Справа №601/2378/25
Провадження № 3/601/1074/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 серпня 2025 року

Суддя Кременецького районного суду Тернопільської області Шульгач Н.М., розглянувши матеріали, які надійшли від Кременецького районного відділу поліції ГУНП в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого АДРЕСА_1 ,

за ч. 1, ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 31.07.2025 року о 23 год. 30 хв. за місцем проживання умисно вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно тещі ОСОБА_2 , в присутності неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яке виражалося в словесному залякуванні, особистій образі, чим могло бути заподіяно шкоду психологічному чи фізичному здоров`ю потерпілої (справа №601/2379/25).

Крім цього, 31.07.2025 року о 23 год. 30 хв. ОСОБА_1 за місцем проживання умисно вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно тещі ОСОБА_2 , в присутності неповнолітньої дочки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яке виражалося в словесному залякуванні, особистій образі, чим могло бути заподіяно шкоду психологічному чи фізичному здоров`ю потерпілої (справа №601/2378/25).

Крім цього, 31.07.2025 року о 23 год. 30 хв. ОСОБА_1 за місцем проживання умисно вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно тещі ОСОБА_2 , яке виражалося в словесному залякуванні, особистій образі, чим могло бути заподіяно шкоду психологічному чи фізичному здоров`ю потерпілої (справа №601/2381/25).

Крім цього, 01.08.2025 близько 23 год. 00 хв. за місцем проживання в АДРЕСА_1 ОСОБА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно тещі ОСОБА_4 , яке виражалося в словесному залякуванні, нецензурній лайці, особистій образі, чим могло бути чи було заподіяно шкоду психологічному чи фізичному здоров`ю потерпілої (справа №601/2380/25).

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Беручи до уваги те, що в провадженні судді знаходяться чотири справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1, ч.2 ст. 173-2 КУпАП, вважаю, що відповідно до вимог ст.36 КУпАП вони мають бути об`єднанні в одне провадження та їм слід присвоїти єдиний номер №601/2378/25 (3/601/1074/2025).

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав.

Потерпіла ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася, однак про день та час розгляду справи повідомлялась належним чином.

Розглянувши матеріали справи приходжу до наступних висновків.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справі про адміністративне правопорушення, серед іншого, є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

За положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно статті 62 Конституції Україниобвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Частиною 1, 2 статті 173-2 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за Вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого. Діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи.

Відповідно до п.3 ч.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою , незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері,якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Водночас, домашнє насильство характеризується такими ознаками: умисність (з наміром досягнення бажаного результату); спричинення шкоди; порушення прав і свобод людини; значна перевага сил (фізичних, психологічних, повязаних із вищою посадою тощо) того, хто чинить насильство.

Для наявності складу адміністративного правопорушення щодо вчинення домашнього насильства є обов`язковим одночасне існування вищевказаних ознак, у разі відсутності хоча б однієї із ознак дії особи не можна розцінювати як насильство.

При цьому, слід вказати, що конфлікт (лат.conflictus -зіткнення,сутичка) - це зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями. Конфлікт не містить вище перелічених ознак. Ескалація конфлікту може призвести до насильства, але не завжди призводить.

Отже, різниця у тому, що насильство є результатом свідомих дій кривдника, підкріплене агресією і бажанням завдати шкоди.

Згідно письмових пояснень ОСОБА_4 та ОСОБА_1 вбачається, що між ними відбувся конфлікт, який переріс у сварку.

При цьому, суддя, окрім викладених вище мотивів, виходить ще й з того, що на особу, уповноважену складати протокол про адміністративне правопорушення, покладається обов`язок довести причинно-наслідковий зв`язок між діями, що учинені особою та наслідками, що настали.

Інакше кажучи, саме по собі вживання нецензурної лайки автоматично не утворює собою складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП, позаяк, ці дії неминуче мають потягнути за собою наслідки, а саме: завдання чи можливість завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

У цьому випадку наявність наслідків дій ОСОБА_1 у виді спричинення шкоди психічному здоров`ю ОСОБА_4 , хоча й відображені у протоколі про адміністративне правопорушення, втім, їх зміст не розкрито, а тим більше не доведено за стандартом поза розумним сумнівом, а, відтак, ці доводи грунтуються на припущеннях, що прямо суперечить ст. 62 Конституції України.

З протоколу про адміністративне правопорушення та доданих до нього матеріалів не простежується факт того, що конфліктна ситуації викликала у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинила емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Таким чином, у даному випадку, з огляду на встановлені судом фактичні обставини справи, суд приходить до висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1, ч.2 ст. 173-2 КУпАП, оскільки в останнього був відсутній умисел та дії, які б були спрямовані на заподіяння шкоди психічному здоров`ю потерпілої. В цій ситуації мав місце саме конфлікт. Однак, не кожен конфлікт є домашнім насильством у розумінні норм Закону.

З врахуванням викладеного приходжу до висновку про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, а тому провадження у справі слід закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу відповідного правопорушення.

Керуючись ст.36,245, 247,280 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Об`єднати справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення №601/2378/25 (провадження №3/601/1074/2025), за ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення №601/2379/25 (провадження №3/601/1075/2025), за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення №601/2380/25 (провадження №3/601/1076/2025), за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення №601/2381/25 (провадження №3/601/1077/2025) в одне провадження, присвоївши об`єднаним справам №601/2378/25 (провадження №3/601/1074/2025).

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1,ч.2 ст.173-2 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятоюстатті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.

Апеляційна скарга може бути подана особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником до Тернопільського апеляційного суду через Кременецький районний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: