСОБА_3 до патронатної сім`ї. ОСОБА_1 підкреслила, що поведінка її доньки зумовлена діагнозом та є маніпулятивною: у присутності сторонніх осіб вона поводиться зразково, в той час як агресію проявляє лише в колі близьких, де вона почувається в безпеці. Батько родини часто перебуває у відрядженнях і повертається додому пізно, тому не має змоги безпосередньо брати участь у щоденному врегулюванні ситуації. Наразі вони знайшли доньці підробіток у ветеринарній клініці, де вона слідкує за стаціонарним відділенням. Це тимчасово відволікає її увагу та дещо стабілізувало поведінку.

За словами ОСОБА_1 вона проти спілкування своєї дочки з бабусею, оскільки у минулому бабуся та тітка ОСОБА_3 (яка проживає в Італії) планували оформити над дівчиною опікунство та перевезти її за кордон для отримання соціальної допомоги у вигляді житла та матеріальних благ як для дитини з особливими потребами, яка потребує особливих умов. Проте ОСОБА_1 категорично проти цього, що остаточно зруйнувало стосунки з її матір`ю, яку жінка вважає людиною, що намагалась використати онуку в особистих інтересах для отримання матеріальної вигоди.

На підтвердження своїх слів ОСОБА_1 надала письмове пояснення, в якому зазначила, що її доньці ОСОБА_2 встановлено психіатричний діагноз F92.8 - змішаний розлад поведінки та емоцій із явищами декомпенсації, який підтверджений спеціалістами та медичною документацією, що додані до пояснення, а саме: копією довідки № 385 від 02.12.2022 КНП «Черкаська психіатрична лікарня», відповідно до якої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебувала на стаціонарному лікуванні під клінічним наглядом з 03.11.2022 по 02.12.2022; копією довідки № 1129 від 20.12.2024 КНП «Черкаська психіатрична лікарня», відповідно до якої ОСОБА_5 перебувала на стаціонарному лікуванні під клінічним наглядом з 20.11.2024 по 20.1.2024; копією виписки з історії хвороби № 1287 про госпіталізацію ОСОБА_2 до КНП «Черкаський обласний психоневрологічний диспансер» у період з 02.09.2024 по 13.09.2024 з діагнозом змішані порушення емоцій та поведінки з явищами декомпенсації F92.8; висновком психолога від 15.07.2024, виданого лікарем-психологом ОСОБА_6 , відповідно до якого у ОСОБА_2 виявлено ознаки: психопатичного міжособистісного стилю, з вираженими рисами маніпулятивності, відсутністю співчуття та беземоційністю, антисоціальної поведінки та психічних рис, високий рівень емоційної нестабільності, ригідність, гіпертимність, підозру на особистісно-аморальний регістр-синдром; копію акту обстеження умов проживання № 711 від 30.12.2024, відповідно до якого за результатами проведеного спеціалістами Служби у справах дітей Черкаської міської ради, обстеження установлено, що для неповнолітньої ОСОБА_2 створено належні умови для проживання, навчання, відпочинку та виховання; копію витягу з Державного реєстру актів цивільного стану про внесення змін до актового запису цивільного стану від 22.11.2022, відповідно до якої прізвище ОСОБА_4 було змінено на ОСОБА_2 .

Особою, уповноваженою на складання протоколу, на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, надано:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 690831 від 17.05.2025;

- копії паспорта ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ;

- копії свідоцтва про народження неповнолітньої ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- фотознімок неповнолітньої ОСОБА_7 , яка тримає в руках шматок картону з написаними на ньому своїми анкетними даними;

- рапорт інспектора СЮП ВП ЧРУП ГУНП в Черкаській області лейтенанта поліції Д. Златковського від 15.07.2025 про опрацювання виклику працівниками поліції про зникнення дитини, в результаті чого ОСОБА_2 виявлено у подруги та передано батькові;

- письмове пояснення ОСОБА_1 , в якому вона підтверджує, що її дочка ОСОБА_2 двічі втікала з дому, у зв`язку з чим вона викликала поліцію.

Суд під час судового розгляду заслухав особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідив матеріали справи, та дійшов наступних висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, іншими документами.

Згідно із ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до положень статті 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 690831 ОСОБА_1 ставиться у провину вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.184 КУпАП.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, виражається у невиконанні батьками або особами, які їх замінюють, обов`язків по вихованню, навчанню, створенню належних умов для життя неповнолітніх дітей. Неналежне виконання обов`язків щодо виховання дітей означає бездіяльність, у результаті якої обов`язки по вихованню виконуються неякісно, не в повному обсязі. Таке невиконання може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання та навчання неповнолітніх дітей.

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності.

Таким чином, ухиленням від виконання батьківських обов`язків не повинна вважатися будь-яка дія, а вважатиметься лише невиконання обов`язків, чітко передбачених законодавством і лише тих, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дітей.

Диспозиція цієї статті є бланкетною, тобто нормою, яка лише називає правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших галузей права.

Обов`язки батьків визначені у ст. 150 Сімейного кодексу України, відповідно до якої батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Проте, суть правопорушення, що ставиться у провину ОСОБА_1 , у протоколі про адміністративне правопорушення не розкрита, оскільки в ньому не зазначено, який нормативно-правовий акт порушила особа внаслідок неналежного виконання батьківських обов`язків, як саме зникнення дитини пов`язане з ухиленням її батьків від виконання передбачених законом обов`язків.

З огляду на це, складений протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та не може бути підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Крім цього, в діях ОСОБА_1 суддя не вбачає об`єктивної сторони складу правопорушення, передбаченого ст. 184 КУпАП, яка полягає в ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітніх та/або неповнолітніх дітей.

Як вбачається з письмового пояснення ОСОБА_1 , коли її донька відмовилася повертатися додому у вечірній час, мати попередила її, що у разі непослуху буде змушена звернутися до поліції. Оскільки дівчина проігнорувала попередження, ОСОБА_1 викликала правоохоронців. Після втручання поліції доньку, ОСОБА_2 , було розшукано та доставлено додому, однак невдовзі після цього вона знову самовільно залишила помешкання. Тобто, ОСОБА_1 із власної ініціативи повідомила працівників поліції про зникнення дитини, і з матеріалів справи вбачається, що таке повідомлення було усвідомленим та обґрунтованим, а винуватися подій про звернення матері до поліції заздалегідь попереджена.

Крім того, на думку суду, втеча чотирнадцятирічної дитини з дому сама по собі не свідчить про невиконання одним із батьків своїх обов`язків щодо виховання дитини. В такому випадку посадова особа, яка складає протокол про адміністративне правопорушення, має надати докази на підтвердження того, що така втеча сталася саме внаслідок неналежного виконання батьківських обов`язків або вчинення батьками дій, що спонукали чи сприяли цьому, а не внаслідок неналежної поведінки самої дитини.

Також суд враховує, що пояснення самої ОСОБА_1 є послідовними, логічними, підтвердженими іншими доказами, і такими, що детально описують поведінку та психологічний стан її неповнолітньої доньки ОСОБА_2 , яка має встановлений психіатричний діагноз - змішаний розлад поведінки та емоцій із явищами декомпенсації, що підтверджений спеціалістами та медичною документацією, у зв`язку з чим неповнолітня дівчина неодноразово перебувала на стаціонарному лікуванні в психіатричних закладах. Саме наявність у неповнолітньої ОСОБА_2 такого захворювання і встановлений діагноз зумовлюють її поведінку та неодноразові втечі з дому і ускладнюють батькам догляд та виховання за нею.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Суд наголошує, що не має повноважень на самостійне відшукання доказів винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже, діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

За таких обставин, через порушення порядку складання адміністративного протоколу у частині зазначення суті адміністративного правопорушення та відсутність фактичних даних, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, вважаю, що вина ОСОБА_1 не підтверджена належними та достатніми доказами, а тому в її діях відсутній склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись статтями 7, 9, 33, 184, 247, 254, 256, 279, 283 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 184 КУпАП - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАПу зв`язку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Черкаського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Придніпровський районний суд м. Черкаси.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Ю. А. Остапенко