Справа № 347/1804/25
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.08.2025 м. Косів

Суддя Косівського районного суду Івано-Франківської області Крилюк М.І.

розглянувши матеріали справи, які надійшли від ІНФОРМАЦІЯ_1 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_1 , водія відділення забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_3 , старший солдат, українця, гр..України, -

за ч.2 ст.172-15 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 вчинив недбале ставлення до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду за таких обставин:

29.08.2025 посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_1 під час здійснення перевірки щодо дотримання військової дисципліни та Законів України військовослужбовцями ІНФОРМАЦІЯ_3 було виявлено ознаки військового адміністративного порушення передбаченого ч. 2 ст. 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення в діях військовослужбовця старший солдата ОСОБА_1 . В ході перевірки встановлено, що у ІНФОРМАЦІЯ_4 проходить військову службу за призовом під час мобілізації старший солдат ОСОБА_1 на посаді водія відділення забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Так, 28.08.2025 у месенджері «Telegram» у одному із інформаційних каналів, які оприлюднюють інформацію, щодо подій в м. Івано-Франківськ було виявлено відеозапис із відображенням події, яка мала місце у. м Івано-Франківськ по вул. Галицька, 116.

Зокрема, на відеозаписі відображено, що військовослужбовці у складі групи оповіщення ІНФОРМАЦІЯ_3 під керівництвом старшого групи старший солдата ОСОБА_1 близько 11 год. 00 хв. застосували фізичну силу та силоміць посадили в автомобіль марки «Вольксваген Т4» іноземний номерний знак НОМЕР_2 з метою затримання та подальшого доставлення для проходження військово-лікарської комісії військовозобов`язаного ОСОБА_2 .

Так, відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 27.08.2025 № 409 призначено особовий склад для організації роботи груп оповіщення в складі спільних мобільних патрулів, постів на 28.08.2025 у складі старшого групи оповіщення старшого солдата ОСОБА_1 , солдата ОСОБА_3 , солдата ОСОБА_4 .

Відповідно до Розділу 1 статті 11 Закону України «Про статут внутрішньої служби Збройних Сил України» 24.03.1999 № 548-XIV, передбачено необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; Розділом 1 статті 22 Закону України «Про статут внутрішньої служби Збройних Сил України» 24.03.1999 № 548-XIV визначено, що Військовослужбовці мають право застосовувати спеціальні засоби, засоби фізичного впливу та зброю особисто або у складі підрозділу: для захисту свого здоров`я і життя, а також здоров`я і життя інших військовослужбовців і цивільних осіб від нападу, якщо іншими способами й засобами захистити їх у даній ситуації неможливо; для затримання особи, яку застали при вчиненні тяжкого злочину та яка намагається втекти або яка чинить збройний опір, намагається втекти з-під варти, а також для затримання озброєної особи, яка загрожує застосуванням зброї та інших засобів, що становить загрозу для життя і здоров`я військовослужбовця чи інших осіб; для відбиття нападу на об`єкти, що охороняються військовослужбовцями, а також для звільнення цих об`єктів у разі захоплення; у разі спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою, якщо іншими способами і засобами неможливо припинити цю спробу.

В ході проведення перевірки зазначених обставин, підстав для застосування фізичної сили посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_3 не передбачалось відповідно до прав та обов`язків визначених у Законі України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» від 24.03.1999 № 548-XIV.

Будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (далі-Статуту), старший солдат ОСОБА_1 був зобов`язаний свято та непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки, не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців, зокрема й тих, що перебували у його підпорядкуванні на момент здійснення заходів оповіщення.

Проте, всупереч наведеним вимогам Статуту діючи умисно, всупереч інтересам служби, старший солдат ОСОБА_1 виявив недбале ставлення до військової служби, зокрема допускаючи застосування фізичної сили особисто відносно військовозобов`язаного та допускаючи таке порушення підпорядкованим особовим складом під час здійснення заходів оповіщення.

Таким чином, за викладених вище обставин, старший солдат ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, займаючи посаду водія відділення забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_3 , діючи умисно, протиправно, всупереч інтересам служби, на порушення своїх статутних обов`язків, в умовах особливого періоду, вчинив недбале ставлення до військової служби, тобто адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст.17215 КУпАП.

В ході розгляду справи по суті ОСОБА_1 свою провину у вчиненому визнав.

Вислухавши особу стосовної якої розглядається справа по суті, ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що вина ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення підтверджується наступними письмовими доказами:

- протоколом №143 про вчинення військового адміністративного правопорушення від 29.08.2025р., в якому вказано час, місце та суть вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення;

- витягом з наказу ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 №11 від 11.01.2024 р. з якого вбачається, що ОСОБА_1 з 11.01.2024 р. зараховано до списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_3 ; - військовим квитком серії НОМЕР_3 виданого на ім`я ОСОБА_1 та особистим письмовим пояснення ОСОБА_1 про визнання своєї винуватості у вчиненому.

Отже, вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення передбаченого ч.2 ст. 172-15 КУпАП доведена повністю.

Згідно Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні`від 24.02.2022р.№ 64/2022 в Україні з 24 лютого 2022 року і дотепер діє воєнний стан.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про оборону України», особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно з положеннями ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 172-15 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.

Таким чином, дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковано за ч.2 ст.172-15 КУпАП, оскільки він вчинив недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.

Обставиною, що пом`якшує відповідальність суд визнає щире каяття у вчиненому.

Обставин, що обтяжують відповідальність суд не знаходить.

При накладенні адміністративного стягнення у відповідності до вимог ст.33 КУпАП, суд враховує характер вчиненого та його суспільну небезпеку, особу правопорушника, ступінь його вини та ставлення до вчиненого.

З огляду на наведене, суд вважає, що на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення у межах санкції статті, за якою кваліфіковано правопорушення, у виді штрафу, що буде згідно ст.23 КУпАП достатньою та необхідною мірою відповідальності, яка досягне мети у вихованні правопорушника у дусі додержання законів, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ЗУ «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, з правопорушника стягується судовий збір на користь державного бюджету України у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму, для працездатних осіб, що складає 605,60 грн.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 33, 40-1, 172-15, 221, 283, 284, 294 КУпАП, суддя,-

П О С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення та застосувати стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн (сімнадцять тисяч гривень).

Стягнути з ОСОБА_1 605,60 грн (шістьсот п`ять гривень 60 копійок) судового збору, отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106. Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783. Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП). Рахунок отримувача: UА0026001. Код класифікації доходів бюджету: 22030106 (стягувачем є Державна судова адміністрація України ).

Постанова суду може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: М.І. Крилюк