Справа № 729/665/25 Головуючий у 1 інстанції Демченко Л. М.
Провадження № 33/4823/698/25
Категорія - ч. 2 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2025 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді Салая Г.А.,

за участі захисника Процика Д.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові апеляційну скаргу захисника Процика Д.Г. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Бобровицького районного суду Чернігівської області від 05 червня 2025 року,

У С Т А Н О В И В:

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого по АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 34000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.

На підставі ч. 3 ст. 30 КУпАП до стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 3 роки приєднано невідбуту частину стягнення за постановою Бобровицького районного суду Чернігівської області від 08.08.2024 та остаточно призначено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 34000 грн із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки 2 місяці 15 днів без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави 605 грн 60 коп. судового збору.

Місцевим судом встановлено, що ОСОБА_1 20.04.2025 о 14 год. 27 хв. на автодорозі Веприк-Козацьке, 1 км, повторно протягом року передав право керування автомобілем марки «ВАЗ-2107», д.н.з. НОМЕР_1 водію ОСОБА_2 , яка перебувала в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законодавством порядку зі згоди водія на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу, газоаналізатора «Алкофор 505» (результат 0,338 проміле), чим порушив п. 2.9 «г» ПДР та скоїв адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись із рішенням суду, захисник подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову місцевого суду скасувати та закрити провадження по справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування апеляційних вимог указує на те, що твердження місцевого суду про належне сповіщення ОСОБА_1 про день та час розгляду з посиланням на поштове повідомлення не відповідає дійсності, оскільки ОСОБА_1 з 22.04.2025 по теперішній час перебуває на військовій службі, тому його неявку у судове засідання не можна розцінювати як неповагу до суду. Копію постанови він не отримував, тому звернувся до захисника після пропуску строку на апеляційне оскарження, який, з метою доступу до правосуддя, просить поновити.

Вказує, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам, а визнання вини особою не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень. Звертає увагу, що суд визнав ОСОБА_1 винуватим у тому, що він «20.04.2025 повторно протягом року передав право керування автомобілем водію, яка перебувала у стані алкогольного сп`яніння», що не відповідає дійсності, оскільки матеріали справи не містять жодних доказів того, що ОСОБА_1 протягом року передавав право керування особі, яка перебувала у стані алкогольного сп`яніння. При цьому вказує, що суддею місцевого суду було змінено суть пред`явленого обвинувачення, викладеного у протоколі, чим порушено вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та грубу порушив право ОСОБА_1 на справедливий розгляд справи безстороннім судом. Указує, що суд не має права, за умови відсутності при розгляді справи сторони обвинувачення, самостійно відшуковувати докази обвинувачення, ініціювати їх дослідження, уточнювати у судовому рішенні фабулу, усуваючи розбіжності та неточності, які мали місце у протоколі. Звертає увагу, що у фабулі протоколу працівником поліції не було вказано нормативно-правового акту (п. 2.9 г), за яке адміністративна відповідальність передбачена ч. 2 ст. 130 КУпАП, а також не вказано про повторність скоєного правопорушення. Крім того, вказує, що протокол має допис, здійснений олівцем «п. 2.9 г». Тому вважає, що вина не доведена і такі сумніви мають тлумачитися на користь особи, що притягається до відповідальності.

Заслухавши захисника, який підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити із викладених підстав, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Прохання про поновлення строку на апеляційне оскарження належним чином обґрунтоване, тому з метою доступу до правосуддя, апеляційний суд вважає можливим поновити апелянту строк на апеляційне оскарження.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Згідно з ч. 2 ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Пунктом 9 розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.11.2015 № 1376 (далі Інструкція) визначено, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення в ньому зазначаються, зокрема: у графі «дата, час, місце вчинення і суть учиненого адміністративного правопорушення» - суть адміністративного правопорушення (повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол).

Відповідно до диспозиції ч. 2 ст. 130 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті, зокрема: керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, законодавець визначив різні умови відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а за ч. 2, відповідно, повторність будь-якого із правопорушень. При цьому фабула протоколу про адміністративне правопорушення повинна містити одну із них та нормативний акт, у порушення якого діяла особа, що має відображатися і при формулюванні повторності правопорушення.

З протоколу по адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 306314 від 20.04.2025 вбачається, що ОСОБА_1 20.04.2025 о 14:27 передав право керування автомобілем «ВАЗ 2107» водію ОСОБА_2 , яка перебувала у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку із застосуванням спеціального технічного приладу Драгер, результат 0,338 проміле, чим порушив РО2090400 (та олівцем зазначено 2.9 г), за що передбачено відповідальність за ч. 2 ст. 130 КУпАП. (а.с.1).

У той же час, відповідно до обставин, установлених судом першої інстанції та викладених у постанові, ОСОБА_1 20.04.2025 о 14 год. 27 хв. на автодорозі Веприк-Козацьке, 1 км, повторно протягом року передав право керування автомобілем марки «ВАЗ-2107», д.н.з. НОМЕР_1 водію ОСОБА_2 , яка перебувала в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законодавством порядку зі згоди водія на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу, газоаналізатора «Алкофор 505» (результат 0,338 проміле), чим порушив п. 2.9 «г» ПДР та скоїв адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Зі змісту ст. 279 КУпАП вбачається, що справа про адміністративне правопорушення підлягає судовому розгляду в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення. Тому вони, з урахуванням положень ст. 256 КУпАП, мають бути викладені у протоколі конкретно, у спосіб, який унеможливлює їх неоднозначне тлумачення та відповідати диспозиції Закону про адміністративну відповідальність за вказане правопорушення.

Згідно з копією постанови Бобровицького районного Чернігівської області від 25.04.2025 вказані матеріали були направлені до ВП № 2 (м. Бобровиця) Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області для дооформлення, що не суперечить положенням ст. 278 КУпАП. На виконання вказаної постанови суду, було надано копію постанови Бобровицького районного суду Чернігівської області від 03.08.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП із накладенням стягнення, а також рапорт поліцейського СРПП ВП № 2 (м. Бобровиця) Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області А.Турчин від 06.05.2025, яким повідомлено, що за ч. 2 ст. 130 КУпАП у графі «суть адміністративного правопорушення» у зв`язку з некоректною роботою планшетного пристрою було не вказано про повторність протягом року адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Разом з тим, під час викладу, відповідно до ст. 283 КУпАП, обставин правопорушення у постанові суду, судом зазначено, що ОСОБА_1 «повторно протягом року передав право керування автомобілем водію, яка перебувала у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9 г ПДР та скоїв правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП», а кваліфікуючи дії водія, суд зазначив, що у діях ОСОБА_1 «мають ознаки правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, як керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння».

Таким чином, суд першої інстанції при викладі обставин правопорушення, допустив суперечності у їх викладенні, що призвело до не конкретизації дій, що ставляться у вину особі.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Відповідно до пункту 2.9 г ПДР України водієві забороняється, передавати керування транспортним засобом особам, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у хворобливому стані.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає, зокрема, за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Для настання відповідальності необхідна наявність сукупності елементів складу адміністративного правопорушення: перебування особи, якій передано керування транспортним засобом, у стані алкогольного сп`яніння; усвідомлення особою, яка передає керування транспортним засобом того, що ця особа перебуває у стані алкогольного сп`яніння; добровільне, з власної волі передання керування транспортним засобом.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у пунктах 27-28 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року за № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» (із змінами та доповненнями) відповідальність за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції (ч. 1ст. 130 КУпАП), настає за умови, що тому, хто це робить, відомо про такий стан.

Суб`єктивна сторона правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме передача керування транспортним засобом особі, яка знаходиться у стані алкогольного сп`яніння повинна складатись з того, що особа яка передає керування транспортним засобом повинна знати, що передає керування особі, яка знаходиться у стані алкогольного сп`яніння.

У результаті дослідження матеріалів справи, зокрема відеозаписів із нагрудних камер поліцейських, в ході апеляційного розгляду встановлено, що працівниками поліції було зупинено транспортний засіб під керуванням ОСОБА_2 , у якої було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння та запропоновано пройти відповідний огляд, результат якого був 0,338 проміле, яка категорично заперечувала вживання алкоголю у цей день, пояснюючи, що увечері вживала. Відносно водія було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. Після складення протоколу та з`ясування, що автомобіль належить ОСОБА_1 , останньому було також запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, на що він погодився та пройшов такий. У подальшому повідомлено, що оскільки він являється власником авто, але передав керування іншій особі, то на нього буде складено відповідний протокол, після цього нагрудна камера поліцейського лежить у поліцейському авто. Після оформлення протоколу та оголошення його змісту, поліцейським повідомлено: «зараз дасте пояснення, на цьому відеозапис припиняється».

Суд апеляційної інстанції зауважує, що поліцейськими до складення протоколу жодним чином не було з`ясовано думку ОСОБА_1 щодо обізнаності про те, що водій ОСОБА_2 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, при цьому як остання, так і ОСОБА_1 не повідомляли, що в цей день вони разом уживали алкогольні напої, що б поза сумнівом підтвердило б обізнаність останнього. А за відсутності відеозапису із камер під час написання письмових пояснень (зі слів ОСОБА_1 ), де зазначено, що він передав керування співмешканці, з якою в цей день вживали алкоголь, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості об`єктивно встановити усі необхідні елементи правопорушення, яке ставиться у вину ОСОБА_1 , зокрема суб`єктивну сторону.

Таке, у сукупності з неконкретно викладеними обставинами правопорушення, свідчить про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, яке ставиться йому у вину.

У відповідності до ст. 7 КУпАП, ст. 62 Конституції України, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставах і у порядку встановлених законом, особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин, постанова суду не може вважатись законною та обґрунтованою і підлягає скасуванню із закриттям провадження по справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП у зв`язку з чим, доводи апеляційної скарги підлягають задоволенню.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Поновити апелянту строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу захисника задовольнити.

Постанову Бобровицького районного суду Чернігівської області від 05 червня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

СуддяГ. А. Салай