Справа № 461/3915/25 Головуючий у 1 інстанції: Кітов О. В.
Провадження № 33/811/1056/25 Доповідач: Маліновська-Микич О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2025 року суддя Львівського апеляційного суду Маліновська-Микич О.В., з участю адвоката Ганусяка Олега Ігоровича, розглянувши апеляційну скаргу адвоката Ганусяка О.І. на постанову Галицького районного суду м. Львова від 23 червня 2025 року щодо ОСОБА_1 ,

встановив:

постановою Галицького районного суду м. Львова від 23 червня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави в особі Державної судової адміністрації України 605 гривень 60 копійок судового збору.

Відповідно до постанови, 06.05.2025 о 08 годині 01 хвилина на пл. Митрополита Андрея, 2 у м. Львові, водій ОСОБА_1 , в порушення вимог п. 2.9а Правил дорожнього руху України, керував транспортним засобом марки «Nissan Leaf» д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи у стані наркотичного сп`яніння, що підтверджується висновком КНП ЛОР ЛОМПЦ та ТУ №000881 від 06.05.2025.

Не погоджуючись із оскаржуваною постановою, адвокат Ганусяк О.І. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить постанову Галицького районного суду м. Львова від 23 червня 2025 року, скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що оскаржувана постанова є незаконною, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом порушено норми матеріального і процесуального права.

Наголошує, що ОСОБА_1 відмовився проїхати до ІНФОРМАЦІЯ_1 , йому одразу запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер». Він пройшов результат був негативний. Надалі йому запропонували пройти огляді на стан наркотичного сп`яніння. Висновок №000881, у якому вказано, що ОСОБА_1 перебуває у стані наркотичного сп`яніння є неналежним доказом, огляд проведений із порушенням законодавства без лабораторних досліджень та застосування вимірювальної техніки.

Звертає увагу, що огляд ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння проводився з використанням швидкого тесту, без встановлення кількісного визначення вмісту наркотичного засобу та саме якого наркотичного засобу, що є базовим критерієм встановлення як самого факту так і ступеню сп`яніння.

Заявляє, що водій ОСОБА_1 не мав змоги звернутися із повторним оглядом до закладу охорони здоров`я для проведення лабораторних досліджень, адже був доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_1 , де був мобілізований та на даний час проходить службу у Збройних силах України на посаді водія-електрика. У разі прийняття рішення про позбавлення ОСОБА_1 права керування автомобілем, він не зможе виконувати свої обов`язки, які необхідні для проходження військової служби.

Стверджує, що мали місце суттєві порушення Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння бо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 р. № 1452/735 (далі Інструкція), зокрема: огляд та відбір матеріалу для проведення дослідження було здійснено уже пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Звертає увагу, що будь-яких ознак алкогольного чи наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 поліцейські не озвучували.

Склад, адміністративного правопорушення у діях ОСОБА_1 відсутній.

Заслухавши пояснення адвоката Ганусяка О.І. на підтримку апеляційних вимог, дослідивши матеріали справи та мотиви апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Згідно вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції дотримався всіх вказаних вимог закону, оскільки встановив обставини, які мають значення для об`єктивного та всебічного розгляду справи.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апелянтом в його апеляційній скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, винуватість ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується даними, що що містяться в матеріалах справи: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №321859 від 06.05.2025; направлення на огляд водія транспортного засобу від 06.05.2025; висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №000881 від 06.05.2025, згідно якого ОСОБА_1 перебував у стані наркотичного сп`яніння; роздруківкою щодо результатів медичного огляду; протоколом АЗ № 073351 про адміністративне затримання від 06.05.2025 року; відеоматеріалами долученими до протоколу.

Передбачених законом підстав для визнання огляду недійсним апеляційний суд не встановив і таких підстав не наведено апелянтом.

Доводи захисника про те, що працівниками медичного закладу не було проведено лабораторне дослідження біологічного середовища ОСОБА_1 є необґрунтованим, оскільки вказане не підтверджується матеріалами справи. До матеріалів справи долучено висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №000881 від 06.05.2025, згідно якого ОСОБА_1 перебував у стані наркотичного сп`яніння. Вказаний висновок не містить відомостей про те, які методи використовувались при медичному огляді ОСОБА_1 . Також, стороною захисту не заявлялось клопотання про витребування з медичного закладу акту медичного огляду, який містить детальні відомості про медичний огляд.

Пунктом 14 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17 грудня 2008 року передбачено право водія на оскарження висновку за результатами медичного огляду.

Також з матеріалів справи не вбачається, що ОСОБА_1 чи його уповноважений представник висновок лікаря щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 06 травня 2024 року №000881 з підстав його неповноти або неправильності не оскаржував, та дії працівників медичного закладу у встановленому законом порядку не оспорював.

Доводи апеляційної скарги захисника щодо проведення медичного огляду після спливу двох годин з моменту виявлення ознак сп`яніння повністю спростовуються дослідженими судом відеозаписами з нагрудних камер поліцейських, з яких вбачається, що з моменту коли працівник поліції повідомляє водію про наявність ознак наркотичного сп`яніння та здійснює пропозицію пройти відповідний медичний огляд і до моменту проведення медичного огляду у спеціалізованому медичному закладі не пройшло передбачених законом дві години.

Інші доводи апеляційної скарги в цілому повторюють пояснення аналогічні тим, що викладені у заяві про закриття провадження у справі, захисника Ганусяка О.І., які були предметом дослідження суду першої інстанції та отримали належну правову оцінку, з якою апеляційний суд погоджується.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32).

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо наявності у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та його винуватості, а тому посилання апелянта на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

постановив:

апеляційну скаргу представника особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Ганусяка Олега Ігоровича залишити без задоволення.

Постанову Галицького районного суду м. Львова від 23 червня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Оксана МАЛІНОВСЬКА - МИКИЧ