Справа № 307/3065/25
Провадження № 3/307/1155/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2025 року м. Тячів

Суддя Тячівського районного суду Закарпатської області Бряник М.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 185-10 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

06.08.2025 року близько 12 год. 30 хв. прикордонним нарядом "Контрольний пост" на напрямку №254 прикордонного знаку на відстані 400 метрів від державного кордону було виявлено транспортний засіб марки МАН р/н НОМЕР_2 під керуванням громадянина України ОСОБА_1 , який не виконав неодноразово повторювану законну вимогу старшого солдата ОСОБА_2 , який виконував обов`язки в п/н "Контрольний пост" із завданням контролю за додержанням правил прикордонного режиму шляхом зупинки і перевірки транспортних засобів та документів, і самовільно прослідував у напрямку м. Тячів, чим порушив вимоги п. 11 «Положення про прикордонний режим» затвердженого Постановою КМУ від 27.07.1998 року №1147. Своїми діями громадянин України ОСОБА_1 вчинив злісну непокору законній вимозі військовослужбовця Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону, чим порушив вимоги ч.2 ст. 23 Закону України «Про державну прикордонну службу України» від 19.06.2003 року, тобто вчинив правопорушення відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 185-10 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненому правопорушенні визнав та щиро розкаявся. Пояснив, що в майбутньому не допустить подібних порушень та готовий понести покарання за вчинене.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та розглянувши дану справу вважаю, що у діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185-10 КУпАП злісна непокора законному розпорядженню чи вимозі військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185-10 КУпАП, стверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №357454 від 06.08.2025 (а.с.1), протоколом про адміністративне затримання від 06.08.2025 (а.с.2), рапортом молодшого сержанта ОСОБА_3 від 06.08.2025 (а.с.4), рапортом інспектора прикордонної служби ОСОБА_4 від 06.08.2025 (а.с.5), заявою ОСОБА_1 від 06.08.2025 (а.с.6), поясненнями ОСОБА_1 від 06.08.2025 (а.с.8), протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №414463 від 06.08.2025 (а.с.9), поясненнями працівника прикордонної служби ОСОБА_5 від 06.08.2025 (а.с.10), витягом з книги прикордонної служби (а.с.11), витягом з розділу 2в "Результами виконання плану охорони державного кордону/здійснення прикордонного контролю" (а.с.12) та особистими поясненнями ОСОБА_1 під час розгляду справи.

Вищенаведені докази, які є належними та допустимими, зібрані відповідно до вимог КУпАП, оскільки сумнівів у їх достовірності чи порушень під час їх підготовки та збирання у ході розгляду справи судом не виявлено, у своїй сукупності підтверджують винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 185-10 КУпАП адміністративного правопорушення.

Разом з цим, вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, суд враховує положення ст.ст. 23, 33 КУпАП, в силу яких стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, поваги до правил співжиття, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Малозначність як ознака адміністративного правопорушення характеризується певним ступенем суспільної небезпечності, але таким, що не потребує застосування заходів адміністративного впливу.

Питання про можливість або ж недоцільність звільнення особи від адміністративної відповідальності при малозначності правопорушення в кожному конкретному випадку вирішується правозастосовчим органом (посадовою особою).

Відповідно до ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 зазначив, що згідно з принципом верховенства права - однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях ЄСПЛ, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Таким чином, враховуючи характер вчиненого адміністративного правопорушення, дані про особу ОСОБА_1 , який раніше не притягався до адміністративної відповідальності, має постійне місце проживання, являється пенсіонером, відсутність відомостей, які б характеризували його з негативної сторони, та обставин, які обтяжують відповідальність, а також відсутність відомостей про спричинення третім особам діями ОСОБА_1 тілесних ушкоджень, або ж завдання матеріальних збитків, враховуючи його щире каяття та беззаперечне визнання своєї вини, суд приходить до висновку про можливість звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП, у зв`язку із малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185-10 КУпАП, обмежившись усним зауваженням, що буде достатнім для досягнення мети адміністративної відповідальності - виховного впливу, поваги до правил співжиття, в дусі додержання законів України та недопущення подібної поведінки надалі.

Керуючись ст. ст. 22, 283, 284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185-10 КУпАП, оголосивши йому усне зауваження.

Закрити справу про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 185-10 КУпАП.

Постанова про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Тячівський районний суд Закарпатської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційно скарги.

Суддя М.М. Бряник