П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.08.2025 Справа №607/5317/25 Провадження №3/607/2496/2025

місто Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Якімець Тарас Ігорович розглянув матеріали справи, що надійшли з Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, паспорт № НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

У С Т А Н О В И В:

17.03.2025 з УПП в Тернопільській області ДПП до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області надійшли матеріали справи про притягнення ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП).

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД № 325353 від 27 лютого 2025 року вказано, що 27 лютого 2025 року близько 10 год. 30 хв. ОСОБА_1 , перебуваючи в транспортному засобі (далі ТЗ) Skoda Octavia д.н.з. НОМЕР_2 , яка знаходилася на вул. Героїв Крут, 6, в м. Тернополі, таємно викрала з салону ТЗ грошові кошти в розмірі 950 грн, що було вчинено повторно протягом року, відтак її дії кваліфіковано за частиною третьою статті 51 КУпАП.

ОСОБА_1 , у судовому засіданні 06 серпня 2025 року категорично заперечила свою вину у вчиненні інкримінованого правопорушення, зазначивши при цьому, що жодних коштів не викрадала, гроші у сумі 950 грн у неї працівники поліції не знайшли. Судове засідання було відкладено для повного з`ясування всіх обставин справи.

На підтвердження вини ОСОБА_1 в матеріалах справи містяться наступні докази: протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 325353 від 27 лютого 2025 року (а.с. 1); відеоматеріали (а.с. 2); заява ОСОБА_2 від 27.02.2025 (а.с. 3); пояснення ОСОБА_2 від 27.02.2025 (а.с. 4); заява ЄО № 9437 (дрібне викрадення чужого майна) від 27.02.2025 (а.с. 5); копія постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 червня 2024 року (справа № 607/12388/24) про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 51 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу (а.с. 6, 7).

За частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Згідно зі статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (стаття 245 КУпАП).

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Частиною першою статті 51 КУпАП передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від

0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тягне відповідальність за частиною другою цієї статті.

За повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частиною першою або другою статті 51 КУпАП, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, настає відповідальність за частиною третьою статті 51 КУпАП.

У матеріалах справи, наданих суду УПП в Тернопільській області ДПП, містяться докази, які у своїй сукупності не дають змоги встановити у діях ОСОБА_1 склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке встановлено частиною третьою статті 51 КУпАП. Так, у матеріалах справи відсутні чіткі докази таємного викрадення 950 грн з ТЗ, таке викрадення фактично обґрунтовується тільки показами ОСОБА_2 . Не дають змоги поза розумним сумнівом встановити вину ОСОБА_1 й наявні відеоматеріали (файл: export-5gz6t), які фіксують дії поліції вже після їхнього прибуття за заявою ОСОБА_2 , тобто після вчинення потенційного проступку. У судовому засіданні особа, яку притягують до відповідальності, категорично заперечила факт вчинення нею інкримінованого їй проступку, запевнила суд, що жодних протиправних дій не вчиняла.

Відповідно до частини третьої статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Слід зазначити, що тлумачення закону на користь особи є однією з основних засад правової системи, яка вказує, що суди повинні намагатися тлумачити закони та його норми в такий спосіб, щоб максимально захищати права та інтереси фізичної особи. Цей принцип також часто відомий як «in dubio pro persona» або «in dubio pro homine» (латинською мовою), що означає «у вагомих сумнівах на користь людини». Важливо також відзначити, що принцип тлумачення закону на користь особи не означає безумовне ігнорування закону, але вказує на те, що в сумнівних ситуаціях суди повинні намагатися вибрати інтерпретацію, яка максимально захищає права та інтереси саме фізичної особи (пункти 47 49 постанови Верховного Суду від 10 січня 2024 року, справа № 240/4894/23).

Крім того, суд бере до уваги усталену практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (див., зокрема, § 43 рішення у справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, заява № 16437/04)

Отже, суд доходить до висновку, що матеріалами справи не доведено наявність складу відповідного адміністративного правопорушення у діях ОСОБА_1 у зв`язку з чим провадження підлягає закриттю. Таким чином, суд констатує недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 51 КУпАП.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відтак, суд вважає за необхідне провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 51 КУпАП закрити на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП.

Керуючись статтями 7, 9, 33, 51, 245, 247, 251, 252, 280, 283, 284, 287, 289, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

2. Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

3. Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

4. Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

5. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Головуючий суддяТ. І. Якімець