Справа № 152/743/25
Провадження № 33/801/818/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Войнаровський І. В.
Доповідач: Копаничук С. Г.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2025 рокум. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Копаничук С. Г., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Шаргородського районного суду Вінницької області від 03 липня 2025 року у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає по АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и л а :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, серії ЕПР1, 19 травня 2025 року о 00 годині 06 хвилини по вул. Черешневій в с. Клекотина Жмеринського району Вінницької області, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Opel Vectra, державний номерний знак НОМЕР_1 ,в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння, зі згоди водія ОСОБА_1 , проведений у встановленому законом порядку із застосуванням приладу Драгер 6810 ARBL 0879 з позитивним результатом огляду - 1,78 проміле алкогольного сп`яніння, що було зафіксовано на нагрудний відеореєстратор № 797840 ,чим ОСОБА_1 порушив п. 2.9. (а) Правил дорожнього руху ,відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Постановою Шаргородського районного суду Вінницької області від 03 липня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним за ч. 1 ст. 130 КУпАП і призначено йому адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605.6 грн. Встановлюючи вину ОСОБА_1 та притягуючи його до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП , суд виходив із того, що у справі наявні докази відмови останнього від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, а відтак, вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив зазначену постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити за відсутності у його діях складу адміністративного правопорушення ,а також заявив клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вказаної постанови.

При цьому доводів у апеляційній скарзі , з яких підстав він вважає постанову суду незаконною та з яких підстав на його думку провадження у справі підлягає закриттю ,у апеляційній скарзі не навів .Зосередився в основному на обставинах ,що свідчать про необхідність поновлення йому строку на апеляційне оскарження вказаної постанови.

Перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 копію оскаржуваної постанови отримав 03 липня 2025 року, останній день строку подання апеляційної скарги припадав на вихідний день, тому а апеляційну скаргу вперше подав у перший робочий день 14 липня 2025 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Враховуючи викладене, апеляційний суд розцінює причини пропуску в якості поважних і вважає, що строк на апеляційне оскарження постанови суду підлягає поновленню.

Проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи і дослідивши обставини справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Ухвалюючи постанову про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, суд виходив з того, що його вина підтверджується сукупністю досліджених судом доказів, що узгоджуються між собою, щодо яких жодних сумнівів у їх достовірності та допустимості не виникає, оскільки вони оформлені у встановленому законом порядку, у протоколі викладена суть правопорушення, що відповідає диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, до нього долучені докази, що містять усі відомості, необхідні для правильного вирішення цієї справи і ці докази є достатніми для встановлення вини ОСОБА_1 та притягнення його до відповідальності.

Апеляційний суд вважає, що суд вірно встановив обставини скоєного ОСОБА_1 правопорушення на підставі наявних доказів, які вірно оцінив в їх сукупності та взаємозв`язку і дійшов обґрунтованого висновку про наявність у діях останнього складу правопорушення та вини за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 не містить жодних доводів на спростування обставин викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, зокрема, щодо факту його керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Отже, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими та відповідають фактичним обставинам справи.

Указані обставини в сукупності з іншими доказами підтверджують факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Інші обставини, на які посилається заявник, зводяться до незгоди з ухваленим судовим рішенням, підтвердження в ході апеляційного перегляду справи не знайшли та висновків суду першої інстанції не спростовують.

Суд першої інстанції, відповідно до ст. 245 КУпАП, у повній мірі дослідив та проаналізував наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення докази і надав їм належну правову оцінку, а відтак дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за вчинення якого застосував до нього адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що з урахуванням характеру вчиненого правопорушення є правильним та достатнім і відповідає вимогам ст. 33 КУпАП.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки ці висновки ґрунтуються на вимогах закону, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги та закриття провадження у справі відсутні.

Керуючись ст. ст. 280, 283, 294, 295 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Шаргородського районного суду Вінницької області від 03 липня 2025 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Шаргородського районного суду Вінницької області від 03 липня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду С. Г. Копаничук