ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Єдиний унікальний номер №943/1097/25

Провадження №3/943/559/2025

22 серпня 2025 року м. Буськ

Суддя Буського районного суду Львівської області Кос І.Б., розглянувши матеріали, які надійшли від заступника начальника відділення поліції №2 Золочівського РВП ГУНП у Львівській області:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає по АДРЕСА_1 ,

за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

05 червня 2025 року о 22:30 год. на автодорозі між населеними пунктами села Волиця Деревлянська та села Побужани Золочівського району Львівської області водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «ВАЗ 21061», реєстраційний номер НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, не впорався із керуванням, внаслідок чого здійснив зіткнення із транспортним засобом марки «CHEVROLET NIVA», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження із матеріальними збитками, чим порушив вимоги пункту 12.1 ПДР України, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Крім того, 05 червня 2025 року о 22:30 год. на автодорозі між населеними пунктами села Волиця Деревлянська та села Побужани Золочівського району Львівської області водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «ВАЗ 21061», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги пункту 2.9 «а» ПДР України, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою судді від 20.06.2025 року вищевказані справи про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП були об`єднані в одне провадження відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 своєї вини в скоєнні вищевказаних адміністративних правопорушень не заперечив, щиро розкаявся у вчиненому, та просив суд розстрочити йому виконання постанови суду в частині стягнення штрафу строком на п`ять місяців зі сплатою штрафу рівними частинами щомісяця, оскільки він не працює, а також не має можливості сплатити вказані кошти одномоментно, враховуючи його скрутне матеріальне становище.

Заслухавши доводи особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи про адміністративні правопорушення, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Вимогами статті 251 КУпАП визначено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовується особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконання правил, норм, стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху протоколом вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З огляду на вимоги ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозицією частини першої статті 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У відповідності до вимог п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Частиною другою статті 266 КУпАП передбачено, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.

Крім того, приписами статті 124 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно до п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 2.3 «б» ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Крім того, в силу приписів п. 12.1 ПДР України під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Також, згідно п. 13.1 ПДР України водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що діяння ОСОБА_1 містить склад адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП та ст. 124 КУпАП, що підтверджується сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів.

Зокрема, діяння ОСОБА_1 містить склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №359659 від 12.06.2025, яким підтверджено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, де він також зазначив: «свою провину визнаю»; медичним висновком лікаря КНП Буської ЦРЛ №73 від 06.06.2025, яким за результатами огляду в ОСОБА_1 підтверджено стан алкогольного сп`яніння ( ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння); письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 12.06.2025, згідно яких він зазначив, що 05.06.2025 року близько 22:30 год я керував автомобілем марки «ВАЗ 21061», р.н. НОМЕР_3 , а саме: їхав із с. Волиця-Деревлянська в с. Побужани Золочівського району Львівської області, перед тим як сісти за кермо, я ввечері 05.06.2025 року випивав алкогольні напої (горілку). Рухаючись на вищевказаному автомобілі в напрямку с. Побужани Золочівського району Львівської області, я напевно не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та виїхав на зустрічний бік дороги, де здійснив зіткнення із автомобілем «CHEVROLET NIVA», р.н. НОМЕР_4 , в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Далося взнаки напевно ще те, що я вживав алкогольні напої, свою вину визнаю, більше такого не повториться.

Крім того, діяння ОСОБА_1 містить склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, що підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №359685 від 12.06.2025, яким підтверджено факт скоєння ОСОБА_1 дорожньо-транспортної пригоди, де він також зазначив: «свою провину визнаю»; Схемою місця ДТП від 05.06.2025, на якій схематично позначено місце зіткнення та розташування автомобілів та їх пошкодження. Крім того, вина ОСОБА_1 у скоєнні даного правопорушення доводиться письмовими поясненнями останнього визнавального характеру від 12.06.2025 та письмовими поясненнями потерпілого ОСОБА_2 від 06.06.2025 про те, що ОСОБА_1 в`їхав у нього.

Також вина ОСОБА_1 у скоєнні вищевказаних адміністративних правопорушень також доводиться постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №4956728 від 12.06.2025, відповідно до якої 05 червня 2025 року о 22:30 год. на автодорозі між населеними пунктами села Волиця Деревлянська та села Побужани Золочівського району Львівської області водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «ВАЗ 21061», реєстраційний номер НОМЕР_1 , не маючи при собі посвідчення водія відповідної категорії на право керування транспортним засобом та страхового полісу, чим порушив п. 2.1 «б» ПДР України, за що був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП із накладенням штрафу в розмірі 425 грн.

Разом із тим, слід зазначити, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2017 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки.

Відтак, досліджені та перевірені вищенаведеними доказами обставини, які у своїй сукупності поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП, що узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011).

Отже, із представлених вище доказів, які у своїй сукупності є логічними та послідовними, об`єктивно убачається те, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП та ст. 124 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та скоїв дорожньо-транспортну пригоду.

Обставиною, яка пом`якшує відповідальність ОСОБА_1 за вчинені адміністративні правопорушення є щире розкаяння винного, а обставин, що обтяжують його відповідальність судом не встановлено.

Відповідно до частини другої статті 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Таким чином, ураховуючи характер вчинених адміністративних правопорушень, особу порушника, ступінь його вини, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність правопорушника та наявність однієї обставини, яка пом`якшує відповідальність, суд вважає, що з метою його виправлення та запобіганню вчинення ним нових правопорушень, ОСОБА_1 слід призначити адміністративне стягнення на підставі положень ч. 2 ст. 36 КУпАП, зокрема, у межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених (ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП), у виді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами в межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, оскільки відносно правопорушника винесено постанову про накладення адміністративного стягнення, відтак у відповідності до вимог ст. 40-1 КУпАП, особою на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб на користь держави, що відповідає положенню ч. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Крім того, суд вважає, що клопотання ОСОБА_1 про розстрочку йому виконання постанови суду в частині стягнення штрафу строком на п`ять місяців зі сплатою штрафу рівними частинами щомісяця, ураховуючи його скрутне матеріальне становище та відсутність постійного місця праці, підлягає до задоволення, виходячи із такого.

Постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає виконанню з моменту її винесення, якщо інше не встановлено цим Кодексом та іншими законами України. При оскарженні постанови про накладення адміністративного стягнення постанова підлягає виконанню після залишення скарги без задоволення, за винятком постанов про застосування заходу стягнення у вигляді попередження, а також у випадках накладення штрафу, що стягується на місці вчинення адміністративного правопорушення (ст. 299 КУпАП).

Статтею 301 КУпАП передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді адміністративного арешту, виправних чи громадських робіт або роблять її виконання неможливим, орган (посадова особа), який виніс постанову, може відстрочити її виконання на строк до одного місяця. Відстрочка виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу (за винятком стягнення штрафу на місці вчинення адміністративного правопорушення) здійснюється в порядку, встановленому законом.

В силу вимог ст. 304 КУпАП питання, зв`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300 1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення (ч. 1 ст. 307 КУпАП).

Згідно частини першої статті 33 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що заявлене правопорушником клопотання слід задовольнити, розстрочивши ОСОБА_1 виконання даної постанови суду про накладення на нього адміністративного стягнення в частині сплати штрафу в розмірі 17 000,00 грн. на строк п`ять місяців зі сплатою штрафу рівними частинами по 3400 грн. щомісячно, у зв`язку із його скрутним матеріальним становищем.

Ураховуючи наведене та керуючись ст.ст. 7, 34, 35, 36, 40-1, 124, 130, 245, 247, 266, 279, 280, 283, 284, 288, 307, 308 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП та ст. 124 КУпАП та на підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн. (сімнадцять тисяч гривень 00 копійок) в дохід держави із позбавленням його права керування транспортними засобами на строк один рік.

Розстрочити ОСОБА_1 виконання постанови Буського районного суду Львівської області від 22 серпня 2025 року в справі №943/1098/25 (провадження №3/943/560/2025) про накладення адміністративного стягнення в частині сплати штрафу в розмірі 17 000,00 грн. на строк п`ять місяців зі сплатою штрафу рівними частинами по 3400,00 грн. (три тисячі чотириста гривень 00 копійок) щомісячно.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави 605,60 грн. судового збору.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Роз`яснити, що у разі несплати правопорушником штрафу протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому постанови, у порядку примусового виконання постанови з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу відповідно до положень ст. 308 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення до Львівського апеляційного суду через Буський районний суд Львівської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, у разі оскарження - після залишення скарги без задоволення.

Суддя І. Б. Кос