ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 568/1319/25

Провадження № 3/568/700/25

12 серпня 2025 р. м. Радивилів

Суддя Радивилівського районного суду Рівненської області Троцюк В.О., розглянувши адміністративну справу, матеріали якої надійшли від відділу організації несення служби в Дубенському районі Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліціїпро притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого АДРЕСА_1 , громадянина України, паспорт серії НОМЕР_1 вид. Радивилівським РВ УМВС України в Рівненській області 09.02.1998 р.

за ч.3 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 11.07.2025 року серія ВАВ №216843, 11 липня 2025 року о 21 год. 40 хв. за адресою АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство тобто умисно вчинив дії психологічного та фізичного характеру, а саме погрожував словесно, ображав а саме застосував психологічне та фізичне насильство стосовно свого сина ОСОБА_2 що не спричинило тілесних ушкоджень внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психологічному здоров`ю потерпілому ОСОБА_2 чим повторно протягом року вчинив правопорушення передбачене ч.3 ст. 173-2 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, про день та час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Згідно ч.2 ст. 268 КУпАП адміністративна справа за ч.2 ст.173-2 КУпАП не відноситься до категорії справ, де присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності є обов`язкова. Разом з тим, від ОСОБА_1 на адресу суду не надходило клопотань про відкладення розгляду справи. Таким чином, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 .

Вивчивши матеріали справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст.173-2 КУпАП, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

У відповідності до ст.252 КУпАП оцінка доказів здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

За змістом ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Диспозиція ч. 2 ст. 51 КУпАП передбачає відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частина 1 ст. 173-2 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Частина 3 ст. 173-2 КУпАП передбачає відповідальність за повторне протягом року вчинення домашнього насильства.

Суб`єктом правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП є фізична осудна особа.

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого умислу.

Відповідно до вимог ст. 17 КУпАП, обставиною, яка виключає адміністративну відповідальність, зокрема, є вчинення правопорушення в стані неосудності.

Відповідно до ст. 20 КУпАП, не підлягає адміністративній відповідальності особа, яка під час вчинення протиправної дії чи бездіяльності була в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії або керувати ними внаслідок хронічної душевної хвороби, тимчасового розладу душевної діяльності, слабоумства чи іншого хворобливого стану.

Необхідною умовою притягнення до адміністративної відповідальності є наявність вини у особи, що вчинила адміністративне правопорушення. Особи, що страждають психічними розладами й у силу цього не здатні усвідомлювати характер вчинених ними дій або оцінювати їх соціальне значення, а також не здатні керувати своїми діями через поразку вольової сфери психіки, не можуть діяти умисно або необережно, тобто виявити вину в адміністративно-правовому змісті.

Осудність - це психічний стан людини, який передбачає, що під час вчинення злочину людина може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. Осудність є обов`язковою ознакою суб`єкта адміністративного правопорушення. Між осудністю й виною є тісний взаємозв`язок. Осудність, як і вина, - невід`ємний елемент складу адміністративного правопорушення. Осудність - ознака складу адміністративного правопорушення, що характеризує його суб`єкт; вина - ознака складу, який характеризує суб`єктивну сторону. Осудність, як і вина, характеризується певними ознаками: інтелектуальними й вольовими. Вольова ознака юридичного критерію неосудності - нездатність особи під час вчинення адміністративного правопорушення керувати своїми діями (бездіяльністю) - означає нездатність людини діяти з своєї волі, відповідно до своїх уявлень, переконань, нездатність утриматися від імпульсивних, мимовільних й інших подібних діянь. Інтелектуальна ознака юридичного критерію неосудності означає нездатність особи під час адміністративного правопорушення усвідомлювати фактичний характер і суспільну шкідливість вчинюваних діянь (бездіяльності) та їх наслідків, усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст.10 КУпАП України, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

При розгляді справи встановлено, що 28.07.2025р. Радивилівським районним судом Рівненської області було винесено ухвалу №568/1094/25 про застосування запобіжного заходу у виді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги відносно ОСОБА_1 , у кримінальному провадженні № 0000088 (від 24.04.2025р) за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст 185 КК України. З даної ухвали вбачається, що відповідно до висновку судово психіатричної експертизи №155/25 від 18.07.2025 року ОСОБА_1 в момент вчинення інкримінованих йому діянь, тобто починаючи з 01.04.2025р., страждав на біполярний афективний розлад з психотичними (маятичними) симптомами (F31.2 - за міжнародною класифікацією хвороб 10 перегляду), на тлі органічної недостатності ЦНС, а також на психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, стан активної залежності (F10.24 - за міжнародною класифікацією хвороб 10 перегляду), внаслідок чого він не міг у той період усвідомлювати свої дії та керувати ними. На даний час ОСОБА_1 також страждає психічною хворобою, що позбавляє його можливості усвідомлювати свої дії або керувати ними. Експерт дійшов висновку, що до ОСОБА_1 , з урахуванням особливостей його психічного стану на теперішній час, судом може бути застосований примусовий захід медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги.

Отже, на момент скоєння адміністративного правопорушення ОСОБА_1 знаходився в стані неосудності.

Згідно п.3 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у зв`язку з неосудністю особи, яка вчинила протиправну дію чи бездіяльність.

Таким чином, зважаючи на те, що нормами діючого КУпАП чітко визначено вимогу щодо закриття провадження в справі у разі встановлення неосудності особи, яка вчинила протиправну дію чи бездіяльність, суд дійшов висновку про закриття провадження в цій справі на підставі п. 3 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Статтею 40-1 КУпАП визначено, що судовий збір у провадженні у справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Враховуючи, що на ОСОБА_1 адміністративне стягнення не може бути накладене у зв`язку з неосудністю особи, яка вчинила протиправну дію чи бездіяльність, судовий збір у провадженні за даною справою також не підлягає стягненню з останнього.

Виходячи з викладеного, керуючись ст. ст.9, 10, 17, 20, 51, 173-2, 173-8, 245, 247 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.3 ст.173-2 КУпАП закрити, у зв`язку з неосудністю особи, яка вчинила протиправні дії.

Постанова може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Радивилівський районний суд Рівненської області протягом десяти днів з дня її винесення особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Суддя В.О. Троцюк