Справа № 467/940/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.09.2025 року суддя Арбузинського районного суду Миколаївської області Явіца І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Арбузинка справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ; відомості про місце роботи і сімейний стан відсутні; відомості про притягнення до адміністративної відповідальності відсутні,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Суддя визнає доведеним, що 08 липня 2025 року о 23 год. 50 хв. в с. Семенівка по вул. Пушкіна ОСОБА_1 керував транспортним засобом lifa (без реєстраційного номера) з явними ознаками алкогольного сп`яніння, як то, запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, однак, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив в вимоги п. 2.5. ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Таких висновків суддя дійшов, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і ураховуючи положення ст. 251 КУпАП щодо доказів та встановивши обставини, які регламентовані ст. 280 цього ж Кодексу, тобто ті, що підлягають доказуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про його дату, час і місце повідомлявся двічі шляхом направлення судової повістки на зазначену у матеріалах справи адресу, а також публікації оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, однак, причин свого неприбуття не повідомляв, будь яких заяв чи то клопотань до суду не направляв.

ОСОБА_1 про сьогоднішнє судове засідання знав достовірно, так як особисто розписався у наданій йому повістці, про що маються відомості у матеріалах справи.

Крім цього, він отримав повістку направлену на його адресу засобами поштового зв`язку, про що у справі наявне рекомендоване повідомлення про вручення потштового відправлення.

Тож, за таких обставин, у ракурсі вимог ст. 280 КУпАП, суддя, виходить із слідуючого.

Зокрема, вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями), зобов`язують водіїв на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність же за ст. 130 КУпАП настає, серед іншого, настає і у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У свою чергу, порядок такого огляду, тобто, виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції регулюється Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735 (далі Інструкція).

Зокрема, згідно п. 2 Розділу І вказаної Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці.

Огляд на стан сп`яніння проводиться: 1) поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); 2) лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я) (п.п. 6, 7 Розділ 1 Інструкції).

У свою чергу, згідно положень ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я (ч. 3 ст. 266 КУпАП).

За правилом ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

У даному випадку у порядку ст. 266 КУпАП під час проведення огляду водія поліцейський застосовані технічні засоби відеозапису, матеріали якого долучені до протоколу.

Сам протокол у цілому відповідає вимогам ст. 256 КУпАП щодо його змісту та форми і є доказом щодо часу, місця та способу вчинення правопорушення, у тому числі й даних щодо особи, яка його вчинила.

Згідно переглянутого відеозапису із патрульної машини та нагрудної камери поліцейського було установлено, що ОСОБА_1 керував мопедом в темну пору доби та був зупинений поліцією. В результаті спілкування з ОСОБА_1 у поліцейського виникла підозра перебування останнього у стані алкогольного сп`яніння, у зв`язку із чим останньому запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою технічного приладу на місці зупинки транспортного засобу або в найближчому медичному закладі, на що останній неодноразово відмовився.

ОСОБА_1 було роз`яснено його права, складено протокол про адміністративне правопорушення, який йому оголошено вголос та повідомлено про час та місце розгляду справи судом. Від підписання протоколу про адміністративне правопорушення та надання пояснень по суті справі порушник відмовився.

Згідно направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 08 липня 2025 року ОСОБА_2 від отримання направлення відмовився.

У відповідності до письмових пояснень ОСОБА_3 , остання пояснила, що в ніч з 08 на 09 липня 2025 року вона попросила ОСОБА_4 покатати ї на мотоциклі, на що останній погодився. Під час того як вони їхали селом, їх почала зупиняти поліція, однак, на це ОСОБА_4 не зупинився та заїхав до чужого двору, де ліг у кущі. Однак поліція одразу його знайшла, пояснивши, що зупинили їх через відсутність шоломів.

Таким чином, матеріали справи у своїй сукупності підтверджують факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у тому числі й факт укрування транспортним засобом (мопедом).

Отже, суд сприймає ці докази як належні, оскільки вони прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у цьому провадженні, і мають для нього значення, і, водночас, допустимими, так як підстав вважати, що вони отримані із порушенням встановленого законом порядку чи в результаті істотного порушення конституційних прав особи немає.

А тому, з огляду на наведене, у ракурсі установлених фактичних обставин справи шляхом встановлення юридично значущих ознак, визначення правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненої дії конкретному складу правопорушення, передбаченому КУпАП, суд вважає правильною кваліфікацію дій ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, як особа, яка керує транспортним засобом.

Суд, крім цього, ураховував практику Європейського суду з прав людини, зокрема, його рішення у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» («OHalloran and Francis v. the United Kingdom»)[GC] no. 15809/02 і 25624/02 ECHR 29.06.2007, яким постановлено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

За такого, суд визнав повністю доведеною вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за обставин, установлених судом.

При накладені адміністративного стягнення на ОСОБА_1 суд враховує обставини, визначені ст. 33 КУпАП, як то, характер вчиненого правопорушення, зокрема, підвищений ступінь його суспільної небезпеки, як самого порушника, так і для інших осіб, у тому числі й особу, яка перебувала разом із порушником, особу порушника, який, згідно відомостей у справі, не працює, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, посвідчення водія у встановленому законом порядку не отримував; ступінь його вини, та не убачає, в розумінні ст.ст. 34, 35 КУпАП, обставин, які пом`якшують чи обтяжують відповідальність останнього і вважає за необхідне накласти адміністративне стягнення згідно санкції ч. 1 статті 130 КУпАП, яке за своїм видом і розміром буде справедливим, відповідатиме характеру вчиненого правопорушення, особі порушника та ступеню його вини, необхідним і достатнім для його виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так й іншими особами.

При цьому, матеріали справи містять у собі дані про те, що ОСОБА_1 не отримував у встановленому законом порядку посвідчення водія на право керування транспортними засобами, а тому стягнення на нього належить накласти як на іншу особу, а не як на водія, тобто без позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі ст. 40-1 КУпАП, за умови накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, із нього належить стягнути судовий збір на користь держави у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що станом на день розгляду справи становить 605,60 коп. (ч. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674 VI).

З цих мотивів, керуючись ст.ст. 33-35, 130, 221, 247, 251-252, 283-285 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день розгляд справи становить 17000 (сімнадцять тисяч ) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через 15 (п`ятнадцять) днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через 15 (п`ятнадцять) днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. (ч. 1 ст. 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Постанова може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області протягом 10 (десяти) днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на неї.

Строк пред`явлення до виконання три місяці з дня її винесення постанови.

Суддя Ірина Явіца