Справа № 487/365/25
Провадження № 3/487/385/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.09.2025 м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва в складі головуючої судді Скоринчук К.М., за участю секретаря судового засідання Карбівничої А.О. розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов від Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП: НОМЕР_1 , неодруженого, раніше до адміністративної відповідальності притягувався, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , наразі перебуває на військовій службі за призовом по мобілізації у військовій частині НОМЕР_2 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

До Заводського районного суду міста Миколаєва після доопрацювання надійшов протокол про адміністративне правопорушення серія АБА №119076 від 24.10.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

21 січня 2025 року матеріали сформованої справи № 487/365/25 передано судді Скоринчук К.М., яку, згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, визначено головуючим суддею.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення: 05.10.202 о 22:40 год у м. Миколаєві на автодорозі Т-1507 в районі перехрестя з вул. 21-ю Лінією, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «ВАЗ 2104» (державний реєстраційний номер НОМЕР_3 ) скоїв ДТП, після якого водія було доставлено до медичного закладу для проходження медичного огляду на стан сп`яніння. Згідно висновку КНП МОЦП від 06.10.2024 №1324, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9 ПДР України, відповідальність за яке передбачено ч.1 ст.130 КУпАП.

ОСОБА_1 у судовому засіданні свою вину визнав повністю. Просив не позбавляти водійських прав, оскільки виконує обов`язки водія у військовій частині та довозить військових до лінії бойових дій. У підтвердження надав суду довідку, видану 29.08.2025 військовою частиною НОМЕР_2 за №5863/4.

Дослідивши матеріали справи, суд ураховує наступне.

Положеннями ст. 280 КУпАП України передбачено, що необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення на підставі належних та допустимих доказів факту вчинення певного діяння такою особою та наявність в діянні цієї особи, що є суб`єктом правопорушення, всіх обов`язкових ознак складу адміністративного правопорушення.

Згідно зі ст. 251 КУпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Вимогами ст.252 КУпАП України встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до пункту 2.9.а ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Судом встановлено, що: 05.10.2024 о 22:40 год у м. Миколаєві на автодорозі Т-1507 в районі перехрестя з вул. 21-ю Лінією, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «ВАЗ 2104» (державний реєстраційний номер НОМЕР_3 ) скоїв ДТП, після якого водія було доставлено до медичного закладу для проходження медичного огляду на стан сп`яніння. Згідно висновку КНП МОЦП від 06.10.2024 №1324, водій ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, результат висновку вказав 1,69% проміле.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та його вина підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення серія АБА № 119076 від 24.10.2024, який містить підпис ОСОБА_1 у підтвердження ознайомлення зі змістом протоколу та отримання його копії; письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 24.10.2024, згідно яких, останній пояснив, що дійсно керував транспортним засобом марки «ВАЗ2104» 05.10.2024, приблизно о 22.40 год; довідкою про результати розгляду повідомлення про ДТП; протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 06.10.2024; направленням ОСОБА_1 до КНП «Миколаївський обласний центр психічного здоров`я» МОР з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; інформацією, що міститься у висновку №1324 складеному 06.10.2024 о 0.45 год щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, результат якого становить 1,69 % проміле.

Матеріали справи містять довідку з Управління патрульної поліції в Миколаївській області, згідно якої ОСОБА_1 отримував посвідчення водія на право керування транспортними засобами НОМЕР_4 від 26.02.2020.

Дослідивши наявні докази та надавши їм оцінку за своїм внутрішнім переконанням, суд прийшов до висновку, що своїми діями ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідальність за вчинення вказаного адміністративного правопорушення, передбачена КУпАП - накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

При вирішенні питання про міру адміністративного стягнення суд ураховує, що таке стягнення має на меті покарання порушника, запобігання скоєнню нових правопорушень. Проте покарання не є самоціллю, воно виступає необхідним засобом виховання правопорушника і запобігання правопорушенням. А тому в даній справі суд ураховує суспільну небезпеку вказаного правопорушення та його характер, відсутність обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, а також відомості про особу порушника.

Відповідно до довідки військової частини НОМЕР_2 №5863/4 від 29.08.2025, солдат ОСОБА_1 перебуває на військовій службі на посаді водія під час мобілізації, на особливий період.

17 липня 1997 року Україна ратифікувала Європейську Конвенцію "Про захист прав людини і основоположних свобод", а також Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, які є невід`ємною частиною Конвенції, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов`язковість рішень Європейського Суду з прав людини по всім питанням, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції.

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення (справа "Надточій проти України" від 15 травня 2008 року). ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У рішенні "Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії" від 23.10.1995 Європейський Суд з прав людини зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення "кримінального обвинувачення". Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки "право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності" (рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Маліге проти Франції" від 23 вересня 1998 року).

У відповідності з положеннями ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Частина 2 ст. 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

При прийнятті рішення суд ураховує вказані ОСОБА_1 обставини та надані ним письмові докази, які є актуальними в період воєнного стану в Україні, зокрема довідку в/ч, згідно якої він призваний у Збройні Сили України та на час розгляду справи займає посаду водія.

Таким чином, позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами строком на 1 рік, як того вимагає санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП, фактично призведе до неможливості виконання ним конституційного обов`язку щодо захисту держави та позбавить його можливості виконувати важливу місію у важкий для нашої країни час. За такого суд приходить до переконання, що для досягнення мети адміністративного стягнення необхідною та достатньою мірою відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП є штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян без позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Відповідно до ст. 40-1 КпАП України у разі винесення суддею постанови про накладення адміністративного стягнення, особою, на яку накладено таке стягнення сплачується судовий збір у розмірі 0,2 мінімальної заробітної плати, що визначено ст. 4 Закону України « Про судовий збір».

Керуючись 130, 283, 284, 294, 308 КУпАП України, суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень без позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік. Отримувач ГУК/ Миколаївська обл./21081300, код отримувача (ЄДРПОУ): 37992030, банк отримувача (ДКСУ): казначейство України (ЕАП), номер рахунку:UA0014001 код класифікації доходів бюджету: 21081300, найменування коду класифікації доходів бюджету: адміністративні штрафи у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху).

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605,60 грн. (номер рахунку (IBAN): UA0026001, Отримувач ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, Код отримувача (ЄДРПОУ) 37993783, Банк отримувача Казначейство України (ЕАП), Код класифікації доходів бюджету 22030106), найменування коду класифікації доходів бюджету: Судовий збір (Державна судова адміністрація України,050), "00" Без деталізації за відомчою ознакою).

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Постанова може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом 10 днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Строк пред`явлення до виконання - три місяці з дня винесення постанови.

Суддя: К.М. Скоринчук