Справа № 465/4524/25 Головуючий у 1 інстанції: Рудаков Д. І.
Провадження № 33/811/1256/25 Доповідач: Партика І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2025 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Партики І.В., за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника адвоката Гордона Ігоря Михайловича, потерпілої ОСОБА_2 , представника потерпілої адвоката Загвойської Надії Ярославівни, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові, апеляційну скаргу адвоката Гордона Ігоря Михайловича на постанову Франківського районного суду м. Львова від 5 серпня 2025 року щодо ОСОБА_1 ,

встановив:

цією постановою, ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень 00 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Місцевим судом встановлено, що 25 травня 2025 року о 18.00 год., ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , вчинила домашнє насильство відносно сестри ОСОБА_2 , виражалася в її адрес нецензурно та копнула в ногу декілька разів, чим завдала шкоди її психологічному здоров`ю, відповідальність за що передбачена ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Не погоджуючись з даною постановою адвокат Гордон І.М., в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржену постанову та закрити провадження у справі.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що постанова є незаконною, винесена з порушенням прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та порушенням вимог КУпАП, відомості зазначені в постанові не відповідають фактичним обставинам справи.

Наголошує, що ОСОБА_1 не визнавала своєї вини у своїх поясненнях.

Звертає увагу, що ОСОБА_2 постійно плуталася у своїх поясненнях, такі суперечать попоясненням інших свідків, окрім того ОСОБА_3 зазначав, що не пам`ятає усіх обставин справи.

Повідомляє, що даний конфлікт виник не вперше.

Зазначає, що судом було відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 про винесення обмежувального припису, також нею долучено до справи копію заяви про вчинення кримінального проступку, проте не долучено пам`ятки потерпілої, окрім того наголошує, що нецензурні та образливі висловлювання, погрози не формують складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП

Звертає увагу, що долученими до матеріалів справи доказами не підтверджено вчення ОСОБА_1 такої форми домашнього насильства, яке б завдало шкоду психічному здоров`ю потерпілої.

Вислухавши доповідь судді, пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та її захисника на підтримку доводів апеляційної скарги, пояснення потерпілої та її представника на підтримку аргументів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленому законом.

Частиною 7 ст. 294 КУпАП встановлено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачено відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких із зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки можливість настання, чи настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Зокрема, психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Згідно з п. 14 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Окрім того, обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього правопорушення є наявність наслідків у виді завдання чи можливості завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, при розгляді даної справи, дотримався зазначених вимог закону, повно й всебічно з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.173-2 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Такий висновок підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку і навів у постанові, зокрема даними, що містяться у:

-протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД №454553 від 25 травня 2025 року (а.с. 1), з якого встановлено, що 25 травня 2025 року о 18.00 год. ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , вчинила домашнє насильство відносно сестри ОСОБА_2 , виражалася в її адрес нецензурно та копнула в ногу декілька разів, спричинивши ушкодження та біль яка носить тривалий характер, чим завдала шкоди її психологічному здоров`ю;

-заявою ОСОБА_2 від 25 травня 2025 року (а.с. 3), з якої встановлено, що її сестра ОСОБА_1 , 25 травня 2025 року близько 18 год., висловлювалася в сторону неї нецензурною лексикою, копнула її в ногу;

-поясненнями ОСОБА_2 від 25 травня 2025 року (а.с. 4), з яких вбачається, що 25 травня 2025 року близько 18 год., в неї з сестрою виник конфлікт, під час якого її сестра почала кричати, висловлювалася в її сторону нецензурною лексикою, копнула її в ногу;

-письмовими поясненнями ОСОБА_4 від 25 травня 2025 року (а.с. 5), відповідно до яких встановлено, що в ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , 25 травня 2025 року, виник конфлікт, під час якого ОСОБА_1 поводила себе агресивно;

-письмовими поясненнями ОСОБА_1 (а.с. 6), відповідно до яких 25 травня 2025 року відбувся конфлікт між нею та її сестрою;

-інформацією з форми оцінки ризиків домашнього насильства (а.с. 7-8), відповідно до якої, визначено рівень небезпеки як низький;

-копією термінового заборонного припису стосовно кривдника серії ААД №511033 (а.с. 9), відповідно до якого встановлено заборону контактувати з постраждалим в будь який спосіб з 25 травня 2025 року по 30 травня 2025 року;

-консультативним висновком спеціаліста ортопеда травматолога ОСОБА_5 відповідно до якого в ОСОБА_1 діагностовано відкриту рану плечового поясу;

-консультативним висновком спеціаліста ортопеда травматолога ОСОБА_6 , з якого вбачається, що в ОСОБА_2 діагностовано забійна підшкірна гематома потиличної ділянки голови, забійна підшкірна гематома правого плеча, в/3 правої гомілки;

Твердження апелянта, що відомості зазначені в постанові не відповідають фактичним обставинам справи, апеляційний суд відхиляє, оскільки такі не знайшли свого підтвердження в матеріалах судової справи та спростовуються доказами, описаними вище за текстом.

Аргументи апелянта, що ОСОБА_1 не визнавала своєї вини у своїх поясненнях, апеляційний суд розцінює критично, оскільки такі не впливають на кваліфікацію її дій.

Твердження апелянта, що показання ОСОБА_2 є суперечливими та суперечать показанням іншим свідків, апеляційний суд відхиляє, оскілки наведені доводи не підтверджуються матеріалами судової справи, окрім того як встановлено апеляційним судом доводи потерпілої є послідовними та узгоджуються з іншими матеріалами справи, та оцінені судом відповідно до вимог ст. 252 КУпАП.

Покликання апелянта на те, що матеріалами справи не підтверджено вчинення ОСОБА_1 такої форми домашнього насильства, яке б завдало шкоду психічному здоров`ю потерпілої, не заслуговують на увагу апеляційного суду, оскільки в наявних поясненнях потерпілої, свідків та поясненнях особи, яка притягується до адміністративної відповідальності простежуються факти психологічної агресії з боку ОСОБА_1 , що спричинили тривалу емоційну напругу, погіршення психологічного стану та необхідність отримання допомоги.

Всі інші доводи апеляційної скарги сторони захисту судом апеляційної інстанції оцінюються критично, оскільки наявними в матеріалах справи доказами не підтверджуються, мають формальний характер та спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність, відповідно до ст. 252 КУпАП, а усі обставини, що мають значення для вирішення справи, судом встановлено та правильно кваліфіковано дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 , суд першої інстанції дотримався вимог ст.ст. 30, 33 КУпАП, і призначив таке в межах санкції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, з урахуванням даних про особу, тривалості конфлікту, й інших обставин справи.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови, апеляційним переглядом не встановлено.

Отже, доводи апеляційної скарги адвоката Гордона І.М. є необґрунтованими, у зв`язку з чим його апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, як безпідставну, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

постанову Франківського районного суду м. Львова від 5 серпня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст.173-2 КУпАП залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката Гордона Ігоря Михайловича без задоволення.

Постанова є остаточна й оскарженню не підлягає.

Суддя Партика І.В.