Єдиний унікальний номер 725/2916/25
Номер провадження 3/725/895/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.08.2025 року м. Чернівці

Суддя Чернівецького районного суду м.Чернівці Федіна А.В., за участю захисника Клецька Ю.С., та потерпілого ОСОБА_1 , розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканки АДРЕСА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №291982, ОСОБА_2 05.04.2025 року о 19 год. 05 хв. в м.Чернівці по вул. Руській, 179, керуючи транспортним засобом марки Lexus д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по другорядній дорозі та маючи намір здійснити маневр повороту ліворуч, не надала перевагу в русі транспортному засобу марки Renault д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 , який рухався по головній дорозі, в результаті чого скоїла зіткнення внаслідок якого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Згідно вказаного протоколу ОСОБА_2 порушила вимоги п. 6.11 ПДР України, тим самим вчинила адміністративне правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_3 не з`явилась, в її інтересах діяв представник, який звернувся до суду з клопотанням про закриття провадження у справі у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення. При цьому зазначив, що вина ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення не доведена належними та допустимими доказами, висновком експерта було констатовано не можливість встановити наянвість причинного зв`язку між діями водіїв на ДТП, а з огляду на закінчення визначених ст. 38 КУпАП строків накладення стягнення, суд не може встановлювати наявність чи відсутність вини особи у вчиненні правопорушення, оскільки провадження у справі підлягає безумовному закриттю на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Потерпілий в судовому засіданні надав суду пояснення, якими підтвердив обставини викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, вважав, що між діями водія транспортного засобу марки Lexus д.н.з. НОМЕР_1 та ДТП, яка мала місце 05.04.2025 року о 19 год. 05 хв. в м.Чернівці по вул. Руській, 179, існує причинно-наслідковий зв`язок, що також, на його думку, підтверджується матеріалами справи. При цьому, заперечував проти закриття провадження у справі з підстав передбачених п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, оскільки вважав, що відповідні строки передбачені ст. 38 КУпАП зупиняються на час проведення судової експертизи.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У відповідності до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до п. 19 ПДР України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

З диспозиції ст. 124 КУпАП вбачається, що остання передбачає відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно до правових висновків, викладених у Постанові Пленуму №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» суди при розгляді цих категорій справ повинні враховувати, що диспозиції цих норм є бланкетними, а тому суду слід ретельно з`ясовувати та зазначати у своєму рішенні, в чому саме полягали порушення, норми яких правил не додержані, чи є причинний зв`язок між цими порушеннями та передбаченими законом негативними наслідками, що настали.

Відтак, питання наявності чи відсутності складу адміністративного правопорушення, за ознаками якого складений протокол про адміністративне правопорушення, у діях конкретної особи суд вирішує в межах протоколу, складеного відносно цієї особи, перевіряючи відповідність обставин, викладених у протоколі, фактичним обставинам провадження.

Отже, протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів, але й актом обвинувачення особи у вчиненні адміністративного правопорушення, що узгоджується із практикою та позицією ЄСПЛ.

За змістом закону (КУпАП), розгляд справи здійснюється лише щодо особи, відносно якої складений протокол та в межах цього протоколу про адміністративне правопорушення.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_2 допустила порушення вимог п. 16.11 ПДР України, що перебуває у причинному зв`язку із ДТП.

Так, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд , відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, повинен належним чином з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи по суті. Постанова судді, згідно ст. 283 КУпАП, має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

У відповідності до вимог п. 16.11 ПДР України, на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається другорядною дорогою, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

Зі схеми місця ДТП вбачається, що водій автомобіля марки Lexus д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_2 здійснювала виїзд з другорядної дороги на головну та відповідно повинна була керуватись положеннями п. 16.11 ПДР України, надавши дорогу транспортному засобу марки Renault д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 , який рухався головною дорогою та наближався до перехрестя.

В рамках судового розгляду даної справи було призначено судову автотехнічну експертизу за наслідками проведення якої було виготовлено висновок експерта №СЕ-19/126-25/6606-ІТ від 01.07.2025 року, яким встановлено, що в даній дорожньо-транспортній ситуації в діях водія автомобіля марки Lexus д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_2 вбачається невідповідність п.п. 10.1, 16.11 ПДР України, що з технічної точки зору перебувають у причинному зв`язку з подією ДТП.

Суд критично оцінює пояснення захисника щодо невизнання ОСОБА_2 вини та оцінює їх як обраний спосіб захисту з метою уникнення відповідальності, оскільки її вина підтверджується дослідженими та проаналізованими доказами по справі, а саме протоколом про адміністративне правопорушення, схемою місця ДТП, поясненнями потерпілого в судовому засіданні, висновком експерта.

Згідно вимог п. 1.3, 1.4 ПДР України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Отже, наведені вище обставини в їх сукупності свідчать про наявність в діях ОСОБА_2 події і складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП за обставин вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення.

Будь-яких доказів порушення процедури документування факту вчинення вказаного правопорушення за наслідками розгляду справи не встановлено.

Також, судом не встановлено невідповідності протоколу про адміністративне правопорушення вимогам ст. 256 КУпАП, у зв`язку з чим суд визнає даний доказ належним та допустимим і оцінює його поза розумним сумнівом.

Будь-яких процесуальних порушень, які б могли суттєво впливати на обставини справи та ставити під сумнів наявні докази, за наслідками судового розгляду не встановлено.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ДТП мало місце 05.04.2025 року та в рамках даної справи було призначено судову експертизу, що в свою чергу потребувало відповідного часу для проведення експертного дослідження, ознайомлення учасників з висновком експерта, призначення справи до судового розгляду, повідомлення сторін про час та місце розгляду справи.

За змістом ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - восьмій цієї статті.

Отже, на час розгляду даної справи в суді встановлені ст. 38 КУпАП строки накладення адміністративного стягнення минули.

Надаючи оцінку доводам захисника щодо неможливості встановлення вини при закриття провадження у справі у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення та доводами потерпілого про зупинення строків передбачених ст. 38 КУпАП на час проведення експертизи, слід зазначити наступне.

Так, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 29 квітня 2020 року (справа № 686/4557/18) підтверджує правову позицію, згідно з якою закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні адміністративного правопорушення.

Суд також враховує практику Європейського Суду з прав людини (пункт 137 Рішення від 09 січня 2013 року у справі «Олександр Волков проти України» (заява №21722/11) про те, що строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними (див. рішення від 22 жовтня 1996 року у справі «Стаббінгз та інші проти Сполученого Королівства» (Stubbings and Others v. the United Kingdom), п. 51, Reports 1996-IV). Строки давності є загальною рисою національних правових систем договірних держав щодо кримінальних, дисциплінарних та інших порушень.

У відповідності до вимог п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Таким чином, ОСОБА_4 слід визнати винною у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та провадженні у справі закрити на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП.

На підставі вище викладеного та керуючись ст.ст. 33,34,35,38, 283, 284, 285, 294, 124 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та провадження по справі - закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247, ч.1 п.3 ст.284 КУпАП, у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Постанова може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Чернівецького районного

суду міста Чернівців Федіна А. В.