Номер провадження: 33/813/1621/25
Номер справи місцевого суду: 522/4770/25
Головуючий у першій інстанції Лагода К. О.
Доповідач Кострицький В. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.08.2025 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Кострицький В.В., за участю: секретаря судового засідання Булацевської Я.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 по адміністративному правопорушенню передбаченому ч.3 ст. 126 КУпАП на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 02 червня 2025 року стосовно ОСОБА_1 , -

В С Т А Н О В И В:

Короткий виклад обставин справи

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№ 263185 від 05.03.2025 року вбачається, що 05 березня 2025 року о 20 годині 28 хвилин в м. Одесі по вул Мала Арнаутська, 23, громадянин ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Hundai I30» НОМЕР_1 , будучи обмеженим у праві керування транспортними засобами відповідно до постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування від 10.04.2019 року (виконавче провадження №53280684 від 25.01.2017 року), чим порушив ч.10 ст.15 ЗУ «Про дорожній рух»..

Оскаржуваною постановою визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 (три) місяці. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень, 60 коп..

Короткий виклад вимог та доводів апеляційної скарги

Не погоджуючись із вказаною постановою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Приморського районного суду м. Одеси від 02 червня 2025 року скасувати та закрити провадження у справі.

Разом з апеляційною скаргою заявив клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови, в обґрунтування якого зазначав, що копію повного тексту оскаржуваної постанови отримав в кабінеті підсистеми «Електронний суд» 05.06.2025 року та подав апеляційну скаргу 15.06.2025 року, яку постановою Одеського апеляційного суду було повернуто 08.07.2025 року.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що ОСОБА_1 не є особою, яку може бути піддано адміністративній відповідальності, оскільки він не керував транспортним засобом.

Явка в судове засідання

Сторона була сповіщена належним чином про час, дату та місце судового засідання, в судове засідання з`явився ОСОБА_1 та надав свої пояснення .

Позиція апеляційного суду

Перевіривши доводи апеляційної скарги, вислухав пояснення сторін та представників сторін, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Щодо строку на апеляційне оскарження постанови суду.

Частиною 2 ст. 294 КУпАП встановлено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основною засадою судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна особа має право на справедливий і публічний розгляд її справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Право на судовий захист є конституційним правом людини (ст. 55 Конституції України), яке не може бути обмежене, крім випадків, передбачених Конституцією України (ст. 64). Однією з гарантій реалізації цього права є апеляційне та касаційне оскарження судових рішень як одна з основних засад судочинства в Україні, що може бути обмежене лише законом (п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України).

Згідно зі ст. 289 КУпАП апеляційний суд має право поновити строк оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення в разі наявності поважних причин пропуску зазначеного строку з боку особи, яка оскаржує постанову суду першої інстанції.

Оскаржувана постанова Приморського районного суду м. Одеси була ухвалена 02 червня 2025 року. Повний текст постанови скаржник отримав кабінеті підсистеми «Електронний суд» 05.06.2025 року та 15.06.2025 року звернувся до Одеського апеляційного суду. Надалі постановою Одеського апеляційного суду від 08.07.2025 року апеляційну скаргу було повернуто. 17.07.2025 року ОСОБА_1 повторно звернувся з апеляційною скаргою.

Враховуючи, що у межах строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 з урахуванням вищевикладених обставин не мав змоги звернутись, з метою забезпечення права учасників справи на доступ до правосуддя та перегляд справи судом вищого рівня, що є складовою права на справедливий суд, апеляційний суд, вважає можливим поновити апелянту строк на апеляційне оскарження постанови від 02.06.2025 стосовно ОСОБА_1 ..

Щодо суті апеляційної скарги

Відповідно до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги.

Відповідно до диспозиції ч.3 ст.126 КУпАП, встановлена відповідальність за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Об`єктом даного адміністративного правопорушення є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами. Вказане адміністративне правопорушення передбачає формальний склад.

Суб`єкт адміністративного проступку- загальний (фізична осудна особа, яка досягла 16- річного віку).

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу.

У зв`язку з наведеним суд вважає, що передбачена ч. 3 ст. 126 КУпАП адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, передбачає й необережну форму вини.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує на те, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується:

-протоколом серії ЕПР1 №263185 від 05.03.2025 року;

-постановою про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 10.04.2019 року, відповідно до якої постановою від 25.01.2017 ВП №53280684 відкрито виконавче провадження з примусового виконання (виконавчий лист №504/996/15-ц виданий 23.01.2017 документ видав: Комінтернівський районний суд, суддя І.Ю. Рідник) про: стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з 16.3.2015 року до досягнення дітьми повноліття. Після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження у ОСОБА_1 утворилася заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої згідно розрахунку від 01.04.2019 за період з 16.03.2015 по 01.04.2019 в сумі 61703.08 гривня (UAH), що перевищує суму відповідних платежів за шість місяців. За вказаних обставин вказаною постановою заступником начальника відділу Лиманського РВ ДВС ГТУЮ в Одеській області Гидирим А.М. було встановлено тимчасове обмеження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер картки платника податків НОМЕР_2 у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно виконавчого листа №504/996/15-ц виданого 23.01.2017 року.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо висновків суду першої інстанції про наявність складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 , передбаченого ч.3 ст. 126 КУпАП, такий висновок підтверджується дослідженими судом доказами в їх сукупності, що містяться в матеріалах справи і не спростовується доводами апеляційної скарги.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№ 263185 від 05.03.2025 року вбачається, що 05 березня 2025 року о 20 годині 28 хвилин в м. Одесі по вул Мала Арнаутська, 23, громадянин ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Hundai I30» НОМЕР_1 , будучи обмеженим у праві керування транспортними засобами відповідно до постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування від 10.04.2019 року (виконавче провадження №53280684 від 25.01.2017 року), чим порушив ч.10 ст.15 ЗУ «Про дорожній рух».

Під час судового розгляду в суді першої інстанції був допитаний поліцейський, який склав протоколи серії ЕПР1 №263185 від 05.03.2025 року, серії ЕПР1 №263181 від 05.03.2025 року, а саме - ОСОБА_5 , який пояснив, що 05.03.2025 року ОСОБА_1 було зупинено у м. Одесі по вул. Мала Арнаутська, 23, оскільки останній їхав проти руху автомобілів. Свідок зазначив, що в автомобілі «Hundai I30» НОМЕР_1 знаходився ОСОБА_1 та якась жінка, жодних інших чоловіків в автомобілі не було. Зазначив, що коли вони підходили до автівки, ОСОБА_1 перелазив з водійського сидіння на заднє пасажирське. Поліцейський зазначив, що було встановлено наявність обмежувального припису відносно ОСОБА_1 щодо керування транспортним засобом, у зв`язку із чим було складено протокол про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено загальний порядок стягнення державним виконавцем аліментів на утримання дитини. Частиною 9 вказаної статті, у разі наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить зокрема вмотивовану постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, яка діє до погашення боржником заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Відповідно до матеріалів справи встановлено, що постановою про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 10.04.2019 року, відповідно до якої постановою від 25.01.2017 ВП №53280684 відкрито виконавче провадження з примусового виконання (виконавчий лист №504/996/15-ц виданий 23.01.2017 документ видав: Комінтернівський районний суд, суддя І.Ю. Рідник) про: стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з 16.3.2015 року до досягнення дітьми повноліття. Після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження у ОСОБА_1 утворилася заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої згідно розрахунку від 01.04.2019 за період з 16.03.2015 по 01.04.2019 в сумі 61703.08 гривня (UAH), що перевищує суму відповідних платежів за шість місяців. За вказаних обставин вказаною постановою заступником начальника відділу Лиманського РВ ДВС ГТУЮ в Одеській області Гидирим А.М. було встановлено тимчасове обмеження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер картки платника податків НОМЕР_2 у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно виконавчого листа №504/996/15-ц виданого 23.01.2017 року..

Тобто, на виконання вимог ст.71 ЗУ «Про виконавче провадження», державним виконавцем відповідно до ч.9 зазначеної статті, тимчасово обмежено ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами.

Вказані вище докази, узгоджуються між собою у зв`язку з чим апеляційний суд вважає об`єктивно встановленим той факт, що водій ОСОБА_1 в порушення вимог п.2 ч.9 ст.71 ЗУ «Про виконавче провадження», а саме під час діїї тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі, керував транспортним засобом, що утворює порушення ним тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами, за що передбачена відповідальність за ч.3 ст.126 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги, що ОСОБА_1 не є особою, яку може бути піддано адміністративній відповідальності, оскільки він не керував транспортним засобом, апеляційний суд вважає не слушними, з огляду на вищедосліджені докази, а саме встановлені постановою державного виконавця від 10.04.2019 року у ВП№53280684 обмеження у праві керування транспортними засобами ОСОБА_1 до погашення заборгованості за несплату аліментів, протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №263185 від 05.03.2025 року та поясненнями наданими поліцейського під час судового засідання.

Апеляційний суд звертає увагу, що ОСОБА_1 будучи фаховим юристом у встановленому законом порядку не оскаржував дії поліцейських, клопотань про долучення доказів чи витребування або допит свідків не заявлял, а тому апеляційний суд позбавлений можливості перевірити версію ОСОБА_1 , про те, що він не керував транспортним засобом.

Апеляційний суд під час апеляційного перегляду справи встановив факт відсутності обставин для скасування оскаржуваної постанови.

Інших переконливих доводів, які містяться в матеріалах справи або спростовували висновки судді першої інстанції в оскаржуваній постанові про доведеність вини ОСОБА_1 та були підставою для її скасування або зміни, не наведено, та під час апеляційного розгляду не встановлено.

Аналізуючи досліджені докази, оцінюючи їх у сукупності, апеляційний суд доходить до переконання, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 126 КУпАП, повністю доведена, є встановленою згідно з критерієм її доведеності «поза розумним сумнівом». Так, стандарт доказування «поза розумним сумнівом» активно використовується Європейським судом з прав людини. У справі «Ушаков проти України» (рішення від 18 червня 2015 року, заява № 10705/12) ЄСПЛ визначає: «Суд, при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою». Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» не виключає будь-який сумнів взагалі, оскільки завжди можна припустити можливість існування навіть дуже маловірогідних обставин чи їх збігів. Проте, цей стандарт доказування означає, що особу необхідно виправдати не при наявності будь-якої «тіні» сумнівів, а при наявності лише «розумного сумніву». При цьому розумним є сумнів, який має під собою причину та здоровий глузд і випливає зі справедливого та розумного розгляду всіх доказів у справі або з відсутності доказів у справі. Цей сумнів не є ні смутним, ні гіпотетичним чи уявним або надуманим. А саме таким, який ґрунтується на конкретних обставинах або інших вагомих причинах, які б змусили розумну людину вагатися вдатися до певних дій у питаннях, що мають значення для неї.

За таких обставин, враховуючи наявні в матеріалах справи докази, апеляційний суд вважає, що орган уповноважений на складання матеріалів про адміністративні правопорушення, оформлюючи матеріали про адміністративне правопорушення, суд першої інстанції, розглядаючи справу, дійшов правильного висновку про те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченою ч.3 ст. 126 КУпАП є доведеною, а дії ОСОБА_1 кваліфіковані правильно.

Відповідно до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Отже, постанова судді суду першої інстанції є законною, обґрунтованою та справедливою, тому підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 7, 251, 252, 266, 280, 294 КУпАП, апеляційний суд,

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Приморського районного суду м. Одеси від 02 червня 2025 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 02 червня 2025 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови виготовлений 20 серпня 2025 року.

Суддя

Одеського апеляційного суду В.В. Кострицький