ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2110/25 Справа № 191/1185/25 Суддя у 1-й інстанції - Твердохліб А. В. Суддя у 2-й інстанції - Корчиста О. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2025 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Корчиста О.І. розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 травня 2025 року, відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця, старшого лейтенанта військової частини НОМЕР_1 на посаді: офіцера резерву 68-їзапасної ротивійськової частини НОМЕР_1 зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у справі про адміністративні правопорушення за а ч. 1 ст. 130, ч. 3 ст. 172-20 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130КУпАП і застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить: 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 172-20КУпАП відносно ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

При обставинах, встановлених місцевим судом, 09.03.2025 року о 17 год. 10 хв. в с. Андріївка по вул. Гагаріна, біля буд. 8, ОСОБА_1 керував ТЗ «Мітсубіші Л200» в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився у встановленому законом порядку в КНП «Синельниківська ЦМЛ» СМР, результат № 29, проба позитивна, 2,25 % проміле.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а ПДР України, за що передбачено адміністративну відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, 09.03.2025 року близько 17 год. 20 хв., старший лейтенант ОСОБА_1 будучи військовослужбовцем ЗСУ, в умовах особливого періоду ( воєнного стану) перебував при виконанні обов`язків військової служби з явними ознаками алкогольного сп`яніння на території розташування військової частини НОМЕР_1 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 . Останній, був виявлений посадовими особами військової частини НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови.

Відповідно до результату № 29 від 09.03.2025 року на стан алкогольного сп`яніння встановлено, що солдат ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння 2,25 проміле, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

В апеляційній скарзі:

- ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати постанову про притягнення його за ч. 1 ст. 130 КУпАП, з підстав відсутності складу адміністративного правопорушення, в іншій частині постанову залишити без змін.

Також ОСОБА_1 просить скасувати постанову серії ББА № 273599 від 09 березня 2025 року про притягнення його за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вказує, що копію постанови він отримав 06 липня 2025 року.

Про час, дату та місце судового засідання ОСОБА_1 повідомлений належним чином, проте в судове засідання апеляційного суду не з`явився, що відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП, не є перешкодою для розгляду справи.

Перевіривши матеріали справи стосовно причин пропуску строку на апеляційне оскарження, приходжу до висновку про відмову у поновленні строку з поверненням апеляційної скарги ОСОБА_1 з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Правило дотримання десятиденного строку має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб справи про адміністративні правопорушення розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи органи влади та інших зацікавлених осіб перебувати у стані невизначеності.

Це правило надає особі, яка має право на апеляційне оскарження, достатній строк для роздумів стосовно того, чи подавати апеляційну скаргу, для чіткого визначення своїх аргументів та окреслення стверджувальної правової позиції, і визначає період, після закінчення якого контрольна функція суду не здійснюється.

Згідно ч. 1 ст. 2 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

Частиною 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції з прав людини, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Безсторонність суду передбачає як його суб`єктивну свободу від упередженості чи зацікавленості в результаті розгляду справи, так об`єктивну, яка виключає будь-який обґрунтований сумнів стосовно безсторонності суду.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення, за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.п. 21-22 рішення у справі "Надточій проти України", п. 33 рішення у справі "Гурепка проти України").

Свою правову позицію щодо тлумачення поняття поважності причин, які можуть бути підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження неодноразово висловив у своїй рішенням Верховний Суд. Зокрема, у Постанові Першої судової палати ККС ВС від 30 жовтня 2018 року (справа № 299/2987/15-к; провадження № 51-4594 км18), зазначено наступне.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, оскільки в кожній справі національні суди мають перевіряти, чи виправдовують підстави для поновлення строків для оскарження втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності) (див.: рішення у справі «Пономарьов проти України» (Ponomaryov v. Ukraine), заява № 3236/03, п. 41, від 3 квітня 2008 року; рішення у справі «Устименко проти України» (Ustimenko v. Ukraine), заява № 32053/13, п. 47, від 29 жовтня 2015 року).

При цьому Суд визначив, що під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали можливість своєчасного звернення до суду у вищезазначений законом строк.

Суд не може зобов`язати сторону скористатися своїм правом, але сторона, яка добровільно відмовилася від використання свого права, маючи всі можливості ним скористатися, має миритися з процесуальними наслідками свого рішення.

Як слідує з матеріалів справи, ОСОБА_1 не був присутній в суді першої інстанції під час винесення оскарженої постанови від 23 травня 2025 року.

Однак, відповідно до наявної в матеріалах справи довідки про доставлення повідомлення у додаток Viber, ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Тобто, ОСОБА_1 достеменно знав про перебування в провадженні суду справи про адміністративне правопорушення і був ознайомлений із датою судового засідання, а отже і мав можливість ознайомитись з матеріалами справи, своєчасно з`явитися до суду для розгляду справи, отримати копію судового рішення та, у разі незгоди, подати апеляційну скаргу в межах строку на апеляційне оскарження.

Натомість апеляційна скарга була подана до суду ОСОБА_1 лише 16 липня 2025 року, тобто з пропуском десятиденного строку на апеляційне оскарження.

Посилання клопотання на те, що ОСОБА_1 отримав постанову суду з пропуском строку на апеляційне оскарження, з огляду на наведені вище обставини, не є слушними, оскільки у клопотанні не наведено причин, які б позбавляли останнього можливості своєчасно дізнатися про результати прийнятого суддею рішення, своєчасно отримати копію постанови суду та скористатися правом на апеляційне оскарження судового рішення у визначений законом строк, а лише зазначено, що він несвоєчасно отримав копію постанови.

Враховуючи наведене вище, вважаю, що причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови судді першої інстанції, зазначені ОСОБА_1 в обґрунтування клопотання, не є поважними, а відтак, не можуть бути підставою для поновлення такого строку.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити особі, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 травня 2025 року, відносно ОСОБА_1 , у справі про адміністративні правопорушення за а ч. 1 ст. 130, ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, та апеляційну скаргу повернути особі, які її подала.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.І. Корчиста