П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" серпня 2025 р. м. Сокаль

Суддя Сокальського районного суду Львівської області Струс Т. В. розглянувши заяву представника ОСОБА_1 адвоката Кульченко Марії Василівни про визнання постанови такою, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В:

Представник ОСОБА_1 адвокат Кульченко М.В. звернувся до суду із заявою, у якій просить визнати такою, що не підлягає виконанню в частині позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік, постанову Сокальського районного суду Львівської області від 09.10.2023р. у справі №454/3970/23, щодо ОСОБА_1 у зв`язку із закінченням строків давності для звернення до виконання вказаної постанови.

В обґрунтування зазначає, що постановою Сокальського районного суду Львівської області від 09.10.2023р. у справі №454/3970/23, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 17000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, також стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 536,80грн. судового збору.

ОСОБА_1 18.12.2023р. сплачено штраф та судовий збір за вказаною постановою.

Щодо виконання постанови в частині позбавлення спеціального права права на керування транспортними засобами, відповідне посвідчення водія у ОСОБА_1 не вилучалося, листи чи інші повідомлення від органів Національної поліції з вимогою його добровільної здачі не надходили.

Оскільки з моменту набрання постановою законної сили минуло понад 17 місяців, що значно перевищує встановлений законом тримісячний строк звернення до виконання, постанова в частині позбавлення права керування транспортними засобами, відповідно до ч.1 ст. 303 КУпАП, підлягає визнанню такою, що не підлягає виконанню.

Покликаючись на ст. 49 КК України зазначає, що такою передбачено звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Оскільки постанова суду не була звернута до виконання протягом трьох місяців з дня її винесення, така не підлягає виконанню, а тому заявника слід звільнити від адміністративної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Заявник та його представник у судове засідання не прибули, представником надано суду заяву у якій він просить розгляд справи проводити у їх із заявником відсутності та задовольнити заяву.

Дослідивши заяву та матеріали справи, суд зазначає наступне.

Згідно зі ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 129 Конституції України передбачено, що однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Згідно ст. 304 КУпАП питання, зв`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Визначений у ч.1 ст.303 КУпАП строк давності виконання постанов про накладення адміністративних стягнень загальний і не залежить від виду стягнення, яке було призначено правопорушнику. Сутність строку давності виконання відповідних постанов полягає в тому, що він є граничним періодом у часі, протягом якого мають бути вчинені всі необхідні дії, спрямовані на виконання стягнення.

Відповідно до ст.302 КУпАП за наявності обставин, зазначених у пунктах 5, 6 і 9 статті 247 цього Кодексу, орган (посадова особа), який виніс постанову про накладення адміністративного стягнення, припиняє її виконання.

Відповідно до п.5,6,9 ст.247 КУпАП передбачено наступні обставини: видання акта амністії, якщо він усуває застосування адміністративного стягнення; скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність; смерть особи, щодо якої було розпочато провадження в справі.

Отже, законодавцем чітко визначено підстави, за яких постанова про накладення адміністративного стягнення не підлягає виконанню.

Як вбачається з матеріалів справи, представник заявника в якості підстави для звільнення ОСОБА_1 від відбування адміністративного стягнення у виді позбавлення спеціального права посилається на необхідність застосування аналогії закону та просить звільнити останнього від відбування адміністративного стягнення, у зв`язку з давністю виконання судового рішення.

При цьому, представник заявника не врахував положення ч.4 ст.3 КК України, згідно з яким застосування закону про кримінальну відповідальність за аналогією заборонено, а тому суд не вбачає підстав для звільнення ОСОБА_1 від відбування адміністративного стягнення саме з цих підстав.

Водночас, норми КУпАП не передбачають звільнення особи від відбування адміністративного стягнення у вигляді позбавлення спеціального права, накладеного постановою суду, в зв`язку із закінченням строку давності виконання судового рішення.

У такому випадку, суд приходить до переконання, що в задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Кульченко М.В. про звільнення від відбування адміністративного стягнення за постановою суду, у зв`язку із закінченням строку давності виконання судового рішення необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.294,303,304 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 адвоката Кульченко Марії Василівни про визнання постанови такою, що не підлягає виконанню - відмовити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: Т. В. Струс