ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2359/25 Справа № 199/7460/25 Суддя у 1-й інстанції - МАШКІНА Н. В. Суддя у 2-й інстанції - Піскун О. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2025 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Піскун О. П., розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження та апеляційну скаргу захисника Смірнова Андрія Андрійовича в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 15 серпня 2025 року стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовця, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),

за участю:

особи, яка притягається

до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

захисника Смірнова А. А.

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення.

Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 15 серпня 2025 року ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Згідно з постановою суду першої інстанції, 17.05.2025 року о 13:13 год. в м.Дніпро, вул. Незламна, 275, ОСОБА_1 керував транспортним засобом MITSUBISHI ASX, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду в установленому законом порядку на стан алкогольного сп`яніння водій відмовився, що зафіксовано на нагрудний відео реєстратор 469355, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати постанову суду першої інстанції, а провадження у справі закрити за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на відсутність доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом, йому не були роз`яснені його права, порядок проходження огляду на стан сп`яніння. Працівниками поліції було оголошено, але не було достовірно встановлено наявність ознак сп`яніння, при цьому з відеозапису видно, що ОСОБА_1 чітко розмовляє і жодних ознак порушення мови чи поведінки, що не відповідає обстановці, не виявлено.

Крім того поліцейські не відсторонили його від керування транспортним засобом, а також не врахована обставина, що за станом здоров`я останній не може вживати алкоголь, що підтверджується медичним висновком щодо наявності в нього захворювання. Йому також не було запропоновано огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі і таких відомостей відеозапис не містить.

Для проведення огляду не був залучений уповноважений представник ВСП, оскільки ОСОБА_1 є діючим військовослужбовцем та при цьому має використовувати транспорт під час виконання службових обов`язків.

Захисник також посилається на порушення права на захист, оскільки не було роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст. 63 Коституції України та ст. 268 КУпАП. На думку захисту, поліцейським порушений порядок проведення огляду водія-військовослужбовця на стан сп`яніння, тому такий огляд є недійсним, а протокол про адміністративне правопорушення, відеозапис та відповідний рапорт працівника поліції суд не може визнати беззаперечними доказами, які поза розумним сумнівом доводять факт порушення водієм п. 2.5 ПДР.

Крім того, захисник посилається на те, що суд незаконно стягнув з ОСОБА_1 судовий збір, залишив поза увагою, що військовослужбовці звільняються від його сплати.

Позиції учасників апеляційного процесу.

В судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисник підтримали апеляційну скаргу та з підстав, викладених в ній, просили її задовольнити.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 цього Кодексу.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Вирішуючи питання про дотримання апелянтом строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд враховує, що постанова суду першої інстанції винесена 15 серпня 2025 року, останній день строку апеляційного оскарження припадає на 25 серпня 2025 року, а апеляційну скаргу захисник подав через підсистему Електронний суд 23 серпня 2025 року.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд доходить висновку, що строк апеляційного оскарження не пропущений, а відтак клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження суд залишає без розгляду.

Перевіривши постанову суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги захисника, апеляційний суд доходить таких висновків.

Відповідно до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Апеляційний суд вважає, що вищезазначених вимог закону суд першої інстанції дотримався в повній мірі, а викладений в постанові висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, відповідає фактичним обставинам справи та ґрунтується на доказах, наявних в матеріалах справи.

Приймаючи рішення про доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції правильно поклав в основу судового рішення відомості, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 333254 від 17.05.2025; рапортом поліцейського, відеозаписом з нагрудних камер поліцейського.

За змістом ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису...

Позиція захисту в апеляційній скарзі зводиться до твердження про відсутність доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом, оскільки цей факт не підтверджується доказами у справі.

З такими твердженнями захисту суд апеляційної інстанції погодитись не може, оскільки КУпАП не встановлює вимог, що ця обставина (керування транспортним засобом) встановлюється тільки відеозаписом або іншими певними видами доказів. Апеляційний суд зауважує, що факт керування може бути встановлений на підставі будь-яких доказів та їх сукупності відповідно до ст. 251 КУпАП.

При цьому, з долученого відеозапису слідує, що на ньому міститься відео фіксація з відео реєстратора автомобіля патрульної поліції, який наближається до транспортного засобу Mitsubishi ASX д.н.з. НОМЕР_1 , який в цей час здійснює рух, намагаючись заїхати в двір, та надалі до нього підходить поліцейський, який скеровує його рух на узбіччя. В подальшому, повідомивши підстави зупинки та встановивши особу водія, поліцейський повідомив ОСОБА_1 виявлені в нього ознаки алкогольного сп`яніння та висунув вимогу пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку як на місці зупинки транспортного засобу, так і в медичному закладі охорони здоров`я, та роз`яснив йому обов`язок пройти такий огляд за вимогами п. 2.5 ПДР, на що водій відмовився. Після чого йому були роз`яснені наслідки такої відмови у виді складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, при цьому водієві неодноразово поліцейським пропонувалося пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, на що водій підтвердив свою відмову від його проходження.

Отже, факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на вимогу поліцейського зафіксовано на відеозаписі з нагрудної камери поліцейського.

Доводи апеляційної скарги захисника про відсутність доказів керування транспортним засобом, не роз`яснення ОСОБА_1 його прав, порушення права на захист, підстав для зупинки транспортного засобу та порушення порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння також заявлялися в суді першої інстанції, який належним чином їх оцінив та обґрунтовано спростував в постанові, з чим погоджується суд апеляційної інстанції.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає в тому числі і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вказані положення повністю кореспондуються з положеннями п. 2.5. Правил дорожнього руху України, згідно з якими водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За порушення водієм обов`язку, передбаченого п. 2.5 ПДР, за таку відмову настає відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто правові наслідки у виді складення протоколу, оскільки, як вже було зазначено вище, диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП охоплює відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду відповідно до встановленого порядку на стан алкогольного сп`яніння і за такі дії настає адміністративна відповідальність.

Згідно з п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення..., що є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності.

Таким чином, суд апеляційної інстанції відхиляє доводи захисту щодо порушення поліцейськими порядку проведення огляду, передбаченого ст. 266 КУпАП.

Доводи захисника про проведення огляду ОСОБА_1 неуповноваженою особою, оскільки останній є військовослужбовцем та не був залучений представник ВСП, то вони також заявлялися в суді першої інстанції та обґрунтовано спростовані судом в постанові і з такими висновками погоджується апеляційний суд.

Отже, при розгляді справи судом першої інстанції порушень вимог статей 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд першої інстанції з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які були б підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено, а доводи апеляційної скарги за своїм змістом зводяться до незгоди з прийнятим судовим рішенням, власної оцінки доказів справи та положень КУпАП, які захист тлумачить на свою користь, ігноруючи їх сукупність та об`єктивність відеозапису.

Водночас апеляційний суд вважає слушними доводи апеляційної скарги, що оскільки ОСОБА_1 є військовослужбовцем, то відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняється від сплати судового збору.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції зміні з виключенням з її резолютивної частини рішення суду про стягнення судового збору.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Смірнова Андрія Андрійовича задовольнити частково.

Постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 15 серпня 2025 року стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП змінити.

Виключити з резолютивної частини постанови рішення суду про стягнення судового збору з ОСОБА_1 .

В іншій частині постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О. П. Піскун