Номер провадження: 3/161/4914/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Луцьк 25 серпня 2025 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області в особі судді Івасюти Л.В., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , потерпілої ОСОБА_2 , розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

- за ч. 1-2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

До Луцького міськрайонного суду Волинської області надійшли матеріали справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1-2 ст. 173-2 КУпАП, відносно ОСОБА_1 .

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 429535 від 12.07.2025 вбачається, що ОСОБА_1 12.07.2025 близько 17 год. 45 хв. в АДРЕСА_2 вчинив домашнє насильство психологічного характеру щодо дружини ОСОБА_2 , що виражалося у словесних образах, погрозах та приниженнях, внаслідок чого була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 429536 від 12.07.2025 ОСОБА_1 12.07.2025 близько 17 год. 45 хв. в АДРЕСА_2 вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно сина ОСОБА_3 , що виражалося у словесних образах, погрозах та приниженнях, шарпанні та штовханні, внаслідок чого була завдана шкода психічному і фізичному здоров`ю потерпілого, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.173-2 КУпАП

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчинені інкримінованого правопорушення не визнав, суду пояснив, що в нього з дружиною та сином виник побутовий конфлік, але він нікого не ображав та нікому не погрожував.

Потерпіла ОСОБА_2 просила суд закрити провадження у справі відносно чоловіка ОСОБА_1 , оскільки останній не вчиняв домашнього насилля.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілої, дослідивши матеріали справи, суддя установив таке.

Диспозиція ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за передбачає адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого. Диспозиція ч. 2 ст. 173-2 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за дії вказані у ч.1 цієї статті, якщо вони вчинені стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи.

Статтею 1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» закріплено зазначення термінів, які вживаються у даному Законі.

Домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Із наведеного слідує, що обов`язковою ознакою психологічного та фізичного насильства є дії кривдника, наслідком яких стали побоювання постраждалої особи за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди її психічному та фізичному здоров`ю.

Разом з тим, матеріали справи не містять жодних доказів того, що конфлікт, який виник 12.07.2025 близько 17 год. 45 хв. в АДРЕСА_2 між ОСОБА_1 та його дружиною ОСОБА_2 і сином ОСОБА_3 мав ознаки домашнього насильства.

Долучені до справи докази та отримані в ході розгляду справи пояснення не спростовують зазначених вище висновків судді.

Враховуючи наведене, суддя дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністартивних правопорушень передбачених ч.1-2 ст.173-2 КУпАП.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ст.129 Конституції України, однією з основних засад судочинства, є забезпечення доведеності вини.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість (більш кримінальна), а тому з урахуванням принципів і загальних засад КУпАП, практики Європейського Суду по правах людини, передбачається принцип презумпції невинності особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.

Усі сумніви щодо доведеності вини суд трактує на користь особи, що притягується до адміністративної відповідальності.

Пунктом 1 ст. 247 КУпАП визначено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Аналізуючи надані судді докази у їх сукупності, суддя, у відповідності до ст. 62 Конституції України, ст. 7, п. 1 ст. 247 КУпАП, приходить до висновку, що провадження по справі відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю через відсутність в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1-2 ст. 173-2 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 33-35, 247, 283, 284 КУпАП, на підставі ч. 1-2 ст. 173-2 КУпАП, суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1-2 ст. 173-2 КУпАП, відносно ОСОБА_1 закрити за на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Постанова судді може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Л.В. Івасюта