Справа № 496/6441/24
Провадження № 3/496/308/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2025 року м. Біляївка

Суддя Біляївського районного суду Одеської області Пендюра Л.О., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

24.09.2025 року о 17 год 00 хв., за адресою: Одеська область, Одеський район, с. Дачне, автодорога «Київ-Одеса», 450 км, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився, що зафіксовано на ПВР 473674, 474234, чим порушив п. 2.5 ПДР України, про що було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 136109.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, хоча про дату та час слухання справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Савін С.О. в судове засідання не з`явився, проте подав до суду заяву про відкладення судового засідання на іншу дату та час, мотивуючи тим, що судове засідання по справі призначене 15.08.2025 року о 11 год 00 хв., а він є захисником в кримінальній справі, яка призначена на 15.08.2025 року о 12 год 00 хв., в зв`язку з чим він не має можливості бути присутнім під час судового засідання.

Суд, розглянувши заяву адвоката Савіна С.О. про відкладення судового розгляду, вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, подавати заяви; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Особливості розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210 і 210-1 цього Кодексу, а також про адміністративні правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-9 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, судове засіданні у справі неодноразово відкладалось за заявою захисника Савіна С.О.

Судовий розгляд, за клопотанням сторони захисту, проводився в режимі відеоконференції, в якому захисник приймав участь поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. Судове засідання у справі призначено завчано на 15.08.2025 року о 11 год 00 хв. Відповідно до заяви Савіна С.О., судове засідання в іншій справі призначене на 15.08.2025 року о 12 год 00 хв., що, в свою чергу, не перешкоджало захиснику Савіну С.О. прийняти участь у судовому засіданні в призначений час в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів.

Таким чином, адвокат подає до суду необґрунтовані клопотання про відкладення розгляду справи, які суд розцінює як затягування останнім розгляду справи з метою спливу строку притягнення до адміністративної відповідальності.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України» вказано, що в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

З огляду на викладене, враховуючи те, що судом неодноразово відкладались судові засідання за клопотаннями захисника Савіна С.О., який приймав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, до судового засідання не з`явилися не з поважних причин, а тому суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 та його захисника, так як неодноразові зави про відкладення розгляду справи, на думку суду, свідчить про затягування останнім судового розгляду та за своєю суттю є зловживанням його процесуальними правами та обов`язками, передбаченими КУпАП та спрямоване на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності за скоєне адміністративне правопорушення.

З врахуванням того, що стаття 268 КУпАП не містить імперативної заборони розглядати справи про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП без обов`язкової присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 за наявними у справі доказами.

Від захисника ОСОБА_1 адвоката Савіна С.О. до суду надійшло клопотання про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 . Клопотання обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Драгер» або в медичному закладі. ОСОБА_1 вказав, що не заперечує щодо проходження огляду в медичному закладі. ОСОБА_1 в силу своїх фізіологічних особливостей не вдалося здати аналіз у вигляді сечі, у зв`язку з чим лікарем було надано час для повторної спроби. Однак працівники поліції, після спілкування з лікарем-наркологом, вказали на те, що розцінюють дії ОСОБА_1 як відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що стало підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення. Захисник зазначає, що під відмовою від проходження огляду на стан сп`яніння необхідно розуміти свідоме і категоричне небажання особи пройти відповідний огляд. Фізіологічна неспроможність особи здати сечу для проведення лабораторних досліджень на виявлення в організмі алкоголю, за умови, що інші зразки біологічного середовища та кров не були відібрані у встановленому законом порядку, не можна кваліфікувати як відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Ні працівники поліції, а ні лікар-нарколог не надали можливості та не запропонували ОСОБА_1 здати матеріал, необхідний для проведення дослідження з іншого біологічного середовища: змиви з поверхні губ, слина або відібрання крові. Також захисник зазначив, що в матеріалах справи вбачається неповнота відеозапису, зокрема відсутнє складання, оголошення та вручення протоколу.

Згідно положень ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 7 КУпАП встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначений ст. 266 КУпАП, а також затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17.12.2008 року «Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» (далі Порядок), та регулюється Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 року №1452/735 (далі Інструкція).

Зазначена Інструкція покроково встановлює дії працівників поліції в разі виникнення підозри у перебуванні водія в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів.

Зокрема, пунктами 2, 6 розділу І Інструкції та пунктами 1-6 Порядку передбачено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Огляд проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, або, у разі відмови водія пройти огляд на місці, лікарем закладу охорони здоров`я.

Відповідно до положень п. 7 розділу І Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.

Пунктами 8, 9 Інструкції та пунктами 7, 8 Порядку регламентовано, що з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

З вищевказаного слідує, що поліцейський зобов`язаний запропонувати водію транспортного засобу пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки, а у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, провести такий огляд в найближчому закладі охорони здоров`я.

З оглянутого в судовому засіданні відеозапису з нагрудних камер працівників поліції, які додані до матеріалів справи, вбачається, що ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Драгер» на місці зупинки транспортного засобу. ОСОБА_1 первинно дав згоду на проведення зазначеного огляду, під час чого пропонував «вирішити справу». Проте після попередження працівниками поліції про кримінальну відповідальність за пропонування хабаря, ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на місці зупинки та зазначив, що проходитиме огляд в медичному закладі. В медичному закладі ОСОБА_1 не здав зразки біологічного середовища, посилаючись на особливості організму та нервування. Під час проходження медичного огляду ОСОБА_1 був попереджений лікарем-наркологом, що в разі не здачі ним біологічних зразків на протязі певного часу, то його дії будуть розцінені як відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Після спливу двох годин з моменту виявлення працівником поліції підстав для проведення огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 , останнього повідомлено, що відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення. В подальшому ОСОБА_1 від підпису в протоколі та від отримання його копії відмовився, про що наявна відповідна відмітка в протоколі про адміністративне правопорушення.

Аналіз статті 130 КУпАП свідчать про те, що відповідальність за відмову від проходження огляду настає у випадку відмови від любого запропонованого (в разі підстав) огляду, а недійсним є безпосередньо огляд, проведений з порушенням порядку його проведення.

Із дослідженого в судовому засіданні відеозапису встановлено, що ОСОБА_1 відмовився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного приладу «Драгер» як на місці зупинки, так і в медичному закладі. При цьому причину відмови пройти огляд за допомогою технічного приладу «Драгер» ОСОБА_1 не пояснював.

ОСОБА_1 посилався на неможливість здати аналіз сечі з фізіологічних причин, при цьому жодної згадки про хворобу чи зазначення особливості організму не висловлював. До того ж, ОСОБА_1 мав можливість пройти огляд за допомогою технічного приладу «Драгер» та підтвердити свій стан, але відмовився від зазначеної можливості.

За таких обставин, приходжу до висновку, що відеозапис підтверджує поведінку ОСОБА_1 , як таку, що направлена на ухилення від проходження огляду.

Відмова від проходження огляду на стан сп`яніння незалежно від мотивів відмови складає склад правопорушення та є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Аналіз матеріалів справи свідчить про те, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за кваліфікуючою ознакою: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, повністю доведена та підтверджується дослідженими судом доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №136109 від 24.09.2025 року, в якому зафіксовано факт вчинення ОСОБА_1 вказаного адміністративного правопорушення;

- оглянутим в судовому засіданні відеозаписом, доданим до протоколу про адміністративне правопорушення, з якого вбачається послідовність подій, які відбувались 24.09.2025 року, який беззаперечно підтверджує факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння.

Зазначені вище докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є такими, що доповнюють одне одного, є повними, безсумнівними, належними та допустимими, оскільки у відповідності до ст. ст. 251, 252 КУпАП, прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення.

Суд вважає, що поведінка ОСОБА_1 була правильно розцінена працівниками поліції, як відмова водія пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Така відмова належним чином зафіксована, підтверджується сукупністю доказів та отримана працівниками поліції від ОСОБА_1 у відповідності до вимог ст. 266 КУпАП, Порядку та Інструкції.

Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом підтверджується його письмовими поясненнями, викладеними в клопотанні, а також оглянутим відеозаписом.

При цьому, лікарем та працівником поліції було забезпечено реальну та об`єктивну можливість ОСОБА_1 пройти огляд в умовах медичного закладу у повному об`ємі, а також в законному порядку йому було надано можливість реалізації його обов`язків, встановлених Правилами дорожнього руху, однак останній їх не використав.

Враховуючи наведене, фізіологічні властивості людського організму, а також той факт, що ОСОБА_1 було надано достатньо часу для здачі аналізів та останній не висловлював скарг на своє здоров`я, дії лікаря та поліцейських в даній ситуації є законними та обґрунтованими.

Доводи захисника про те, що лікарем не було запропоновано ОСОБА_1 надати зразки іншого біологічного середовища для проведення лабораторного дослідження, враховуючи відсутність об`єктивних обставин, які б перешкоджали останньому в умовах медичного закладу здати біологічний зразок у вигляді сечі, розцінюю як форму захисту з метою уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

Крім того, в Інструкції не передбачено, що особа, яка доставлена для проходження огляду на стан сп`яніння, має право вибирати, зразки якого біологічного середовища слід надати для дослідження. Відтак, такий вибір здійснює лікар, що проводить огляд. При цьому враховується, які саме зразки біологічного середовища можна дослідити у даному закладі охорони здоров`я, а також швидкість проведення дослідження.

Оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що підтверджується зібраними матеріалами у справі, в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Сам факт відмови від проходження огляду тягне за собою відповідальність за цією статтею.

Будь-яких порушень при фіксації адміністративного правопорушення та оформленні доданих до протоколу матеріалів суд не вбачає.

Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні по справі «О?Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі - Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Як встановлено в ст. 23 КУпАП адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Дії ОСОБА_1 кваліфікую за ч. 1 ст. 130 КУпАП відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

При накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 приймаю до уваги: ступінь суспільної небезпеки правопорушень, особу правопорушника, ступінь його вини, а тому вважаю, що воно має бути накладене на нього у виді штрафу на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення, а тому з ОСОБА_1 необхідно стягнути судовий збір на користь держави.

Керуючись ст. ст. 40-1, 130 ч. 1, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Громадянина ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддати його адміністративному стягненню у виді штрафу на користь держави у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )) на користь держави судовий збір у розмірі 605 грн 60 к.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що у разі несплати ним штрафу у строк, установлений ч. 1 ст. 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем його проживання, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.

Строк пред`явлення постанови до виконання 3 (три) місяці згідно з Законом України «Про виконавче провадження».

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області.

Суддя Л.О. Пендюра