ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2025 року суддя Солом`янського районного суду м. Києва Сергієнко Г.Л., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з управління стратегічних розслідувань в Київській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за фактом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

До Солом`янського районного суду міста Києва надійшов протокол про адміністративне правопорушення №3670 від 21.05.2025 року відносно ОСОБА_1 , згідно з яким остання, обіймаючи по 25.12.2024 року посаду в.о. директора парку-пам`ятки садово-паркового мистецтва загальнодержавного значення «Межигір`я», являючись суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушень, пов`язаних з корупцією, згідно з пп.а п.2 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» та приміткою до ст.172-6 КУпАП, на якого поширюється дія даного Закону України, в порушення вимог його абз. 1 ч. 2 ст. 45 та пп.2 п.2 Розділу ІІ Порядку заповнення та подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого Наказом НАЗК від 23.07.2021 №449/21, несвоєчасно, 15.02.2025, без поважних причин, подала декларацію при звільнені особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, неохоплений раніше поданими деклараціями, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення №3670 від 21.05.2025 року та додані до нього матеріали, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , її захисника - адвоката Євсєєва М.В., прокурора Грушковського В.Ю., суд дійшов до наступного висновку.

Згідно з ч.1 ст.9 КУпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Судом досліджено протокол про адміністративне правопорушення №3670 від 21.05.2025 року відносно ОСОБА_1 , згідно з яким остання, обіймаючи по 25.12.2024 року посаду в.о. директора парку-пам`ятки садово-паркового мистецтва загальнодержавного значення «Межигір`я», являючись суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушень, пов`язаних з корупцією, згідно з пп.а п.2 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» та приміткою до ст.172-6 КУпАП, на якого поширюється дія даного Закону України, в порушення вимог його абз. 1 ч. 2 ст. 45 та пп.2 п.2 Розділу ІІ Порядку заповнення та подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого Наказом НАЗК від 23.07.2021 №449/21, несвоєчасно, 15.02.2025, без поважних причин, подала декларацію при звільнені особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, неохоплений раніше поданими деклараціями, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.172-6 КУпАП.

В судовому засіданні прокурор Грушковський В.Ю. зазначив, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, тому ОСОБА_1 підлягає адміністративній відповідальності за вчинення даного адміністративного правопорушення та накладенню на неї стягнення.

В судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , її захисник - адвокат Євсєєв М.В. вини ОСОБА_1 у вчиненні вказаного вище правопорушення не визнали та, зокрема, пояснили, що згідно з протоколом суть адміністративного правопорушення полягає у несвоєчасному, без поважних причин, поданні при звільненні декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями. Разом з тим, при складанні зазначеного протоколу не було враховано істотні обставини, які мають ключове значення для об`єктивної правової оцінки ситуації та виключають наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП. Більш того, сам протокол було складено з порушенням вимог процесуального законодавства, що також ставить під сумнів його законність. Щодо відсутності складу адміністративного правопорушення у діях ОСОБА_3 , то, на думку останньої та її захисника, в даному контексті варто враховувати роз`яснення Судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладені в Листі від 22.05.2017 N? 223-943/0/4-17, в яких чітко зазначено, що конструктивною ознакою правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, є несвоєчасне подання декларації без поважних причин. За наявності таких причин відповідальність за цією статтею виключається. До поважних причин, серед іншого, віднесено неможливість подати декларацію у зв`язку з хворобою, перебування на лікуванні, стихійним лихом, технічними збоями офіційного веб-сайту НАЗК, необхідністю витребування відомостей для заповнення декларації. У даному випадку наявні обставини, які свідчать про наявність поважних причин несвоєчасного подання декларації. Зокрема, згідно з вимогами Порядку заповнення та подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затверджено Наказом НАЗК від 08.11.2023 № 252/23, суб`єкт декларування зобов`язаний вказувати детальні відомості про об`єкти нерухомості, що належать йому та/або членам його сім`ї. Відтак, для достовірного внесення даних до декларації ОСОБА_2 об`єктивно мала необхідність отримати відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Разом з тим, загальновідомо та підтверджено Міністерством юстиції України, що 19 грудня 2024 року відбулась масштабна кібератака на державні реєстри України, які перестали працювати та надавати відповідні послуги.

Тобто, у період подання ОСОБА_1 декларації при звільненні, доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно був обмежений через масовану кібератаку на державні інформаційні ресурси. Внаслідок цієї атаки роботу державних реєстрів, зокрема Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, було повністю зупинено. За офіційними повідомленнями Міністерства юстиції України, роботу реєстрів формально відновили лише 20 січня 2025 року, фактичний доступ до інформації певний час залишався обмеженим через проведення технічних робіт з актуалізації даних та усунення наслідків кібератаки. Повноцінний доступ спочатку було надано лише державним реєстраторам та нотаріусам, тоді як звичайні користувачі отримали можливість отримувати довідкову інформацію з реєстру лише в середині лютого 2025 року. Таким чином, у зазначений період ОСОБА_2 була позбавлена можливості перевірити наявність та достовірність відомостей про об`єкти нерухомості, що підлягали декларуванню. Водночас чинне законодавство покладає на суб?єкта декларування обов?язок зазначати у декларації повні та достовірні дані щодо належного йому майна. Подання декларації із помилками чи недостовірними відомостями може розцінюватися як більш тяжке порушення та тягне за собою не лише адміністративну, а й потенційну кримінальну відповідальність. Саме тому у ситуації, що склалася, подання ОСОБА_2 декларації 15.02.2025 було єдино можливим "добросовісним" варіантом дій, зумовленим виключно незалежними від її волі обставинами. Такі причини, вочевидь, є поважними у розумінні ч. 1 ст. 172-6 КУпАП і виключають адміністративну відповідальність за даним протоколом. Відповідно до ч.2 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у п.1, п.п."а", "в"-"г" п.2 ч.1 ст.3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, протягом 30 календарних днів з дня припинення відповідної діяльності подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями. Таким чином, об`єктивно можна вважати, що особи, зазначені в цій статті, мають 30-ти денний термін для подання декларації після звільнення (в період нероботи реєстрів) з дати, коли державні реєстри, необхідні для подання декларацій, відновили свою роботу, тобто з 20.01.2025 по 19.02.2025. Декларацію після звільнення ОСОБА_1 подала 15.02.2025.

Судом також було досліджено надані захисником Євсєєвим М.В. документи, зокрема, роздруківки з офіційної сторінки Міністерства юстиції України у Facebook, відповідь на адвокатський запит, наданий ДП «Національні інформаційні системи», згідно з якими 19.12.2024 року відбулась масштабна кібератака на державні реєстри України, які перестали працювати та надавати відповідні послуги, з 20.01.2025 відновлено функціонування певних Єдиних та Державних реєстрів, зокрема Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, але доступ до нього був обмеженим, фактично доступ до інформації було поновлено з лютого 2025 року. Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_2 протягом даного періоду часу була позбавлена можливості перевірити наявність та достовірність відомостей про об`єкти нерухомості, що підлягали декларуванню, отже, своєчасно подати декларацію при звільнені особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, неохоплений раніше поданими деклараціями, що є поважними причинами.

Частиною 1 статті 172-6 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Об`єктивна сторона даного адміністративного правопорушення виражається в несвоєчасному поданні декларації без поважних причин.

Суб`єктивна сторона зазначеного адміністративного правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого та непрямого умислу, а саме особа усвідомлює, що її дії протиправні, вона передбачає настання суспільно небезпечних наслідків та бажає їх настання, або свідомо припускає їх настання.

Згідно з роз`ясненнями, які викладені у п. 2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією» вих. № 223-943/0/4-17 від 22 травня 2017 року, суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст.172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу. Вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності. Також, на умисну форму вини, а також наявність відповідного корисливого або іншого особистого інтересу особи чи інтересу третіх осіб як на обов`язкові ознаки корупційного правопорушення звертає увагу Конституційний Суд України в рішенні від 06 жовтня 2010 року (справа №1-27/2010).

На підставі вищенаведеного суд приходить до висновку, що під час судового розгляду справи не було доведено наявність у ОСОБА_2 умислу (прямого чи непрямого) на несвоєчасне подання без поважних причин декларації при звільнені особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, неохоплений раніше поданими деклараціями, крім того, були наявні поважні причини подання такої декларації ОСОБА_2 15.02.2025.

Відповідно до чч. 1, 2, 3 ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (справа «Коробов проти України»), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_2 не встановлено ознак об`єктивної та суб`єктивної сторони, отже, і складу, адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Згідно з п.1 ч.1 ст.247 КУпАП розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що провадження в справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Керуючись ст.62 Конституції України, ст.ст. 9, 172-6, 221, 245, 247, 251, 252, 279-280 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з моменту винесення до Київського апеляційного суду через районний суд.

Суддя Сергієнко Г.Л.