Справа № 308/4006/25
П О С Т А Н О В А

Іменем України

08 серпня 2025 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі судді Фазикош Г. В. розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Бутов Михайло Алєкович, на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду від 14 квітня 2025 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду від 14 квітня 2025 року гр. ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік.

Відповідно до постанови, - 17.03.2025 року о 05 год. 12 хв. по вул. Легоцького в м. Ужгороді водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Volkswagen Passat», р/н НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п 2.9 «а» ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з даною постановою, ОСОБА_1 та його захисник Бутов М. А. подали апеляційну скаргу. Вказують на незаконність винесеної постанови, просять її змінити та виключити з резолютивної частини постанови накладення адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік. Свої вимоги мотивують тим, що позбавлення права керування транспортними засобами можливе лише щодо осіб, які на момент вчинення такого правопорушення мали таке право. У даному випадку ОСОБА_1 взагалі не отримував посвідчення водія. В решті постанову просять залишити без змін.

У судове засідання в апеляційній інстанції ОСОБА_1 та його захисник Бутов М. А. в черговий раз не з`явилися, хоча були повідомлені про час та місце розгляду справи належним чином.

Дослідивши зібрані у справі матеріали, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

Згідно з п. 2.9. «а» Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Статтею 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка перебуває у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Відповідно до протоколу, - 17.03.2025 року о 05 год. 12 хв. по вул. Легоцького в м. Ужгороді водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Volkswagen Passat», р/н НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п 2.9 «а» ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Правопорушник ОСОБА_1 та його захисник Бутов М. А. не оспорюють обставини справи, факт вчинення даного адміністративного правопорушення та правильність накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. Просять у цій частині постанову залишити без змін.

Водночас, апелянти не погоджуються із застосуванням спеціального стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік.

У Рішенні від 02 листопада 2004 року N 15-рп/2004 Конституційний Суд України зазначив, що одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України.

Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню.

У сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом, відповідності скоєного і покарання, цілях законодавця і засобах, що обираються для їх досягнення.

Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому правопорушенню. Категорія справедливості передбачає, що покарання повинно бути домірним правопорушенню. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад правопорушення та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного (п. п. 4.1 п. 4).

Принцип рівності всіх громадян перед законом - конституційна гарантія правового статусу особи, що поширюється, зокрема, на призначення покарання. Притягнення особи, яка вчинила правопорушення, до адміністративної відповідальності не лише означає рівність усіх осіб перед законом, а й передбачає встановлення в законі єдиних засад застосування такої відповідальності.

Завданням КУпАП є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Згідно зі ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 25 КУпАП позбавлення права керувати транспортними засобами може застосовуватися як основне, так і додаткове адміністративне стягнення.

Безпосередньо у ст. 25 КУпАП не встановлено обмежень щодо призначення стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, коли воно передбачене у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КУпАП, особам, які на момент вчинення адміністративного правопорушення не мали права керувати транспортними засобами.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність (ч. 2 ст. 33 КУпАП).

Санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Згідно статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Відповідно до статті 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Адміністративній відповідальності підлягають особи, які досягли на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку (ст. 12 КУпАП).

Отже, суб`єкт адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є фізична осудна особа, яка досягла 16-річного віку (загальний) і керує транспортним засобом, незалежно від того, чи має вона на це право. Додаткових вимог до суб`єкта, а саме наявність у нього права на керування транспортними засобами, КУпАП не містить.

При накладенні стягнення суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення правопорушення, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

Відповідно до положень ст. 15 Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року N 3353-XII право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. Забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Положенням про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 травня 1993 року N 340, передбачено, що позбавлення водіїв права на керування транспортними засобами здійснюється відповідно до законодавства (п. 20).

Виходячи із системного аналізу зазначених норм правова природа стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами не зводиться виключно до вилучення посвідчення водія та не вичерпується такою дією, а застосовується на певний період, тривалість якого визначається судом відповідно до санкції відповідної частини статті ч. 1 ст. 130 КУпАП, і полягає у забороні керувати транспортними засобами.

Позбавлення права керувати транспортними засобами має відповідати загальній меті будь-якого стягнення, передбаченій ст. 23 КУпАП. У контексті вказаного особливої уваги набуває досягнення мети стягнення щодо запобігання вчиненню нових адміністративних правопорушень як правопорушником, так і іншими особами, з дотриманням засади справедливості та принципу рівності всіх перед законом.

Так, внаслідок порушення особою, незалежно від наявності чи відсутності у неї посвідчення подія, правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту створюється реальна небезпека для життя і здоров`я інших осіб та спричиняється відповідна шкода, а тому стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами в окремих випадках є необхідним з метою попередження спричинення такою особою шкоди здоров`ю чи навіть смерті іншим особам через порушення нею правил дорожнього руху в майбутньому, а також для дієвого впливу на сприйняття суспільством, у тому числі іншими водіями.

При цьому, слід звернути увагу на підвищену суспільну небезпечність дій осіб, які керують транспортними засобами, не маючи достатніх теоретичних і практичних знань та не отримавши у передбаченому законом порядку посвідчення водія, оскільки вірогідність настання дорожньо-транспортної пригоди у такому випаду є значно вищою, а тому попереджувальна мета стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами у такому випадку набуває особливого значення.

Каральна мета такого стягнення досягається як безпосередньою забороною керувати транспортними засобами (позбавлення суб`єктивного права), так і покладенням на особу у зв`язку з цим уповноваженим органом певних обов`язків, а також роз`яснення особі наслідків невиконання покладених обов`язків.

Підхід щодо неможливості накладення стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами особі, яка не отримувала посвідчення водія на право керування транспортними засобами, не відповідає засаді справедливості та принципу рівності всіх перед законом, а також нівелює попереджувальну мету стягнення.

Враховуючи зазначене, виходячи із системного аналізу норм КУпАП, особі, яку визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд повинен призначити стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами незалежно від того, чи мала така особа на момент вчинення адміністративного правопорушення отримане у передбаченому законом порядку посвідчення на право керування транспортними засобами.

Відповідно до статті 33 КУпАП особі, яка вчинила адміністративне правопорушення, має бути призначене стягнення, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових адміністративних правопорушень. Суд, призначаючи стягнення, зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого адміністративного правопорушення, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. При цьому покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення правопорушників, а також запобігання вчиненню нових адміністративних правопорушень як правопорушником, так і іншими особами, та не має на меті завдати страждань або принизити людську гідність.

Санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

При призначенні стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення правопорушення, вину інших причетних до нього осіб, а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд прийшов до переконання, що накладення стягнення без позбавлення права керування транспортними засобами не відповідатиме загальним засадам накладення стягнення, принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації стягнення. Крім того, таке стягнення не є достатнім і необхідним для виправлення правопорушника та попередження нових правопорушень, не відповідає ступеню тяжкості вчиненого адміністративного правопорушення і особі правопорушника.

Отже, суд першої інстанції обґрунтовано наклав на ОСОБА_1 стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік незалежно від того, чи мала така особа на момент вчинення даного адміністративного правопорушення отримане у передбаченому законом порядку посвідчення на право керування транспортними засобами.

Враховуючи наведене, керуючись статтею 294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Бутов Михайло Алєкович, - залишити без задоволення.

Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду від 14 квітня 2025 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя: Фазикош Г. В.