Справа № 216/7466/24
провадження 3/216/107/25
ПОСТАНОВА

іменем України

18 серпня 2025 року місто Кривий Ріг

Суддя Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Цимбалістенко О.В.,

за участю секретаря судового засідання Радрчин Д.С.,

особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши матеріали, що надійшли з Полку патрульної поліції УПП в Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

22 жовтня 2024 року в провадження Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшли вищевказані матеріали справи.

І. Опис обставин, установлених під час розгляду справи.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 147807 від 11 жовтня 2024 року, 11 жовтня 2025 року о 00 год. 23 хв., в Дніпропетровській області, м. Кривий Ріг, вул. Гете біля буд. 12, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом «FORD EDGE» номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, що підтверджується тестом «DragerALCOTEST-6820» №0118 від 11 жовтня 2024 року, результат 1,08 % а також актом огляду на стан алкогольного сп`яніння, з результатами був згоден, чим порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ІІ. Доводи осіб, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення.

У судовому засіданні ОСОБА_1 , просив закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу правопорушення в його діях. В обґрунтування позиції посилався на наступне:

- вулиця де зупинили транспортний засіб у протоколі зазначена неправильно, крім цього у протоколі неправильно зазначена марка автомобіля;

- «DragerALCOTEST-6820» має калібруватись один раз на місяць;

- співробітниками поліції не було залучено свідків;

- співробітники поліції не мали права зупиняти автомобіль, оскільки ПДР порушено водієм не було.

Крім цього ОСОБА_1 просив суд у разі притягнення його до відповідальності розстрочити сплату суми штрафу у зв`язку зі скрутним матеріальним становищем, а також не стягувати з нього судовий збір, оскільки він є учасником бойових дій.

ІІІ. Нормативний акт, що передбачає відповідальність за адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до вимог пункту 2.9.А Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У пункті 1.9 Правил дорожнього руху встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції тягне за собою відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється. Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я. Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду також визначена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція).

Згідно з п. 3 Розділу І Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Відповідно до п. 6 Розділу І Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

- лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я) (п. 7 Розділу І Інструкції).

Пунктом 1 Розділу ІІ Інструкції визначено, що за наявності ознак, передбачених пунктом 3 Розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Згідно з п. 5 Розділу ІІ Інструкції перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Відповідно до п. 7 Розділу ІІ Інструкції установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

З метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення (п. 9 Розділу ІІ Інструкції).

ІV. Оцінка суду.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення від 11 жовтня 2024 року серії ЕПР № 147807, який відповідає вимогам ст. 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення, містить виклад суті вчиненого правопорушення та є джерелом доказової інформації про подію правопорушення та особу, яка його вчинила;

- тестуванням на стан алкогольного сп`яніння, який проводився із застосуванням газоаналізатора «Drager Alcotest 6820» (прилад ARHК -0118);

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 11 жовтня 2024 з яким ОСОБА_1 погодився, про що свідчить його підпис в акті та чеку Драгер;

- рапортом;

- відеозаписом зі службових портативних відеореєстраторів працівників ППП в місті Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП.

Надаючи оцінку викладеним стороною захисту запереченням, суд зазначає наступне.

Щодо доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом та наявності передбачених законом причин для зупинки.

На доданих до протоколу відеозаписах зафіксовано рух транспортного засобу «FORD EDGE» номерний знак НОМЕР_1 ( відеозапис «Сlip 0» 00 год. 22 хв. 34 сек.). Окрім того з дослідженого відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 жодного разу не заперечив факту керування транспортним засобом.

Щодо посилань ОСОБА_1 на те, що він не порушував правил ПДР, а тому підстави для зупинки т/з не було.

Посилання ОСОБА_1 на відсутність порушень Правил Дорожнього Руху з його боку та як наслідок відсутність законних підстав для зупинки транспортного засобу під його керуванням суд вважає безпідставними та до уваги не приймає з огляду на правовий аналіз норм Правил дорожнього руху, згідно з якими незгода водія з причинами зупинки, або його необізнаність про це, не нівелює його обов`язку на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння.

Неправомірна зупинка працівниками поліції транспортного засобу, за певних обставин, може бути підставою притягнення таких працівників до відповідальності. Проте, якщо при цьому з`ясувалось, що водій керував транспортним засобом з ознаками сп`яніння, то факт неправомірної зупинки його працівниками поліції, не звільняє водія від обов`язку виконання вимог п. 2.5. Правил дорожнього руху.

Правомірність дій поліцейських щодо зупинки транспортного засобу не знаходиться у причинному зв`язку з обов`язком водія транспортного засобу пройти відповідний медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Водночас керування транспортним засобом водієм, який підозрюється в тому, що перебуває у стані наркотичного, алкогольного чи іншого сп`яніння, створює реальну небезпеку, яка може призвести до тяжких наслідків.

До того ж, наявність або відсутність інших порушень Правил Дорожнього Руху не входять до складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а відтак не підлягають доказуванню у даній справі.

Окрім того відповідно до ч. 2 ст. 30 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для охорони прав і свобод людини, запобігання загрозам публічній безпеці і порядку або припинення їх порушення також застосовує в межах своєї компетенції поліцейські превентивні заходи, до яких відповідно до ст. 31 цього Закону відноситься, зокрема перевірка документів та зупинка транспортного засобу, особливо під час дії комендатської години та встановлення спеціального режиму, Національна поліція,СБУ, ДФС, ДСНС, продовжують виконання свої завдань відповідно до призначення та специфіки своїх завдань.

Водій ОСОБА_1 рухався в м. Кривому Розі о 00 год. 23 хв., тобто в період дії комендантської години, що є юридичною підставою для перевірки документів та зупинки автомобіля.

Отже у працівників поліції були достатні підстави для зупинки транспортного засобу.

Щодо наявності підстав для пред`явлення вимоги поліцейським про проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Відповідно до п. п. 2, 4 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного чи іншого сп`ягніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є наявність однієї чи декількох ознак стану, зокрема, алкогольного сп`яніння запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;поведінка, що не відповідає обстановці.

Отже, зазначеними положеннями чинного законодавства встановлено, що поліцейський уповноваженого підрозділу Національної поліції України, керуючись вищенаведеним переліком ознак алкогольного сп`яніння, самостійно визначає наявність чи відсутність підстав у особи для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Суд зазначає, що вирішення наявності чи відсутності у водія ознак алкогольного сп`яніння відноситься до виключної компетенції поліцейського, який керуючись загальносуспільними нормами зовнішнього вигляду особи, яка не перебуває в алкогольному сп`яніння, на власний розсуд визначає наявність чи відсутність ознак алкогольного сп`яніння.

Як вбачається з дослідженого відеозапису, працівником поліції проводиться огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 («Clip 1» о 00 год 26 хв. 03 сек) та в подальшому оголошено ознаки сп`яніння а саме: запах алкоголя з порожнини рота, тремтіння пальців рук. («Clip 1» о 00 год 26 хв. 22 сек). В результаті чого співробітником поліції запропоновано пройти огляд з метою встановлення ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння на місці (відеозапис «Clip 1» о 00 год 26 хв. 37 сек.).

Таким чином, провівши зовнішній огляд ОСОБА_1 та виявивши у нього ознаки алкогольного сп`яніння поліцейські правомірно запропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці, ОСОБА_1 на такий огляд погодився (відеозапис «CLIP 1» о 00 год 26 хв.37 сек.).

Крім цього ОСОБА_1 повідомив співробітникам поліції наступне: «може трохи показать, бо вранці з хлопцями святкував» (відеозапис «CLIP 1» о 00 год 28 хв.30 сек.).

Щодо посилань ОСОБА_1 на те, що огляд проводився без участі свідків.

Суд звертає увагу на те, що у відповідності до положень ч.2-3 ст. 266 КУпАП, огляд особи, яка керувала транспортним засобом, на стан алкогольного сп`яніння, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.

Судом встановлено, що огляд водія проводився поліцейськими з використанням нагрудних відеореєстраторів, а тому залучення свідків для проведення огляду не було необхідним.

В подальшому співробітниками поліції ОСОБА_1 було запропоновано обрати запакований мундштук («CLIP 1» 00 год. 27 хв., 17 сек.). Після того як ОСОБА_1 було обрано, мундштук його було розпаковано та пройдено тест за допомогою газоаналізатора «DragerAlcotest-6820» («CLIP 1» 00 год.28 хв. 21 сек.)., результат тесту складає 1,08 % проміле («CLIP 1» 00 год. 28 хв.44 сек). З результатами тестування ОСОБА_1 був згоден («CLIP 1» 00 год. 30 хв.29 сек.). Жодного разу не заперечив результату тестування.

Щодо посилань ОСОБА_1 на те, що вулиця де зупинили транспортний засіб у протоколі зазначена неправильно, крім цього у протоколі неправильно зазначена марка автомобіля суд зазначає наступне.

Вищезазначені посилання ОСОБА_1 , суд до уваги не приймає, оскільки протокол складено уповноваженим суб`єктом, відповідає вимогам закону щодо складання протоколу, містить заповнення всіх необхідних граф, в ньому чітко та зрозуміло викладено зміст правопорушення та його кваліфікація, що не допускає двозначного тлумачення протоколу.

Щодо посилання ОСОБА_1 на те, що «DragerALCOTEST-6820» має калібруватись один раз на місяць суд зазначає наступне.

Пунктом 1 статті 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» встановлено, що законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту. Законом не встановлено вимог до законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що вже перебувають в експлуатації, пов`язаних з наявністю чинних сертифікатів відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженому типу, які видані Міністерством економічного розвитку і торгівлі України до 01.01.2016. Таким чином, газоаналізатори (алкотестери) виробництва компанії Drager Safety AG & Co KGaA, Німеччина, що вже перебувають в експлуатації, можуть експлуатуватись і надалі за умови своєчасного проведення їх періодичної повірки та повірки після ремонту. Міжповірочний інтервал для категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки «Вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається» встановлено наказом Міністерством економічного розвитку і торгівлі України від 13.10.2016№1747 і становить 1 рік.

Згідно сертифікату затвердження типу засобів вимірювальної техніки міжповірочний інтервал приладу Drager Alcotest 6820 становить один рік.

З роздрукованого результату приладу Drager Alcotest 6820, за допомогою якого ОСОБА_1 проходив огляд, вбачається, що останнє калібрування приладу проводилось 28 травня 2024 року, а ОСОБА_1 проходив огляд на стан сп`яніння 11 жовтня 2024 року. Крім того з Полку патрульної поліції УПП в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції на виконання постанови 13 травня 2025 року надійшли належним чином завірені копії: сертифіката відповідності засобу вимірювальної техніки затвердженого типу, сервісна гарантійна книжка, інструкція з експлуатації , свідоцтво про повірку засобу вимірювальної техніки приладу газоаналізатора Drager Alcotest 6820 № ARHK-0118, яким було здійснено перевірку на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 . Згідно відомостей про сервіс, градуювання та державної повірки Drager Alcotest 6820 № ARHK-0118 калібрування приладу відбулось 28 травня 2024 року.

Вищевказане свідчить про належне здійснення повірки та калібрування приладу Drager Alcotest 6820, а відтак підстави для визнання його результатів недійними відсутні.

Щодо дотримання порядку складання протоколу про адміністративне правопорушення, оголошення та роз`яснення прав та обов`язків.

Відповідно до п.8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

На переконання суду, надані докази на підтвердження винуватості ОСОБА_1 є належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного.

Досліджені та перевірені судом обставини поза розумним сумнівом свідчать про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки було зафіксовано рух транспортного засобу, підтверджено керування транспортним засобом ОСОБА_1 , працівником поліції виявлено ознаки алкогольного сп`яніння у водія, після проходження огляду на місці ОСОБА_1 з результатами тестування погодився.

Вимоги ст. ст. 256, 266, 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395, поліцейськими при складанні протоколу про адміністративне правопорушення були дотримані.

Жодних належних та допустимих доказів, які б спростовували невинуватість, ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суду не надано.

Жодних доказів про порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, рішення суду, тощо) суду надано не було. Внаслідок цього, у суду відсутні підстави сумніватися у законності дій працівників поліції.

З огляду на викладене суд вважає, керування транспортим засобом в алкогольному сп`янінні є свідомим ігноруванням ОСОБА_1 Правил дорожнього руху, що свідчить про умисний характер вчиненого правопорушення, відповідно до ст. 10 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Таким чином, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доведена у повному обсязі.

Щодо прохання ОСОБА_1 про розстрочення сплати штрафу у разі притягнення його до відповідальності суд зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 301 КУпАП, відстрочка виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу (за винятком стягнення штрафу на місці вчинення адміністративного правопорушення) здійснюється в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст. 304 КУпАП, питання, зв`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Можливість розстрочки сплати штрафу передбачена положеннями ч. 1 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження», згідно яких за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Таким чином суд звертає увагу ОСОБА_1 , що останній має право звернутись до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення після прийняття рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Разом з тим, під час судового розгляду виняткових обставин для розстрочки сплати штрафу ОСОБА_1 суду не доведено.

V. Накладення стягнення за адміністративне правопорушення.

При визначенні ОСОБА_1 адміністративного стягнення суд, керуючись вимогами ст.ст. 33-35 Кодексу України про адміністративні правопорушення, враховуючи характер вчиненого правопорушення та ступінь його суспільної небезпеки - дане правопорушення являється грубим порушенням правил дорожнього руху, є потенційно небезпечним для суспільства та становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожує їх життю, здоров`ю, тяжкість ймовірних наслідків, а також відомості про особу ОСОБА_1 дійшов висновку, що достатнім для його виправлення та запобігання вчинення нових правопорушень буде призначення адміністративного стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами в межах санкції ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки саме такий вид адміністративного стягнення досягне мети, визначеної ст. 23 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

VІ. Інші питання, які вирішує суд при розгляді даної справи.

Положеннями ст. 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, стягується судовий збір з особи, на яку накладено адміністративне стягнення, у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем або відноситься до осіб, які підлягають звільненню від сплати судового збору, крім того в судових засіданнях ОСОБА_1 також не надавав відповідних документів, які б підтверджували його статус військовослужбовця. Окрім того статтею 5 Закону України "Про судовий збір" передбачені пільги щодо сплати судового збору. Зокрема, відповідно до пункту 12 частини першої зазначеної норми від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків.

Виходячи з вищевикладеного з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 40-1, 130, 251, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп. з одночасним позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп. на користь держави.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення

Суддя О.В.ЦИМБАЛІСТЕНКО