Справа № 343/1025/25
Провадження № 33/4808/623/25
Категорія ст.130 ч.2 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Тураш В. А.
Суддя-доповідач Васильєв
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2025 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Долинського районного суду Івано-Франківської області від 12 червня 2025 року, -

в с т а н о в и в :

Постановою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 12 червня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки, без оплатного вилучення транспортного засобу, на підставі ч.3 ст. 130 КУпАП до адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 3(три) роки приєднати невідбуту частину стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами за постановою Івано-Франківського міського суду Івано-франківської області від 24.03.2025 року та остаточно застосувати до нього стягнення у виді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки, 9 (дев`ять) місяців, 12 (дванадцять) днів, без оплатного вилучення транспортного засобу, а також стягнуто судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

Судом першої інстанції було встановлено, що ОСОБА_2 , будучи особою, яка притягалася до адміністративної відповідальності за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння (ч.1 ст. 130 КУпАП), повторно протягом року керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Правопорушення вчинено при наступних обставинах:

ОСОБА_2 , 26.05.2025 в 06:26 год. в м.Долина по вул.Обліски, керував транспортом засобом Mercedes-Benz С200 д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням спеціального технічного приладу, газоаналізатора «Drager 6810», тест номер 13507, результат тесту 1,68 проміле, чим порушив вимоги п.2.9А ПДР України. Правопорушення вчинено повторно протягом року.

На вказану постанову суду ОСОБА_2 14 серпня 2025 року подав апеляційну скаргу після закінчення строку на апеляційне оскарження разом із клопотанням про поновлення строку апеляційного оскарження.

В обґрунтування поважності причин пропуску строку апеляційного оскарження ОСОБА_2 вказує на те, що він був присутній лише на одному (першому) судовому засіданні, після чого не отримував жодних повідомлень про дату та час подальшого розгляду справи, а також йому не було вручено копію постанови суду. Про існування постанови йому стало відомо тільки після отримання постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження у серпні 2025 року. Вважає, що дані обставини пропущення строку на оскарження постанови є поважними, оскільки вони обчислюються з дня отримання її копії.

Перевіривши апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку на її оскарження, вважаю, що в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови суду необхідно відмовити та апеляційну скаргу повернути апелянту з наступних підстав.

Право особи на апеляційний розгляд справи відповідним чином унормовано у національному процесуальному законодавстві, у тому числі стосовно строків та кола осіб, які мають право подати апеляційну скаргу і вказані питання нерозривно пов`язані з правом на отримання вмотивованого рішення суду першої інстанції та із позитивним обов`язком суду надати можливість брати участь у судових засіданнях.

Так, згідно з ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Правом на апеляційне оскарження постанови судді по справі про адміністративне правопорушення, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, розпоряджається на власний розсуд в межах процесуального закону.

Відповідно до вимог ст. 129 Конституції України, ст. 11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» розгляд справ про адміністративні правопорушення відбувається в судах відкрито, що гарантує особі, яка притягається до адміністративної відповідальності своєчасно дізнатись про результати судового розгляду та оскаржити постанову суду у встановлений законом строк.

Строк на апеляційне оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений з поважних причин. Поважність причин його пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.

У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

Право на апеляційний розгляд беззаперечно є важливим елементом, визначеного у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, права на доступ до суду.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що рішеннями Європейського суду визначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (справа «Олександр Шевченко проти України», справа «Трух проти України» ).

З матеріалів справи та зі змісту апеляційної скарги вбачається, що ОСОБА_2 був присутнім в судовому засіданні під час розгляду провадження та оголошення судового рішення, що свідчить про те, що йому було відомо про ухвалене судове рішення та порядок і строк його оскарження.

Так, останнім днем строку, протягом якого можливо було подати апеляційну скаргу на постанову Тисменицького районного суду від 12 червня 2025 року, необхідно вважати 23 червня 2025 року.

Зі змісту клопотання ОСОБА_1 вбачається, що строк на апеляційне оскарження постанови суду необхідно рахувати з часу отримання копії судового рішення, копію якого він не отримав до теперішнього часу.

Разом з тим, апеляційний суд неодноразово звертав увагу на те, що відповідно до вимог ст.294 КупАП строк на апеляційне оскарження розпочинається з дня винесення постанови суду, а не з дня отримання апелянтом копії судового рішення.

Зокрема, відповідно до вимог ст.295 КУпАП копія рішення по скарзі на постанову по справі про адміністративне правопорушення протягом трьох днів надсилається особі, щодо якої її винесено, що свідчить про те, що час отримання копії постанови суду може не збігатись з часом ухвалення судового рішення.

Зі змісту матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції в день ухвалення судового рішення направив копію постанови суду ОСОБА_2 за місцем його проживання та на його електронну адресу. Крім того, відповідні дані про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 міг отримати у за стосунку «Дія» разом із електронною копією судового рішення.

В матеріалах провадження відсутні дані, які свідчать про те, що апелянт протягом встановленого законом строку на апеляційне оскарження судового рішення приймав заходи щодо оскарження судового рішення в апеляційному порядку.

Таким чином, строк на апеляційне оскарження повинен рахуватись не з дня отримання апелянтом копії судового рішення, а з дня винесення судом постанови, оскільки посилання на несвоєчасне отримання копії судового рішення само по собі не може бути визнано достатньою правовою підставою для поновлення цього строку. У цьому випадку, апелянт повинен навести дані, які свідчать що він протягом строку, встановленого на апеляційне оскарження судового рішення, приймав певні заходи для отримання копії судового рішення саме з метою його оскарження.

Зі змісту постанови Долиинського районного суду від 12.06.2025 року вбачається, що ОСОБА_2 був присутнім під час розгляду даної справи та надав свої пояснення щодо події, яка відбулася, а тому не міг не знати, що його визнано винуватим у вчиненні правопорушення та застосовано відповідне стягнення у вигляді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами, а також був обізнаним про порядок та строки оскарження судового рішення.

Вказані обставини свідчать про те, що ОСОБА_2 мав реальну об`єктивну можливість організувати ефективний захист своїх інтересів та звернутися до суду з апеляційною скаргою у встановлений законом строк.

Суд апеляційної інстанції може поновити строк на апеляційне оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, якщо його було порушено з поважних причин (хвороба, відрядження, стихійне лихо, хвороба близьких родичів тощо).

Разом з тим, ОСОБА_2 не наводить в клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження відповідних причин та не зазначає обставини, які дійсно перешкоджали йому або ускладнювали можливість своєчасно подати апеляційну скаргу на судове рішення суду першої інстанції.

Апеляційний суд виходить з того, що про поважність причини на поновлення строку апеляційного оскарження може свідчити наявність конкретних обставин, які об`єктивно перешкоджали своєчасному зверненню до суду зі скаргою протягом встановленого законом строку на апеляційне оскарження рішення суду, виникли раптово, носили несподіваний характер і не могли бути контрольовані апелянтом.

Питання про поважність причин пропуску процесуального строку оцінюються судом на власний розсуд, в кожному конкретному випадку з врахуванням того, які саме дані наведені у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження та чи підтверджуються вони відповідними доказами.

При цьому, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що необґрунтоване поновлення процесуального строку на оскарження остаточного судового рішення порушує принцип юридичної визначеності і перешкоджає своєчасному виконанню рішення суду, яке набуло законної сили.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що в апеляційній скарзі не зазначено поважних причин для поновлення строку на апеляційне оскарження, враховуючи, що на даний час рішення суду набуло законної сили та підлягає до виконання, враховуючи причини, якими обґрунтовується поважність пропущення строку на апеляційне оскарження постанови суду, апеляційний суд вважає, що відсутні правові підстави для поновлення строку на оскарження постанови суду і апеляційна скарга, подана з пропуском строку на апеляційне оскарження, підлягає поверненню апелянту.

Повернення апеляційної скарги, не позбавляє апелянта права повторно звернутися з апеляційною скаргою на постанову суду з вмотивованим клопотанням про поновлення строку на її апеляційне оскарження, в якому конкретизувати та довести реальну наявність обставин, які не дозволили своєчасно оскаржити постанову суду.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Відмовити ОСОБА_3 в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Долинського районного суду Івано-Франківської області від 12 червня 2025 року.

Повернути апеляційну скаргу з додатками апелянту.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду О.П. Васильєв