Справа № 366/890/25
Провадження №3/366/707/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2025 року с-ще Іванків

Суддя Іванківського районного суду Київської області Корчков А.А., розглянувши протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали, які надійшли від відділення поліції №3 (м. Чорнобиль) Вишгородського РУП ГУНП в Київській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце роботи не повідомив, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 46-1 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, серія ВАД № 100190 від 29.03.2025: 29.03.2025 о 12:03 год. ОСОБА_1 без дозволу на перебування в зоні відчуження ЧАЕС був виявлений в територіальних межах с. Федорівка, яке відноситься до постанови КМУ № 106 від 23.07.1991 «Про правовий режим території, які зазнали радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи», чим порушив п. 4.3. розділу 4 наказу МНС № 1157 від 02.11.2011 та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 46-1 КУпАП.

Відповідно до протоколу авторозподілу судової справи між суддями, головуючим суддею визначено суддю Корчкова А.А. Розгляд справи призначено на 01.05.2025.

01.05.2025 через канцелярію суду надійшло клопотання ОСОБА_1 про закриття провадження у справі, обґрунтоване тим, що в його діях відсутній умисел на вчинення вказаного правопорушення, оскільки він не знав та не усвідомлював, що перебуває у зоні відчуження, так як жодних попереджувальних знаків про це не було. Крім того, звертає увагу суду на те, що с.Федоівка знаходиться в переліку населених пунктів зони гарантованого добровільного відселення.

ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримав своє клопотання про закриття провадження у справі та надав пояснення, аналогічні письмовим поясненням.

У судовому засіданні досліджені наступні докази:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 100190 від 29.03.2025;

- письмові пояснення ОСОБА_1 від 29.03.2025, відповідно до яких він приїхав на риболовлю на р.Уж поблизу с.Федорівка Київської області, про те, що перебуває у зоні відчуження йому повідомили поліцейські, які під`їхали до нього, будь-яких знаків та табличок, якіб вказували на це не було;

- карта-схема зони відчуження Чорнобильської АЕС, та на якій позначено місце, де було виявлено ОСОБА_1 працівниками поліції.

Під час розгляду справи судом встановлено, що 29.03.2025 о 12:03 год. ОСОБА_1 без дозволу на перебування в зоні відчуження ЧАЕС був виявлений в територіальних межах с. Федорівка, яке відповідно до Постанови КМУ № 106 від 23.07.1991 «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи», відноситься до переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок чорнобильської катастрофи.

Дослідивши матеріали справи, суддя приходить до наступних висновків.

Як зазначено у ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ст.46-1 КУпАП.

Відповідальність за ст. 46-1 КУпАП настає у разі порушення вимог режиму радіаційної безпеки у спеціально визначеній зоні радіаційного забруднення, що виражається у проникненні в цю зону без дозволу відповідних органів або самовільному поселенні у ній, або знищенні, пошкодженні чи перенесенні знаків радіаційного забруднення або огорожі зазначеної зони.

Положення цієї статті є бланкетними та відсилають до положень інших нормативно-правових актів, які більш детально передбачають вимоги законодавства, які ставляться в обвинувачення правопорушнику.

Порядок пропуску та перебування на території зони відчуження та зоні безумовного (обов`язкового) відселення регулюється постановою КМУ від 23.07.1991 року № 106а «Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію законів Української РСР «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» та «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та наказом МНС від 02.11.2011 року № 1157 «Про затвердження порядку відвідування зони відчуження і зони безумовного (обов`язкового) відселення». Відповідно до Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок чорнобильської катастрофи, який затверджений зазначеною вище постановою КМУ № 106а с. Федорівка знаходиться в переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок чорнобильської катастрофи (зона гарантованого добровільного відселення).

Відповідно до п.2.1 розділу ІІ наказу МНС від 02.11.2011 року № 1157 «Про затвердження порядку відвідування зони відчуження і зони безумовного (обов`язкового) відселення» організація відвідування зони відчуження і зони безумовного (обов`язкового) відселення здійснюється Державним агентством України з управління зоною відчуження.

Згідно п. 8 розділу ІІ додатку 6 постанови КМУ від 23.07.1991 року № 106 «Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію законів Української РСР «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» та «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»», перебування громадян в зоні відчуження і зоні безумовного (обов`язкового) відселення без перепусток і документів, що посвідчують особу, забороняється.

Відповідно до п. 4.2 розділу 4 наказу МНС від 02.11.2011 року №1157 «Про затвердження порядку відвідування зони відчуження і зони безумовного (обов`язкового) відселення» перепустка за призначенням є документом, який надає право на пропуск і перебування на території зони відчуження і зони безумовного (обов`язкового) відселення за визначеним маршрутом, що є частиною програми. Перепустка дійсна з моменту її отримання до закінчення зазначеного в ній часу перебування на території зони відчуження і зони безумовного (обов`язкового) відселення.

Перебування відвідувачів в зоні відчуження і безумовного (обов`язкового) відселення без перепусток та паспортного документа забороняється.

У матеріалах справи відсутні відомості про те, що ОСОБА_1 на момент виявлення працівниками поліції мав спеціальний дозвіл чи перепустку для законного перебування у зоні відчуження та зоні безумовного (обов`язкового) відселення.

Таким чином, з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, суддя приходить до висновку, що протокол про адміністративне правопорушення складений правильно, відомості, які у ньому відображені відповідають фактичним обставинам справи, правопорушення кваліфіковано вірно, а наявні в матеріалах справи докази є належними, допустимими і достатніми у своїй сукупності, та доводять, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 46-1 КУпАП, а саме порушення вимог режиму радіаційної безпеки у спеціально визначеній зоні радіаційного забруднення, що виразилось у самовільному проникненні в цю зону без дозволу відповідних органів.

Із матеріалів справи не встановлено обставин, які б виключали його адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч.1 ст.8 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Із матеріалів справи не встановлено обставин, які б виключали адміністративну відповідальність ОСОБА_1 .

Відповідно до ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Водночас, положення ст. 22 КУпАП вказують, що при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення суд може звільнити порушника від адміністративної відповідальності та обмежитися усним зауваженням.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи.

Як зазначено у Постанові Вищого адміністративного суду України від 14.12.2016 по справі К/800/17615/16: «По суті правопорушник звільняється від правових наслідків свого протиправного діяння, виходячи із засад гуманності, хоча це діяння як під час вчинення, так і під час звільнення від відповідальності залишається правопорушенням. У законодавстві не закріплено визначення малозначного правопорушення та відсутні вказівки на його ознаки. У кожному конкретному випадку суд має вирішувати питання про визнання діяння малозначним, виходячи, зокрема, з того, що його наслідки не становлять великої суспільної небезпеки, не завдали або не здатні завдати значної шкоди суспільним або державним інтересам, правам та свободам інших осіб. … для встановлення ступеня суспільної небезпечності необхідно проаналізувати всі сторони допущеного порушення, оцінити обставини вчинення порушення, мету, мотив і спосіб, а також наявність умов, що дають змогу досягти виховних і превентивних цілей».

З огляду на встановлені обставини справи, враховуючи характер вчиненого правопорушення, яке не містить великої суспільної небезпеки та не завдало істотної шкоди охоронюваним законом інтересам, не спричинено значної шкоди суспільним інтересам, а дії ОСОБА_1 , які підпадають під ознаки адміністративного правопорушення за ст.46-1 КУпАП за обставин, які відображені у матеріалах справи, не є такими, що вимагають для виховання останнього накладати на нього адміністративне стягнення, суд вважає за можливе обмежитись відносно нього усним зауваженням, тим більше, що обмежень щодо застосування ст.22 КУпАП до правопорушень за ст.46-1 КУпАП, примітка до ст.22 КУпАП не містить.

Разом з цим суддя враховує, що ОСОБА_1 раніше до адміністративної відповідальності не притягувався (матеріали справи не містять відомостей про те, що він раніше притягався до адміністративної відповідальності, а обов`язок щодо збирання таких відомостей у відповідності до ч. 2 ст. 251 КУпАП покладено на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення).

Частиною другою ст.284 КУпАП передбачено, що у разі оголошення особі, що притягається до адміністративної відповідальності усного зауваження, виноситься постанова про закриття справи.

Згідно з вимогами ст. 40-1 КУпАП судовий збір стягується лише в разі винесення постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому у даному випадку стягненню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 7,9, 22, 23, 46-1, 283-285, 294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 46-1 КУпАП, та в силу положень ст. 22 КУпАП, звільнити його від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням.

Провадження по справі закрити.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Іванківський районний суд Київської області.

Суддя Анатолій КОРЧКОВ