Провадження № 33/824/219/2025 Суддя в II-й інстанції Ігнатюк О.В.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

02 травня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Ігнатюка О.В., з участю: захисниці Зарицької Ю.Л., іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 , її представника Давиденка О.В., розглянувши справу за апеляційною скаргою захисниці Зарицької Ю.Л. на постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 липня 2024 року, -

в с т а н о в и в :

Постановою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 липня 2024 року

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та закрито провадження у справі у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст.38 КУпАП.

ОСОБА_2 визнано винуватим у тому, що він 21 лютого 2024 року о 17 годині 15 хвилин, керуючи транспортним засобом «Volkswagen», номерний знак НОМЕР_1 , по автодорозі М-06 Київ-Чоп 20км+600м у напрямку міста Житомира, під час перестроювання не надав перевагу в русі транспортному засобу «Nissan», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , яка рухалася у попутному напрямку по тій смузі на яку він мав намір перестроїтися, в наслідок чого сталося зіткнення, під час якого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

В апеляційній скарзі захисниці особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 - адвокатки Зарицької Ю.Л., вказано на незаконність та необґрунтованість постанови судді, через порушення норм матеріального та процесуального права. В першу чергу апелянтом звернуто увагу на порушення допущені як працівниками поліції, так і судом при розгляді справи, зокрема що порушення ОСОБА_2 ПДР було встановлено після проведення додаткової перевірки за заявою іншого учасника ДТП ОСОБА_1 , відносно якої першочергово і було складено протокол про адміністративне правопорушення, всі документи, що містяться в матеріалах справи щодо ОСОБА_2 , є копією справи щодо ОСОБА_1 , оскільки на сторінках даної справи міститься підпис останньої, а отже звідки взялися докази для складання протоколу щодо ОСОБА_2 наразі невідомо, якими доказами керувався суд при визнанні його винним у ДТП, також не відомо, адже докази працівниками поліції не отримані в порядку визначеному КУпАП. Судом проігноровано вимоги законодавства щодо поняття, збирання та визнання доказів, тим самим визнавши надані докази належними та допустимими. Окрім цього, судом порушено правила виклику особи до суду та не направлено ОСОБА_2 копії судового рішення. На думку апелянта, у суду взагалі були відсутні будь-які докази та підстави для визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення. Просила постанову скасувати та постановити рішення про відмову у відкритті провадження щодо ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП.

У поданих запереченнях на апеляційну скаргу захисниці Зарицької Ю.Л., іншої учасниці дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 вказано на необгрунтованість поданої скарги. Так, апелянт зазначила у поданій скарзі, що протокол про адміністративне правопорушення від 08 липня 2024 року щодо ОСОБА_2 було складено із запізненням - через 4 місяці після події. Однак, 14 березня 2024 року Святошинським районним судом міста Києва було ухвалено постанову у справі щодо ОСОБА_1 та закрито її на підставі ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення. Не погоджуючись із вказаною постановою, адвокат Зарицька Ю.Л. в інтересах ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, яка була залишена без задоволення, а постанова - без змін. Після цього, 04 червня 2024 року, ОСОБА_1 подала заяву з додатками до Управління патрульної поліції в місті Києві щодо складання протоколу на ОСОБА_2 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, на основі якої був складений протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 . Щодо долученого відеозапису, який на думку апелянта є недопустимим доказом, оскільки із постанови, не вбачається яким чином відеозапис потрапив до справи та ким був зібраним. Вказала, що відеозапис долучений до справи отриманий на підставі запиту Батальйону патрульної поліції в Київській області та надалі копія вказаного відеозапису долучена до заяви про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності. Також, зазначила про відсутність порушень вимог Правил дорожнього руху. Матеріали справи містять належні та допустимі докази винуватості ОСОБА_2 . Просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову без змін.

Вислухавши пояснення:

захисниці Зарицької Ю.Л., які подану апеляційну скаргу підтримали, підтвердили доводи цієї скарги та просили її задовольнити;

іншого учасника ДТП ОСОБА_1 та її представника, які заперечували щодо задоволення апеляційної скарги, її доводи вважали не обґрунтованими і просили відмовити у задоволенні даної скарги;

вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційних скарг з огляду на таке.

За змістом п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП. Відповідно до ч.2 ст. 38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - восьмій цієї статті.

Процесуальним документом, який свідчить про початок провадження у справі та підставою для подальшого провадження у справі є протокол про адміністративне правопорушення, оскільки саме протоколом про адміністративне правопорушення певній особі державою висуваються претензії адміністративно правового порядку, факт складання протоколу про адміністративне правопорушення породжує у особи щодо якої він складений обов`язок здійснювати свій захист і саме протокол про адміністративне правопорушення є процесуальним документом на підставі якого здійснюється судовий розгляд місцевим судом.

Аналіз положень п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП у сукупності із положеннями ст. 38 КУпАП дає підстави стверджувати про те, що після перебігу строків, передбачених ст. 38 КУпАП протокол про адміністративне стягнення не може бути складений, оскільки складання протоколу в такому випадку указує на початок провадження у справі про адміністративне правопорушення поза строками, передбаченими ст. 38 КУпАП, що суперечить вимогам п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Як вбачається із матеріалів справи, адміністративне правопорушення, яке поставлене у вину ОСОБА_2 було вчинене 21.02.2024 року і саме від цієї дати розпочався перебіг строків, передбачених ст. 38 КУпАП. Протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 (серії ААД № 510711) був складений 08.07.2024 року, тобто поза межами строку, передбаченого ч.2 ст. 38 КУпАП. Із урахуванням наведеного місцевий суд дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність закриття провадження у даній справі із підстав, передбачених п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП. Рішення місцевого суду у цій частині відповідає вимогам закону, є належним чином обґрунтованим, підстав для його скасування у цій частині суд не вбачає.

Між тим, суд вважає не обґрунтованими висновки місцевого суду в частині визнання винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Так, закінчення строків, передбачених ст. 38 КУпАП є перешкодою для початку провадження у справі про адміністративне правопорушення, що у свою чергу унеможливлює ухвалення рішення про визнання винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення. Наведене дає підстави стверджувати про те, що рішення про визнання винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП є таким, яке не відповідає вимогам закону. У зв`язку із цим, постанова Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22.07.2024 року щодо ОСОБА_2 підлягає зміні, із резолютивної частини цієї постанови підлягає виключенню рішення місцевого суду на визнання винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисниці особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 - адвокатки Зарицької Ю.Л. задовольнити частково.

Постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 липня 2024 року щодо ОСОБА_2 змінити.

Виключити із резолютивної постанови Києво-Святошинського районного суду від 22 липня 2024 року рішення місцевого суду на визнання винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

В решті постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 липня 2024 року щодо ОСОБА_2 залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Ігнатюк О.В.