Справа № 161/5790/25 Провадження №33/802/498/25 Головуючий у 1 інстанції:Філюк Т. М.
Доповідач: Подолюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 серпня 2025 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Подолюк В.А., розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 червня 2025 року,

ВСТАНОВИВ:

Оскаржуваною постановою судді ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Також з ОСОБА_1 в дохід держави стягнуто 605 (шістсот п`ясть) грн. 60 коп. судового збору.

Так, ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що він 20 березня 2025 року о 01:48 год. на вул.Рівненська, 25 в м.Луцьку Волинської області, керував автомобілем марки «Тесла» без державного номерного знаку, з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці), і відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку, чим порушив п.2.5 ПДР України та відповідно вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

У поданій апеляційній скарзі особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 вважає судове рішення незаконним і необґрунтованим, у зв`язку з чим, на його думку, воно підлягає скасуванню. Зазначає про те, що матеріали справи не доводять того фату, що він керував транспортним засобом, як про це зазначено у протоколі та оскаржуваному судовому рішенні. Так, він в судовому засіданні під час розгляду справи в суді першої інстанції надав пояснення про те, що за кермом автомобіля перебував не він, а ОСОБА_2 , що останній також підтвердив в суді. Саме ОСОБА_2 керував автомобілем, а він ( ОСОБА_3 ) пересів на водійське сидіння після того як транспортний засіб був вже припаркований і перебував у нерухомому стані. Окрім того, свідок ОСОБА_4 , який і викликав працівників поліції через порушення режиму тиші, в суді пояснив, що в якості водія бачив не схожу на нього ( ОСОБА_3 ) особу, а за зовнішніми ознаками схожу на ОСОБА_2 . Також свідок ОСОБА_5 , який є працівником поліції пояснив, що він не бачив безпосередньо водія транспортного засобу коли прибув на місце події, автомобіль був припаркований, а висновки про те, що саме він ( ОСОБА_3 ) ним керував зробив на підставі того, що він у той час перебував на місці водія. Не містить факту керування ним і відеозапис з боді-камери, який наявний в матеріалах справи. Проте, місцевий суд таким обставинам належної оцінки не надав та визнав його винуватим у вчиненні адмінпроступку, якого він не вчиняв. Тому апелянт просить скасувати оскаржувану постанову щодо нього та закрити провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності та його захисник Романовський В.О. будучи належним чином повідомленими про час, дату та місце апеляційного розгляду до суду не з`явились. Враховуючи це, а також відсутність клопотання чи заяви цієї особи про відкладення розгляду справи з поважних на те причин, апеляційний суд вважає, що розгляд справи можливо провести у відсутності цих осіб, що не суперечитиме ст.268 КУпАП.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів поданої апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

За положеннями ст.245, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Разом з тим, Пленум Верховного Суду України в абз.3, 5 п.24 своєї постанови №14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснив, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Дані вимоги Закону та роз`яснення ПВСУ суддею першої інстанції при розгляді справи були дотримані.

Так, із протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №276271 від 20.03.2025 вбачається, що ОСОБА_1 ставиться у провину порушення п.2.5 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

Пунктом 2.5 ПДР України передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП відповідно до диспозиції цієї норми закону, окрім іншого полягає у діях особи (водія), яка керує транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, спрямованих на ухилення від проходження у встановленому законом порядку огляду на встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, за положеннями ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Факт вчинення ОСОБА_1 згаданого адміністративного правопорушення, за обставин зазначених в оскаржуваній постанові судді, підтверджуються зібраними у справі і належним чином дослідженими місцевим судом доказами. Так, його вина у вчиненні цього адміністративного проступку повністю доводиться:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №276271 від 20.03.2025, за змістом якого ОСОБА_1 керуючи автомобілем та маючи явні ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці) відмовився від проходження огляду у встановленому законом порядку. ОСОБА_6 підписав його та отримав копію, однак відмовився від надання пояснень;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 20.03.2025, та направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 20.03.2025, з яких вбачається, що ОСОБА_1 як водій транспортного засобу маючи явні ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці) відмовився від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі і це, як вбачається з матеріалів справи, фіксувалось на боді-камеру, відеозапис чого міститься в матеріалах справи;

- письмовим поясненням ОСОБА_4 від 20.03.2025, які він надав працівника поліції на місці події;

- рапортом працівника поліції від 20.03.2025.

Окрім того, вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення доводиться відеозаписами з боді-камери працівника поліції, на яких зафіксовано події, що викладені у протоколі. Зокрема, на відеозаписах зафіксовано факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом під час його паркування. В ході спілкування у водія ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння у зв`язку з чим йому було запропоновано пройти огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного приладу, або ж в медичному закладі, однак він відмовився. Після того, як ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду, йому було роз`яснено наслідки такої відмови, а також повідомлено про складення щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення за ст.130 КУпАП, що і було зроблено. Окрім того, ОСОБА_1 були роз`яснені його права та обов`язки, передбачені ст.63 КУ та ст.268 КУпАП. Після складення протоколу ОСОБА_1 підписав протокол та отримав його копію.

Такий відеозапис на думку суду є цілком належним і допустимим доказом, яким підтверджено ті події, які фактично викладені у протоколі про адміністративне правопорушення та інших складених матеріалах.

Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності апеляційний суд вважає, що винність ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, тобто у відмові особи (водія), яка керує транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, спрямованих на ухилення від проходження у встановленому законом порядку огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння, є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КУпАП, які містяться в матеріалах справи.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції обґрунтовано визнав винним ОСОБА_1 вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскаржувана постанова судді є законною та мотивованою, а накладене на нього адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, повністю відповідає вимогам ст.23, 33 КУпАП.

При цьому, викладені в апеляційній скарзі доводи про те, що ОСОБА_1 не перебував за кермом автомобіля, а інша особа ОСОБА_2 , апеляційним судом до уваги не приймаються як такі, що повністю спростовуються дослідженими доказами у справі і, зокрема, відеозаписом, з якого вбачається, що під час паркування транспортного засобу за кермом перебував саме ОСОБА_1 , а інша особа чоловічої статі, у якого на обличчі наявна борода, - перебував на передньому пасажирському сидінні.

З огляду на це, суд першої інстанції правильно не взяв до уваги пояснення надані свідком ОСОБА_2 в тій частині, що саме він перебував за кермом транспортного засобу.

Окрім того, вірно суд відхилив доводи сторони захисту про те, що свідок ОСОБА_4 підтвердив ту обставину, що за кермом транспортного засобу перебував не ОСОБА_1 , а інша особа, оскільки, як правильно зазначив суд, цей свідок бачив лише водія коли автомобіль від`їжджав, а хто перебував за кермом під час паркування, йому не відомо.

Також апеляційний суд вважає, що наданий у попередньому судовому засіданні стороною захисту відеозапис, який на її думку підтверджує той факт, що ОСОБА_7 не перебував за кермом автомобіля під час його фактичної зупинники працівниками поліції, апеляційний суд до уваги не приймає в якості належного та допустимого доказу в розумінні ст.251 КУпАП, оскільки він повністю суперечить відеозапису з боді-камери працівників поліції, на якому зафіксовано, що під час паркування за кермом перебував саме ОСОБА_1 . Окрім того, слід зазначити, що на наданому стороною захисту відеозаписі фактично не можливо ідентифікувати місце, де рухається автомобіль, тобто чи є воно тим, де був зупинений ОСОБА_1 працівниками поліції.

Таким чином, усі апеляційні доводи щодо незаконності судового рішення жодним чином не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції, оскільки судом було правильно застосовано норми матеріального права та не порушено норм процесуального права, а на думку апеляційного суду фактично спрямовані на уникнення ОСОБА_1 будь-яким чином адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП шляхом закриття провадження у справі.

Законних підстав для скасування оскаржуваного судового рішення та закриття провадження у справі з мотивів яких просить апелянт, апеляційний суд не вбачає.

З огляду на викладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана постанова судді, - без змін.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст.294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 червня 2025 року в даній справі, - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського

апеляційного суду В.А. Подолюк