Справа № 304/1761/25 Провадження № 3/304/924/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 серпня 2025 року м. Перечин

Суддя Перечинського районного суду Закарпатської області Сидоренко Ю.В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Мицянка А.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Перечин адміністративний матеріал (протокол серії ЗхРУ №144840 від 15.07.2025), який надійшов з відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип В) ІНФОРМАЦІЯ_2 відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, уродженця с.Сімер Перечинського району Закарпатської області, одруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не має, не працюючого, зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , моб.тел.: НОМЕР_1 ,

за ч.1 ст.185-10 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу серії ЗхРУ № 144840 від 15.07.2025 року, складеного помічником начальника відділу начальником відділення моніторингу обстановки відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип В) ОСОБА_3 , вбачається, що 15 липня 2025 року о 18 год. 00 хв. на околиці населеного пункту Перечин (Ужгородський район м.Перечин), на відстані 5000 метрів до державного кордону, в районі 203 прикордонного знаку прикордонним нарядом «Прикордонний Патруль» був виявлений та затриманий ОСОБА_1 , який здійснив злісну непокору законній вимозі військовослужбовця Держприкордонслужби під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону, а саме: не надавав документів, що посвідчують особу, чим порушив вимоги ч.1 ст.23, ст.34 Закону України «Про Державну прикордонну службу» від 03.04.2003 року, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.185-10 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185-10 КУпАП, не визнав. Проти фактичних обставин, викладених у складеному протоколі про адміністративне правопрушення, заперечує. Підтримав письмові пояснення. викладені в редакції від 15.07.2025 року, які є в матеріалах справи. Також в судовому засіданні ОСОБА_1 надав пояснення, що 15 липня 2025 року у вечірній час, близько о 18-00 годині він їхав на мотоциклі та за 500 метрів до будинку, де він проживає за адресою АДРЕСА_1 , його було зупинено прикордонним нарядом. Працівник прикордонної служби попросив у нього документ, який посвідчує особу, на що вказана вимога була виконана та він відкрив за стосунок «Дія» та пред`явив прикордонному патрулю паспорт на свої ім`я. Після чого відносно нього було складено протокол про адміністративне затримання та про вчинення адміністративного правопорушення за ст.185-10 КУпАП. Також ОСОБА_1 пояснив, що вимоги працівників Державної прикордонної служби виконував без будь-яких зволікань, надавав документи, які посвідчують його особу. Складений відносно нього протокол за ст.185-10 КУпАП вважає безпідставним. Підтримує подане захисником клопотання та за наведеними у ньому підставами просить провадження у даній справі закрити за відсутності в його діях складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185-10 КУпАП.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 - адвокат Мицянка А.М. звертає увагу суду, що у вказаному протоколі про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №144840 від 15.07.2025 року відносно ОСОБА_1 не зазначено, в чому саме виразилась злісна непокора з боку ОСОБА_1 законному розпорядженню працівнику Державної прикордонної служби України при виконанні ним службових обов?язків. Окрім протоколу про адміністративне правопорушення, у якому не розкрито суті адміністративного правопорушення, працівниками прикордонної служби не зібрано жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185-10 КУпАП, зокрема: пояснень свідків, які б підтвердили наявність обставин вказаних у протоколі, окрім пояснень самих прикордонників, фото та відеоматеріалів, якими зафіксовано наявність вчиненого порушення.

Разом з тим, в самому протоколі про адміністративне правопорушення, а також в протоколі про адміністративне затримання зазначено, що особу ОСОБА_1 було встановлено згідно паспорта громадянина України, що свідчить про наявність документу, що посвідчує особу під час його затримання працівниками прикордонної служби. Окрім цього, згідно протоколу, у ОСОБА_1 вилучено паспорт громадянина України та його мобільний телефон, в якому у нього наявний застосунок «Дія» та «Резерв+», що безпосередньо ОСОБА_1 при спілкуванні з працівниками ДПСУ було вказано та пред`явлено в застосунку «Дія» документів, що посвідчують його особу та, окрім того, було вказано паперовий паспорт громадянина України, який в нього в подальшому було вилучено.

Щодо долученого рапорту працівника ДПСУ ОСОБА_3 звертає увагу на те, що зазначена в рапорті інформація не підтверджується іншими доказами, а навпаки спростовується матеріалами справи, поясненням ОСОБА_1 який зазначив, що пред?явив на вимогу працівника ДПСУ документи, що посвідчують особу та наявні протоколи затримання та вилучення речей підтверджують те, що ОСОБА_1 мав біля себе паспорт громадянина України та телефон, в якому наявний застосунок «Дія» та «Резерв+», та всі ці відомості добровільно пред?явив працівнику ДПСУ.

Сторона захисту вказує, що всі перераховані вище доводи, у своїй сукупності, дають суду підстави прийти до висновку про недоведеність того, що ОСОБА_1 у зазначені в протоколі час та місці, дійсно здійснив злісну непокору законній вимозі працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов?язків, пов`язаних з охороною державного кордону, а встановлена невідповідність даних протоколу про адміністративне правопорушення об?єктивним обставинам справи, вказують на відсутність доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у інкримінованому йому діянні за ч.1 ст.185-10 КУпАП.

Враховуючи наведене, та ті обставини, що вина ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, крім протоколу про адміністративне правопорушення, в яких узагальнено викладено суть правопорушення, іншими матеріалами справи не доведена, захисник вважає, що в діях ОСОБА_1 х відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185-10 КУПАП та просить провадження у даній справі відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.185-10 КУпАП закрити.

Вислухавши в судовому засіданні пояснення ОСОБА_1 , позицію захисника - адвоката Мицянки А.М., повно та всебічно вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення № 304/1761/25 відносно ОСОБА_1 за ст.185-10 КУпАП, суддя приходить до наступних висновків.

Згідно ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст.129 Конституції України, однією з основних засад судочинства, є забезпечення доведеності вини.

У відповідності до вимог ч.1 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленому законом.

Статтею 248 КУпАП визначено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку, та усунувши усі можливі сумніви, і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

Згідно зі ст.251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема і протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та інше.

Адміністративна відповідальність за ч.1 ст.185-10 КУпАП передбачає, що правопорушенням є злісна непокора законному розпорядженню чи вимозі військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону, суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні чи здійсненням прикордонного контролю в пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон України або контрольних пунктах в`їзду-виїзду, або члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, який бере участь в охороні державного кордону України.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого статтею, полягає у вчиненні такого діяння: відкритої відмови виконати законне розпорядження чи вимогу військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону чи суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні, або члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, який бере участь в охороні державного кордону України, а так само іншого умисного їх невиконання зазначених розпоряджень та вимог.

Злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків, члена громадського формування з охорони громадського порядку чи військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку або відмова, виражена у зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок (абзац другий пункту 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 червня 1992 року № 8 «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів»).

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 11.10.2011 року №10-рп/2011 надав тлумачення визначенню непокори: «Слово "непокора" означає відмову від виконання або ігнорування виконання певної вимоги».

В протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не вказано в чому саме полягали законні вимоги працівника Державної прикордонної служби та в чому саме виразилася злісна непокора ОСОБА_1 цим законним вимогам. Також відсутні відомості про те, що працівники Державної прикордонної служби України пред`явили ОСОБА_1 саме законні вимоги або розпорядження.

З пояснень в судовому засіданні ОСОБА_1 вбачається, що за першою ж вимогою надати документ, що посвідчує його особу, вказану вимогу інспектора прикордонної служби ОСОБА_1 виконав, при цьому надав паспорт громадянина України у застосунку «Дія», будь-яких інших вимог не надходило.

Згідно п.1 ст.21-7 Закону України "Про Державну прикордонну службу України" поверхнева перевірка здійснюється щодо осіб, речей, товарів (вантажів) і транспортних засобів, які перебувають у контрольованому прикордонному районі, в пункті пропуску (пункті контролю) через державний кордон України або контрольному пункті в`їзду-виїзду, а саме:

1) у разі порушення особою чи спроби особи порушити прикордонний режим, режим у пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон України, режим у контрольних пунктах в`їзду-виїзду або зашкодити інтересам національної безпеки України;

2) у разі перебування особи в межах прикордонної смуги без відповідного дозволу;

3) у разі наявності підстав вважати, що в транспортному засобі перебуває правопорушник або особа, свобода якої обмежується в незаконний спосіб;

4) у разі наявності підстав вважати, що в особи чи в транспортному засобі знаходиться річ, обіг якої заборонено чи обмежено або яка становить загрозу життю і здоров`ю людини;

5) якщо транспортний засіб або річ особи є знаряддям вчинення правопорушення та/або знаходяться в місці, в якому могло бути вчинено правопорушення;

6) в інших випадках, передбачених законодавством або рішенням суду.

До матеріалів справи, окрім протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ № 144840 від 15.07.2025 року, суду надано наступні документи: протокол про адміністративне затримання ОСОБА_1 від 15.07.2025 року, в якому вказано, що особу встановлено за паспортом громадянина України серії НОМЕР_2 , виданим Перечинським РВ УМВС України в Закарпатській області ,виданим 22.04.2015 року (а.с.2); протокол особистого огляду, огляду та вилучення речей і документів від 15.07.2025 року та серед вилучених у ОСОБА_1 речей були такі: паспорт громадянина України НОМЕР_2 , мобільний телефон «Айфон 11» (а.с.3); фотокопія паспорту на ім`я ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 , (а.с.4); письмові пояснення ОСОБА_1 від 15.07.2025 року, в яких зазначено, що останнім було пред`явлено документ, що посвідчує особу у за стосунку «Дія», свою вину не визнає (а.с.5); заява ОСОБА_1 від 15.07.2025 року про отримання смс-повідомлень (а.с.6); рапорт помічника начальника відділу начальником відділення моніторингу обстановки відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип В) ОСОБА_3 від 15.07.2025 року (а.с.8), схема затримання громадянина України ОСОБА_1 за 5000 метрів до Державного кордону (а.с.9).

Будь-яких інших доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185-10 КУпАП, а також винуватості ОСОБА_1 у його вчиненні, суду не надано.

Під час оформлення матеріалів справи, не надано доказів того, чи перебував військовослужбовець при виконанні обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону, чи були його розпорядження, вимоги законними.

При цьому, сукупність зібраних та проаналізованих по справі доказів не дозволяє їх спростувати у категоричній формі та зробити беззаперечний і однозначний висновок про вчинення ОСОБА_1 неправомірних дій.

Отже, з наданих до суду доказів неможливо встановити наявність в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185-10 КУпАП, оскільки суду не надано жодного доказу (фото-, відеофіксації) того, що останній вчинив злісну непокору вимозі військовослужбовця Державної прикордонної служби при виконанні обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону.

Сам протокол не доводить факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185-10 КУпАП, яке йому інкримінується.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Також зауважує, що суд не має повноважень збирати докази винуватості особи відповідно до практики ЄСПЛ, зокрема позицію суду у справах «Малофєєва проти Росії» ("Malofeyevav. Russia", рішення від 30.05.2013 року, заява N 36673/04) та «Карелін проти Росії» ("Karelin v. Russia", заява N 926/08, рішення від 20.09.2016 року) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що «…суд не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом)».

Так, в силу п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам "Кобець проти України" від 14.02.2008 року, "Берктай проти Туреччини" від 08.02.2001 року, "Лавенте проти Латвії" від 07.11.2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення "за відсутності розумних підстав для сумніву", що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростованих презумпцій.

Тобто, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь. Аналогічна норма міститься також у положеннях статті 62 Конституції України.

Враховуючи зазначене, протоколи про адміністративні правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 , суперечать встановленим обставинам справи, твердження в них зроблені та тримаються на припущеннях, що відповідно до ст.62 Конституції України піддається сумніву та тлумачиться на користь людини.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Така ж позиція встановлена і в Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

При цьому, всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

З огляду на встановлені обставини, викладене обґрунтування, суддя дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 не доведена поза розумним сумнівом (застосування принципу в рішенні ЄСПЛ «Кобець проти України»). Цей висновок суду дає підстави застосувати положення статті 247 ч.1 п.1 КУпАП, та закрити провадження у даній справі відносно ОСОБА_1 .

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

З наведених вище підстав, суддя приходить до висновку про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185-10 КУпАП, інкримінованого ОСОБА_1 , а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. ч.1 ст.185-10, п.1 ч.1 ст.247, ст.ст.251, 283-285, 294 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 - закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185-10 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова судді в справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її захисником, законним представником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Закарпатського апеляційного суду через Перечинський районний суд Закарпатської області.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя:Сидоренко Ю. В.