ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 643/5273/25 Головуючий 1 інстанції: Чижиченко Д.В.
Провадження №33/818/1236/25 Доповідач: Шабельніков С.К.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 серпня 2025 року м. Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К.,

при секретарі Вакула Н.С.,

за участю: особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Новобаварського районного суду м. Харкова від 04 червня 2025 року відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Новобаварського районного суду м.Харкова від 04 червня 2025 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 17000 гривень 00 копійок, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 гривень 60 копійок.

Постановою встановлено, що 21 березня 2025 року о 20 годині 29 хвилин в м.Харкові, вул. Чехова, 20, водій ОСОБА_1 керував автомобілем Volkswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: неприродна блідість обличчя, тремтіння пальців рук, звужені зіниці очей, які не реагують на світло. Від проходження огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я КНП ХОР «ОКНЛ» водій відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову та закрити провадження, у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Звертає увагу, що у працівників поліції були відсутні законні підстави для зупинки транспортного засобу, оскільки він не вчиняв будь-яких порушень правил дорожнього руху, у зв`язку з чим, вважає, що вимоги працівників поліції не був зобов`язаний виконувати, а складені відносно нього процесуальні документи не можуть бути належними та допустимими доказами. Зазначає, що працівниками поліції не доведено факту наявності у нього ознак наркотичного сп`яніння. Більш того, доказом відсутності у нього наркотичного або алкогольного сп`яніння є довідка про результати аналізу на наявність наркотичного або алкогольного сп`яніння медичного закладу «ОН Клінік». Посилається на практику Верховного Суду та ЄСПЛ.

Заслухавши доповідь головуючого судді, вислухавши доводи ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів цієї справи, суд при розгляді справи відносно ОСОБА_1 дотримався всіх вказаних вимог закону.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апеляційним судом не встановлено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, внаслідок порушення ним вимог п.2.5 Правил дорожнього руху.

Так, п.11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюється Правилами дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, пункт 1.3 яких передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пунктом 1.9 Правил дорожнього руху встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідальність за порушення вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху передбачена ч.1 ст.130 КУпАП, диспозиція якої передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, з системного аналізу вищезазначених норм вбачається, що проходження в установленому порядку огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за наявності того підстав, є обов`язком водія, а не його правом.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що саме відмова від вимоги поліцейського пройти в установленому порядку огляду на стан сп`яніння у медичному закладі є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, незалежно від того, чи був водій в стані наркотичного сп`яніння чи ні.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується наявними у справі доказами, а саме: відомостями протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №277938 від 21 березня 2025 року, в якому зазначено про те, що 21 березня 2025 року о 20 годині 29 хвилин в м.Харкові, вул. Чехова, 20 водій ОСОБА_1 керував авто фольцваген, днз НОМЕР_2 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей не реагують на світло, неприродна блідість обличчя, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду у медичному закладі КНП ХОР ОКНЛ відмовився під відеозапис, чим порушив п.2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

ОСОБА_1 був ознайомлений з відомостями цього протоколу, про що свідчить його власноручний підпис у цьому протоколі в графах: «Дата, час, місце розгляду адміністративної справи:»; «Підпис особи, якій роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП та яка ознайомлена з місцем та часом розгляду справи: ( ОСОБА_1 ); «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності по суті порушення», де ОСОБА_1 зазначив, що «підстав для огляду лікарями відсутні, це суб`єктивна думка», «Тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом отримав (ла)»; «Підпис водія (особи) про отримання тимчасового дозволу: не видавався; «Підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності (зі змістом протоколу ознайомлений(а), копію протоколу отримав(ла), внесені про мене дані-правильні): ОСОБА_1 ) (арк.1).

Також належить взяти до уваги, що відповідно до відомостей рапорту поліцейського взводу 2 роти 3 батальйону 3 УПП в Харківській області Павлюка Т.Р. вбачається, що 21 березня 2025 року екіпажем 3203 було зупинено авто фольцваген, днз НОМЕР_1 , згідно ст.35, п.5 під керуванням водія ОСОБА_1 , у якого під час спілкування було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння. Від проходження огляду останній відмовився. Відносно гр. ОСОБА_1 було складено протокол ЕПР1 №277938 за ч.1 ст.130. Водія відсторонено від керування транспортним засобом. Авто на місці зупинки без порушень ПДР (арк.9).

У матеріалах справи міститься направлення на огляд водія транспортного засобу до закладу охорони здоров`я КНП ХОР «ОКНЛ» м. Харків від 21 березня 2025 року, відповідно до якого, ОСОБА_1 під час події мав виражені ознаки сп`яніння: зіниці очей, які не реагують на світло, неприродна блідість обличчя, виражене тремтіння пальців рук. Огляд на стан наркотичного сп`яніння не проводився (а.с.8).

Згідно відеозапису події від 21 березня 2025 року за участю ОСОБА_1 , з якого вбачається, що у темну пору доби, автомобіль на вимогу працівників поліції, зупинився біля узбіччя дороги. Водієм виявився ОСОБА_1 . Під час спілкування з водієм працівниками поліції у останнього були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, у зв`язку з чим йому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у відповідному медичному закладі або відмовитись від проходження відповідного огляду, та роз`яснені наслідки такої відмови. ОСОБА_1 погодився проїхати разом із працівниками поліції до відповідного медичного закладу для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. Під час дороги, ОСОБА_1 був незгоден із діями працівників поліції, а також висловлював свою недовіру щодо проведення аналізів у медичному закладі, заперечував щодо порушень ним ПДР. Прибувши до медичного закладу, працівник поліції ще раз запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі, на що ОСОБА_1 відмовився (21:20:08), пояснивши це своєю недовірою. Поліцейський роз`яснив водію, що за відмову передбачена відповідальність. На що ОСОБА_1 повідомив, що розуміє це, однак, пройде огляд самостійно у приватній клініці. Працівник поліції повідомляє ОСОБА_1 щодо складання відносно нього адміністративного матеріалу за відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, а також роз`яснив права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП. ОСОБА_1 зазначив, що він нічого не порушував, оскільки не було суцільної розмітки, та нічого не вживав.

Зазначений відеозапис відтворює обставини події, факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом та хід спілкування останнього з працівниками поліції, законну вимогу працівника поліції на проходження в установленому законом порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, а також відмову водія від проходження зазначеного огляду.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що протокол про адміністративне правопорушення та інші процесуальні документи, складені уповноваженими державними особами та дії цих посадових осіб, що їх складали, в порядку передбаченому чинним законодавством, ОСОБА_1 не оскаржувалися, тобто останній не звертався із скаргами на дії працівників поліції до їх безпосереднього керівництва з метою ініціювання службової перевірки або притягнення цих осіб до дисциплінарної відповідальності.

Більш того, матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_1 подавав заяву в порядку, передбаченим чинним КПК України, до правоохоронних органів щодо фальсифікації цих матеріалів справи або про перевищення працівниками поліції своїх повноважень при виконанні ними своїх службових обов`язків при складанні адміністративного матеріалу відносно нього за ч.1 ст.130 КУпАП.

Також стороною захисту не надано відомостей про те, що вони зверталися до суду в порядку КАС України щодо оскарження дій або бездіяльності працівників патрульної поліції.

Цих відомостей не надано суду і під час апеляційного розгляду.

Отже, враховуючи, що сторона захисту не надала до суду будь-яких фактичних відомостей на підтвердження їх версії щодо незаконності дій працівників поліції під час проведення ними огляду ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння, а також складення ними протоколу та інших процесуальних документів за цією справою, а матеріали справи не містять відповідних відомостей, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відсутні підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно відображені у протоколі про адміністративне правопорушення та інших письмових доказах, оскільки вони відповідають дійсності та заслуговують на увагу.

Поряд із цим, у судовому засіданні Харківського апеляційного суду від 15 серпня 2025 року, ОСОБА_1 пояснив, що він працює із зварювальним апаратом, іноді без маски, та у цей день їхав з роботи. Правил дорожнього руху не порушував, у зв`язку з чим працівники поліції незаконно його зупинили. Зазначав, що коли його привезли до лікарні, працівники поліції пояснили, що у нього заберуть права, у зв`язку з чим він побоявся пройти огляд та відмовився від нього. Крім того, йому повідомили, що він може відмовитись від проходження огляду та пройти незалежну експертизу. Вважає себе винним за п.2.5 ПДР, оскільки відмовився від проходження огляду, але пояснював, що він не був у стані наркотичного сп`яніння, що підтверджується відповідною довідкою.

Такі пояснення ОСОБА_1 , вочевидь, узгоджуються з іншими фактичними відомостями, які містяться в матеріалах справи, що свідчить про обґрунтованість висновків та рішення суду першої інстанції щодо порушення ним п.2.5 Правил дорожнього руху.

Не знаходять свого підтвердження доводи апеляційної скарги про те, що у працівників поліції булі відсутні законні підстави для зупинки автомобіля, яким керував ОСОБА_1 , оскільки під час складення протоколу за ч.1 ст. 130 КУпАП процесуально не передбачено зазначення причини зупинки транспортного засобу і це об`єктивно не спростовує факту відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Більш того, згідно приписів ст. 31 Закону «Про Національну поліцію», поліція може застосовувати превентивні заходи, зокрема, зупинення транспортних засобів та перевірку документів особи.

Поряд із цим, суд апеляційної інстанції зазначає, що, відповідно статей 23, 35 Закону України «Про Національну поліцію», статей 130, 255, 266 КУпАП, вимог «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», поліцейський є спеціально уповноваженою особою на зупинку транспортного засобу та виявлення ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Підстави, умови та порядок проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння визначені ст.266 КУпАП, п.2.5 Правил дорожнього руху та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі Інструкція).

За змістом цих нормативних документів водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти огляд з метою встановлення стану сп`яніння.

Відповідно до п.2 Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно з п.4 Розділу І вищенаведеної Інструкції вбачається, що ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці; звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Працівником поліції в протоколі про адміністративне правопорушення було зазначено, що у ОСОБА_1 наявні ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей, які не реагують на світло, неприродна блідість обличчя, виражене тремтіння пальців рук.

Отже, працівник поліції, виявивши ці ознаки, які відповідають переліку, зазначеному в Інструкції, законно та обґрунтовано запропонував ОСОБА_1 пройти медичний огляд у відповідному медичному закладі на стан наркотичного сп`яніння.

Крім того, у п. 12 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції зазначено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Тобто в цьому випадку працівникам поліції достатньо наявності підстав вважати особу такою, що можливо перебуває у стані сп`яніння, що, в свою чергу, обумовлює законність вимоги поліцейських пройти відповідний огляд в медичному закладі.

Разом з цим, відповідно до пункту 9 розділу ІІ вищевказаної Інструкції з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що вимога поліцейського про необхідність проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі в супроводі працівників поліції була чіткою і зрозумілою для сприйняття, у зв`язку з чим, у ОСОБА_1 не було будь-яких об`єктивних підстав для не проходження такого огляду, що, у свою чергу, свідчить про умисне бажання уникнути встановленої Законом відповідальності за скоєне.

Таким чином, суд не вбачає істотних порушень вимог Інструкції з боку працівників поліції щодо виявлення ознак наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 , а також порушення порядку проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Твердження ОСОБА_1 про те, що він не перебував у стані наркотичного або алкогольного сп`яніння, що підтверджується результатами відповідних аналізів з медичного закладу «ОН Клінік», то суд апеляційної інстанції не може взяти їх до уваги, оскільки ОСОБА_1 ставиться у провину саме відмова від проходження огляду водія на стан наркотичного сп`яніння в спеціалізованому медичному закладі, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП. Крім того, відповідно до Інструкції №1452-735 від 09 листопада 2015 року, зазначений медичний заклад не включений до переліку закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду на стан сп`яніння водіїв.

Що стосується наданого ОСОБА_1 висновку КНП ХОР «ОКНЛ» від 27 березня 2025 року щодо результатів медичного огляду, за результатами якого у останнього наркотичних ознак сп`яніння не виявлено, то суд апеляційної інстанції не може взяти його до уваги, оскільки, даний результат було отримано ОСОБА_1 на підставі іншого направлення працівника поліції, та, не відноситься до подій, які зафіксовані у протоколі про адміністративного правопорушення, і є предметом апеляційного розгляду.

Поряд із цим, у матеріалах справи міститься довідка інспектора ВАП УПП в Харківській області ДПП, капітана поліції Еліни Кравчук, згідно якої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно облікових даних НАІС ДДАІ отримав посвідчення водія серії НОМЕР_3 від 29 листопада 2005 року (арк.6), що свідчить про позитивне складення ним іспиту на знання вимог Правил дорожнього руху, а тому, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що останній знає Правила дорожнього руху, в тому числі, п. 2.5.

Отже, ОСОБА_1 свідомо ігнорував Правила дорожнього руху, що також свідчить про умисний характер вчиненого правопорушення, відповідно до ст. 10 КУпАП.

Інші доводи, наведені в апеляційній скарзі, висновку суду першої інстанції не спростовують, оскільки є необґрунтованими, спростовуються матеріалами справи та оцінюються судом як такий спосіб захисту, що має на меті безпідставне уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

Сукупність досліджених судом доказів поза розумним сумнівом свідчить про те, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При обранні ОСОБА_1 адміністративного стягнення суддя суду першої інстанції в оскаржуваній постанові в повній мірі врахував характер вчиненого правопорушення, відомості про особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що обтяжують та пом`якшують відповідальність, та наклав адміністративне стягнення у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП в межах безальтернативної санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Порушень норм КУпАП під час складання протоколу та в суді першої інстанції, які потягли необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Таким чином, обґрунтування вимог апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції законодавства при винесенні постанови, яке полягало у не з`ясуванні судом всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, не знайшло свого підтвердження при апеляційному перегляді.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п. 2.5 Правил дорожнього руху та вірно притягнуто за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності, а тому посилання сторони захисту на незаконність та необґрунтованість постанови суду першої інстанції є безпідставною.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

У зв`язку з викладеним, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі, не підлягає.

Керуючись статтею 294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Новобаварського районного суду м. Харкова від 04 червня 2025 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков