П О С Т А Н О В А

Іменем України

04 червня 2025 року суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Попов В.В., розглянувши адміністративну справу, що надійшла з Полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської обл., проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №639394, 10 грудня 2023 року, о 11 год. 35 хв., водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «Ford Fusion», н/з НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Вільної Ічкерії, 11, в м. Кривому Розі, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою перед початком руху, а саме: не переконався, що це буде безпечно, під час перестроювання праворуч не дав дорогу та скоїв зіткнення з транспортним засобом «Volkswagen LT 350», н/з НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався в попутному напрямку по середній смузі, тій смузі на яку мав намір перестроюватись ОСОБА_1 , чим порушив вимоги п.п. 2.3 (б), 10.1, 10.3 ПДР України та тим самим вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. БК 475750. Внаслідок даної ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальні збитки.

У судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив суду, що 10 грудня 2023 року, о 11 год. 30 хв., їхав зі своїм товаришем ОСОБА_3 , зі сторони 95 кварталу в сторону вул. Вільної Ічкерії, зі швидкістю приблизно 50 км/ч, у середній полосі. Коли він проїжджав світлофор на перехресті з вул. Дарвіна, він побачив, що до нього починає з правого боку наближатись білий мікроавтобус-маршрутка, тоді він спробував зміститись вліво, оскільки мікроавтобус-маршрутка був дуже близько, однак не зміг, так як зліва стояв автомобіль на світлофорі, та відчув поштовх у праву передню частину його автомобіля, а також склалося дзеркало, як положено. Він зупинився не відразу, тому що потерпілий почав займати його смугу руху, а він не давав йому цього зробити, потім вони зупинились, він та його пасажир вийшли з автомобіля, а потерпілий почав висаджувати пасажирів. ОСОБА_1 викликав поліцію, працівники поліції права не роз`яснювали, ОСОБА_3 свідком не записали. ОСОБА_1 вину не визнає, вважає, що нічого не порушував, напрямку руху до зіткнення не змінював. Через Інстаграм-групу шукав свідків.

Потерпілий ОСОБА_2 надав у судому засідання свої покази, відповідно до яких 10 грудня 2023 року керував маршруткою №240, рухався з пасажирами з 95 кв. у бік пл. Артема, виїжджаючи на перехрестя з вул. Дарвіна рухаючись в середній полосі, відчув поштовх зліва, подивився в ліве дзеркало, побачив автомобіль Форд, який зробив другий поштовх по інерції. Зупинився, включив аварійний сигнал, подивився та сів в автомобіль, повідомив пасажирів про ДТП та відповідно далі їхати не буде, віддав кошти та висадив їх, потім вже підійшов до ОСОБА_1 , той викликав поліцію. На думку потерпілого, правила дорожнього руху порушив ОСОБА_1 , так як він заздалегідь перестроївся в середню полосу, по якій до зіткнення рухався протягом 100-150 метрів, напрямок руху не змінював, як їхав так і зупинився. Водійський стаж з 2002 року. Пошкодження від центру до лівої задньої арки та з задньої арки.

Адвокат Вірко В.В. надав суду письмові пояснення свідка ОСОБА_4 , з яких убачається, що 10 грудня 2023 року, о 11 год. 30 хв. він був свідком ДТП, коли їхав в маршрутці №240 по вул. Вільної Ічкерії, та бачив, як водій маршрутки Фольцваген почав випереджувати автомобіль Форд та вимагаючись зіштовхнути його з полоси в яку перестроювався з правого ряду. При цьому Фольцваген зачепив Форд з правого боку кузова, потім проїхав та зупинився. Після ДТП водій маршрутки почав швидко усіх виганяти на вулицю. Свідок не міг довго чекати поліцію, щоб підтвердити вищевказане, проте відразу відгукнувся на оголошення у Інстаграмі, коли водій Форда звернувся за допомогою.

Адвокат Вірко В.В. надав суду письмові пояснення свідка ОСОБА_3 , відповідно до яких 10 грудня 2023 року, о 11 год. 25 хв., він став свідком ДТП коли їхав у автомобілі Форд на пасажирському місці. Рухаючись у напрямку пл. Артема у другій смузі, спостерігав як водій маршрутного таксі без попереджувальних сигналів повороту, до моменту зіткнення, рухався у першій смузі, намагався все проїхати між двома автомобілями, одна маршрутка №217 рухалась у передній смузі, а за ним рухався водій білого Фольцвагена, який саме намагався обігнати автомобіль у другій смузі, виконавши маневрування ліворуч, зачепивши авто Форд. Після чого водій маршрутки №240 проїхав декілька метрів вперед, зупинився вже у другій смузі.

Крім того, від адвоката Вірко В.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , до суду надійшло клопотання, у якому він просить суд визнати недійсним та виключити з числа доказів у справі протокол про вчинення адміністративного правопорушення серії ААД №639394 від 10.12.2023 року за ст. 124 КУпАП, який був складений зацікавленими особами, закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення (п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП). В обґрунтування клопотання вказує, що ОСОБА_1 категорично не визнає вину, обставини викладені у протоколі повністю не відповідають дійсності, у протоколі неправильно зазначені номери та букви державного номерного знаку транспортного засобу, також протокол містить дрібний та нечитабельний текст, працівники поліції не залучали свідків вказаних подій, не намагаючись визначити параметри руху зазначених ним транспортних засобів по дорозі або дати чіткий та науково обґрунтований аналіз механізму ДТП.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до наступного.

Як визначено ч.ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до п. 2.3 (б) ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Пунктом 10.1 ПДР України передбачено, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Згідно до п. 10.3 ПДР України,у разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися.

Вивчивши матеріали адміністративної справи, дослідивши обставини у їх сукупності, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 порушив вимоги п.п. 2.3 (б), 10.1 та 10.3 ПДР України та його дії містять ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Вина в інкримінованому правопорушенні підтверджується сукупністю письмових доказів, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №639394 від 10.12.2023 року; схемою місця дорожньо-транспортної пригоди від 10.12.2023 року; фототаблицею до зазначеної схеми, яка фіксує обставини ДТП, письмовими поясненнями особи, що притягається до адміністративної відповідальності та потерпілого від 10.12.2023 року, а також наданими ними поясненнями у суді.

Таким чином, суд вважає вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення доведеною.

При цьому, суд не приймає заперечення захисника відносно того, що протокол містить дрібний та нечитабельний текст, неправильно зазначені номери та букви державного номерного знаку транспортного засобу та протокол не є доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, з огляду на наступне.

Виходячи з аналізу норм КУпАП, суд зазначає, що при вирішенні питання щодо наявності законних підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності, протокол розглядається як доказ у сукупності з іншими доказами (поясненнями особи, яка притягається до відповідальності, свідків, висновків експертів, речовими доказами, фотоматеріалами, т.і.), та не може виступати єдиним доказом скоєння проступку.

Загальні положення про недопустимість доказів, хоч і містять загальні фрази, проте мають важливе практичне значення. Зокрема, КУпАП не містить положення про те, що будь-яке процесуальне порушення, допущене при збиранні доказів, тягне безумовне визнання їх недопустимими (як протилежність до визначення доказів допустимими). Недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією, законами та міжнародними, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок порушення таких прав.

Докази, отримані з порушеннями норм, можуть бути використані судом як допустимі лише у разі, якщо ці порушення не є істотними, тобто не могли вплинути та не впливають на достовірність отриманих фактичних даних; порушення є суттєвими (такими, що породжують сумніви у достовірності доказів), втім такі сумніви можуть бути усунуті іншими зібраними допустимими доказами. Про це зазначив Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у постанові від 17.10.2023 року по справі №455/844/16-к.

Національне законодавство України повністю узгоджується і з прецедентною судовою практикою ЄСПЛ, що сформульована зокрема у п. 43 рішення від 14.02.2008 в справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine) (з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом». При цьому розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом у справі про адміністративне правопорушення, крім того, що інкриміноване адміністративне правопорушення вчинене і особа, яка притягається до адміністративної відповідальності є винною у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать «за» чи «проти» тієї або іншої версії подій.

Беручи до уваги те, що судом безсумнівно встановлено факт порушення ОСОБА_1 ПДР України, що спричинило пошкодження транспортних засобів, суд не вбачає підстав для визнання вищевказаних доказів недопустимими доказами, оскільки не вбачає істотних порушень прав і свобод людини, що тягнуло б за собою визнання доказів недопустимими.

Таким чином суд дійшов до висновку, що в матеріалах справи достатньо доказів, які підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Разом з тим, суд зазначає, що відповідно до положень п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП стягнення може бути накладене судом не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

Оскільки з матеріалів справи вбачається, що адміністративне правопорушення було вчинено 10 грудня 2023 року, а на момент розгляду справи сплинув тримісячний строк, передбачений ст. 38 КУпАП для накладення адміністративного стягнення, суд приходить до висновку, що строки притягнення до відповідальності закінчилися.

У зв`язку з цим, відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі підлягає закриттю.

З огляду на закриття провадження у справі без накладення на особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, адміністративного стягнення, судовий збір в порядку ст.40-1 КУпАП стягненню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.7, 38, 124, 268, 283-285 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя В. В. Попов.