Справа № 703/4377/25 р.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 серпня 2025 року Суддя Смілянського міськрайонного суду Черкаської області Крива Ю.В., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, які надійшли від відділу поліції № 2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, посвідчення водія: НОМЕР_1 від 14.06.2013, адвокат, самозайнята особа, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124, ст.122-4КУпАП, -

встановила:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №380431 від 03.07.2025, зазначено, що 03 липня 2025 року о 18 год. 10 хв.. в с. Плоске на вул. Українська 45А, громадянин ОСОБА_1 , керував автомобілем ШЕВРОЛЕ ЛАЧЕТТІ, н.з. НОМЕР_3 , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не реагував на її зміну, не вибрав безпечної швидкості, не врахував дорожню обстановку і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, внаслідок чого здійснив з`їзд з проїзної частини, та здійснив наїзд на паркан домоволодіння в АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_2 , та пошкодив опору УКРТЕЛЕКОМ, внаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження чим завдано матеріальної шкоди. Постраждалих не було, таким чином порушив п.2.3 «б» та п.12.1 ПДР України.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ст. 124 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №380450 від 03.07. 2025, зазначено, що03.07.2025 року о 18 год. 10 хв. всі. Плоске по вул. Українська 45А, громадянин ОСОБА_1 , перебуваючи за кермом автомобіля ШЕВРОЛЕ ЛАЧЕТТІ. н.з. НОМЕР_3 , здійснив ДТП, та залишив місце події, чим порушив п.2.10 «а» ПДР України.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ст. 122-4 КУпАП.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 в судовому засідання свою вину не визнав, окрім цього пояснив, що він перебував вдома, пізно увечері його співмешканка повідомила, що приїхала поліція. Від працівників поліції він дізнався, що було скоєно ДТП за участю його автомобіля, а саме пошкоджено шифер паркану. З чим він не погодився, оскільки в цей час перебував вдома та транспортним засобом не керував. Доказів керування ним автомобілем, працівник поліції не надав. Окрім цього додав, що в подальшому його співмешканка повідомила, що вона їздила на його автомобілі, під час руху вискочила собака та враховуючи її невеликий досвіт керування, остання не впоралася з керування та здійснила зіткнення із парканом.

Також особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 через канцелярію суду надав клопотання в якому детально виклав свою правову позицію, узагальнені доводи в якому зводяться, до наступного: в матеріалах справи відсутній відеозапис, який би підтверджував факт саме керування, особою, яка притягується адміністративної відповідальності транспортним засобом; відсутні свідки, які могли б підтвердити керування ним транспортним засобом. Також зазначив, що ДТП вчинила його співмешканка ОСОБА_3 на підтвердження чого долучив її пояснення. Також зазначив, що ним, як власником транспортного засобу, відшкодовано збитки ОСОБА_2 за пошкоджений паркан, на підтвердження чого надав розписку про отримання відшкодування та відсутність претензій.

Посилаючись п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, просив відносно нього закрити провадження у справі.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, суд приходить до висновку, що провадження в справі підлягає закриттю відповідно до п.1 ст.247 КУпАП, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Згідно ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до положень ст. 280 КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення у числі інших визначених законом обставин зобов`язаний з`ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення; чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Стаття 124 КУпАП передбачає відповідальність учасника дорожнього руху за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Основною умовою настання адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП є наявний причинний зв`язок між порушеннями правил дорожнього руху та настанням наслідків у вигляді майнової шкоди.

Також основною умовою настання адміністративної відповідальності за ст.122-4 КУпАП є залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Отже, диспозиції статті 124, статті 122-4 КУпАП не встановлюють певних правил поведінки, а посилається на інші норми законодавчих актів, у даному конкретному випадку п.2.3 «б», п.12.1 та п.2.10 «а» ПДР України, як зазначено в протоколах. Тому розглядаючи дану справу, суддя вирішує питання щодо винуватості у межах порушення зазначених вимог ПДР України.

Відповідно до п.2.3 «б» ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;Згідно п. 16.11 ПДР України, на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається другорядною дорогою, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

Згідно п.12.1 ПДР України, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Відповідно до п.2.10 «а» ПДР України, водій у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний: негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Як доказ вини ОСОБА_1 до матеріалів справи долучено: письмові пояснення ОСОБА_1 від 03.07.2025, відповідно до яких, останній в порядку ст. 63 Конституції України, відмовився від надання пояснень; письмові пояснення ОСОБА_2 від 03.07.2025; схему місця ДТП, яке сталося 03.07.2025; рапорт поліцейського СРПП ВП №2 ЧРУП ГУНП в Черкаській області, Федорова Д.К. від 04.07.2025.

Інших доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4 КУпАП суду надано не було.

Окрім цього суддею досліджено надані ОСОБА_1 : розписку ОСОБА_2 від 24.08.2025, в якій останній зазначив, що: «отримав від власника автомобіля н.з. НОМЕР_3 , ОСОБА_1 відшкодування на ремонт паркану в сумі 2 тис. 500 грн. та претензій немає» та письмові пояснення ОСОБА_3 , в якій повідомляє, що 03.07.2025 вона керувала автомобілем, що належить ОСОБА_1 , та за її участю було скоєно ДТП.

Будь які інші докази в матеріалах справи відсутні.

Як визначено пунктом 1.10 ПДР, водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право Керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортний засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керування транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Пунктом 27 Пленуму ВСУ від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» визначено, що керування транспортним засобом це виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів - водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Відповідно до рішення КАС ВС № 404/4467/16-а від 20.02.2019 само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Таким чином, керування транспортним засобом - це виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху - для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу,

Знаходження особи за кермом транспортного засобу, яке не є в стані руху (знаходиться в нерухомому стані) не є доказом вчинення останньою адміністративного правопорушення, оскільки саме перебування особи на місці водія не доводить факт керування транспортним засобом незалежно від наявності ввімкненого двигуна.

Верховний Суд в постанові від 14 травня 2020 року у справі №240/12/17, вказав, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

В силу принципу презумпції невинуватості, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим та не може базуватися на припущеннях та неперевірених фактах.

Також суддя звертає увагу, що в своїх письмових поясненнях свідок ОСОБА_2 від 03.07.2025, зазначив, що 03 липня 2025 року він знаходився за місцем свого проживання, близько 18.10 год. почув гучний звук удару, після чого виявив пошкодження паркану свого домоволодіння, опори зв`язку «Укртелеком» та елементи транспортного засобу разом з номерним знаком. Автомобіля на місці ДТП не було. Хто саме міг скоїти дане пошкодження йому невідомо.

При цьому в процесі доказування вини, доцільно керуватись принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України»(з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282.Відтак, доказування має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Відповідно до ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи, тлумачаться на її користь. Аналогічні положення закріплено у ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. Принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи (Cправа «Barbera, MesseguandJabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146).

Зважаючи на викладене, аналізуючи матеріали справи,суддя приходить до висновку, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124, ст. 122-4 КУпАП, оскільки матеріали справи не містять належних та достатніх доказів, які б вказували на вчинення ОСОБА_1 дій, передбачених ПДР України.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи наведене, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.124, ст. 122-4КУпАП підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 124, 122-4, 247, 283, 285 КУпАП, суддя, -

постановила:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст. 124, ст. 1224КУпАП щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Смілянський міськрайонний суд Черкаської області.

Суддя Ю.В. Крива