Номер провадження: 33/813/1596/25
Номер справи місцевого суду: 504/1633/25
Головуючий у першій інстанції Жовтан П. В.
Доповідач Котелевський Р. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.08.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Котелевського Р.І.,

за участю:

секретаря судових засідань Тьосової Я.В.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Доброславського районного суду Одеської області від 19.06.2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Одеса, громадянин України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП,

встановив:

Оскарженою постановою ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на строк 1 (один) рік, а також стягнуто судовий збір у розмірі 650,60 грн.

Згідно з оскарженою постановою, 05.04.2025 року о 13:30 год. за адресою: Одеська область Одеський район с.Нові Біляри траса М28 «Одеса-Південне» 34 км., ОСОБА_1 керував автомобілем «Mitsubishi Pajero» н/з НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота.

Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Drager» та проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.5 «Правил дорожнього руху», чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову та закрити провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП - в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

ОСОБА_1 наголошує, що висновок місцевого суду щодо його винуватості за ст.130 КУпАП є помилковим та таким, що не відповідає фактичним обставинам справи.

Зазначає, що матеріали справи не містять повного відеозапису з нагрудної камери поліцейського, на підтвердження факту керування ним транспортним засобом, що виключає наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім того ОСОБА_1 вказує, що поліцейські не роз`яснили йому наслідки відмови від проходження медичного огляду на стан сп`яніння. При цьому, на місці події були присутні свідки, однак їх письмові пояснення до матеріалів справи не долучені.

Заслухавши суддю-доповідача; пояснення ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; вивчивши матеріали справи та долучені до справи докази; перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі; апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Згідно з вимогами ч.7 ст.294 КпАП України, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду...., а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Згідно з положеннями ст.245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Оцінка доказів, у відповідності до ст.252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух

Відповідно до положень п.2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09.11.2015р. (далі -Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану

Згідно п.4 розділу І Інструкції, ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість

Огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров`я (п.6 розділу І Інструкції). У розумінні вимог п.7 розділу І Інструкції, огляд у закладі охорони здоров`я проводиться у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейськими.

Відповідно до п.12 розділу ІІ Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи дану справу дотримався вимог ст.ст. 245, 252 КУпАП та на підставі аналізу доказів, досліджених під час судового розгляду, з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, застосувавши до нього адміністративне стягнення в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №291512, з фабули якого убачається, що 05.04.2025 року, о 13:30 год., за адресою: Одеська область Одеський район с. Нові Біляри траса М28 «Одеса-Південне» 34 км., ОСОБА_1 керував автомобілем «Mitsubishi Pajero» н/з НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота. Від продуття на місці зупинки газоналізатора «Drager Alcotest 6820» та від проходження медичного огляду на стан сп`яніння водій відмовився. (а.с.1).

Вказаний протокол на місці його складання власноруч підписаний ОСОБА_1 .

При цьому в графі 14.«Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» ОСОБА_1 підтвердив факт керування автомобілем, зазначив, що випив пляшку пива, алкотестер продувати відмовляється, так само як і проходити огляд в медичному закладі.

Своїми пояснення ОСОБА_1 фактично висловив свою згоду з тим, що вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП за обставин, викладених у протоколі.

Апеляційний суд зазначає, що досліджений протокол про адміністративне правопорушення повністю відповідає вимогам ст.256 КУпАП, а тому визнає його допустимим доказом, який підтверджує винуватість ОСОБА_1 .

Крім того, в матеріалах справи міститься направлення на огляд водія ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я КНП - «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради, з метою виявлення стану сп`яніння.

В направленні зазначено, що огляд за допомогою спеціально-технічних засобів не проводився в зв`язку з відмовою ОСОБА_1 (а.с.2).

З метою перевірки доводів викладених в апеляційній скарзі та прийняття законного та обґрунтованого судового рішення, судом досліджений відеозапис з нагрудного реєстратора інспектора патрульної поліції, який приймав участь в оформленні протоколу.

На відеозаписі зафіксовано, як на пропозицію поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Drager Alcotest», ОСОБА_1 відмовився.

Після цього, поліцейський запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, на що останній також відповів відмовою.

При цьому, поліцейський роз`яснив ОСОБА_1 наслідки відмови від проходження медичного огляду і про те, що в такому випадку відносно нього буде складений протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, саме за фактом відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Апеляційний суд звертає увагу, що під час спілкування з поліцейськими ОСОБА_1 не заперечував того факту, що саме він керував транспортним «Mitsubishi Pajero» н/з НОМЕР_1 . Не заперечував факту керування останній і в своїх письмових поясненнях у протоколі.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 не заперечував того факту, що на відеозаписі зафіксований саме він та події, які відбувались у вказані в протоколі час та місці.

Оскільки ОСОБА_1 фактично не заперечує того факту, що на відеозаписі зафіксовано події, які відбувались в означену в протоколі дату та час, апеляційний суд вважає, що об`єктивних даних зафіксованих на відеозаписі цілком достатньо для підтвердження факту вказаних в протоколі обставин, та не вбачає підстав для визнання відеозапису неналежним та недопустимим доказом.

Доводи ОСОБА_1 про те, що на місці події були присутні свідки, однак їх письмові пояснення до матеріалів справи поліцейськими додані не були апеляційний суд визнає голослівними, оскільки матеріали справи місять пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які підтвердили той факт, що в день та час розглядаємих подій водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння (а.с.3, 4).

Апеляційний суд наголошує, що відповідно до ч.2 ст.266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

В даному випадку, оскільки поліцейські під час фіксації правопорушення застосовували технічні засоби, залучення свідків взагалі не було обов`язковим.

Апеляційний суд визнає докази, які були повторно дослідженні в ході апеляційного розгляду справи достовірними з огляду на те, що вони узгоджуються між собою з урахуванням всіх обставин справи, допустимими, оскільки вони отримані та досліджені в законний спосіб, та належними, оскільки вони стосуються подій, що сталися 05.04.2025 року, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення.

Вищевказані докази, поза розумним сумнівом, доводять наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП

Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Положеннями ст.33 КУпАП передбачено, що при накладені стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Апеляційний суд вважає, що адміністративне стягнення ОСОБА_1 було накладене судом першої інстанції з дотриманням вимог ст.ст. 23, 33 КУпАП та в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

Враховуючи викладене суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, а постанова місцевого суду є законною та обґрунтованою, у зв`язку із чим відсутні підстави для її скасування або зміни.

Відповідно до п.1 ч.8 ст.294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Доброславського районного суду Одеської області від 19 червня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення й оскарженню не підлягає.

Суддя

Одеського апеляційного суду Р.І. Котелевський