Справа № 199/9956/25
ПОСТАНОВА

іменем України

12.08.2025 місто Дніпро

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра Лисенко В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення відносно: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який має паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий 12.04.2021 Амур-Нижньодніпровським РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області, РНОКПП НОМЕР_2 , отримував посвідчення водія серії НОМЕР_3 від 30.11.1999 категорії «В, С», не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який притягується до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП,

УСТАНОВИВ:

У відповідності до протоколу про адміністративне правопорушення серії АБА № 120243 від 07.07.2025 зазначено: «07.07.2025 о 16:30 годині ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 21011», н.з. НОМЕР_4 , чим вчинив правопорушення повторно протягом року, передбаченою ч. 2 ст. 126 КУпАП від 02.05.2025, чим порушив п. 2.1 Правил дорожнього руху».

ОСОБА_1 до суду не з`явився, був сповіщеним про дату, час і місце судового розгляду справи судовою повісткою, яка направлялася поштою, через офіційний веб-сайт «Судова влада України».

Тобто судом прийнято вичерпні заходи для повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, про дату, час і місце розгляду справи, забезпечивши можливість з`явитися до суду і висловити своє відношення до складеного відносно неї протоколу про адміністративне правопорушення.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Смірнов проти України» від 08.11.2005 слідує, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору.

Крім того, Європейський суд з прав людини в п. 41 рішення від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

За вказаних обставин, з метою дотримання розумних строків розгляду справи та, враховуючи, що ОСОБА_1 повідомлений про дату, час та місце судового засідання належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не подавав, визнано можливим розгляд справи у його відсутність, на підставі ч. 1 ст. 268 КУпАП.

Дослідивши письмові докази у справі, вважаю, що провадження по справі підлягає закриттю на підставі п. 1) ч. 1 ст. 247 КУпАП, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну оцінку, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Так, частиною 5 ст. 126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.

Зокрема, частиною 2 ст. 126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Частиною 3 ст. 126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Частиною 4 ст. 126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Працівниками поліції для доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, до справи долучено:

- протокол про адміністративне правопорушення серії АБА № 120243 від 07.07.2025;

- рапорт поліцейського;

- копію постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 4152528 від 26.02.2025 за ч. 2 ст. 126 КУпАП, згідно якого ОСОБА_1 26.02.2025, керуючи ТЗ ВАЗ 21011, н.з. НОМЕР_5 , не мав права керування ТЗ відповідної категорії;

- копію екзаменаційної картки водія про отримання ОСОБА_1 посвідчення водія серії НОМЕР_3 категорії «В, С» терміном дії з 30.11.1999.

Надаючи оцінку доказам, долученим до справи, слід зазначити, що копія постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 4152528 від 26.02.2025 за ч. 2 ст. 126 КУпАП щодо ОСОБА_1 не може бути визнана допустимим доказом, оскільки ОСОБА_1 30.11.1999 отримував посвідчення водія категорії «В, С», відповідно він мав право керувати легковим автомобілем «ВАЗ 21011», н.з. НОМЕР_5 , тому вказана постанова має обґрунтований сумнів в законності її винесення, оскільки з її змісту вбачається, що в діях водія були відсутні ознаки правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Відповідно посилання в цій копії постанови серії ЕНА № 4152528 від 26.02.2025 за ч. 2 ст. 126 КУпАП про те, що ОСОБА_1 не мав права керування транспортним засобом відповідної категорії не відповідало фактичним обставинам справи.

У випадку, якщо б ОСОБА_1 26.02.2025 не мав при собі посвідчення водія відповідної категорії, як про це зазначено у постанові від 26.02.2025, за таких обставин він мав би бути притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП, яка передбачає адміністративну відповідальністьза керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії.

Крім того, працівник поліції не долучив до справи докази того, що станом на 07.07.2025 ОСОБА_1 не мав права керування транспортним засобом або передав керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом і що дане адміністративне правопорушення, яке має ознаки ч. 2 ст. 126 КУпАП, вчинено повторно протягом року.

Те, що водій ОСОБА_1 станом на 07.07.2025 знову міг не мати при собі посвідчення водія, не утворює склад правопорушення, передбачений ані ч. 2, ані ч. 5 ст. 126 КУпАП, оскільки за таке порушення передбачена відповідальність ч. 1 ст. 126 КУпАП, що не утворює кваліфікуючу ознаку повторність в розумінні диспозиції ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Взагалі опис правопорушення в змісті протоколу про адміністративне правопорушення від 07.07.2025 за ч. 5 ст. 126 КУпАП не містить зазначення всіх необхідних елементів складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, що вказує на те, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний допустимим доказом по справі.

У відповідності до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Приймаючи до уваги приписи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також зважаючи на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011, заява № 16347/02), «Малофєєва проти росії» (рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04), «Карелін проти росії» (рішення від 20.09.2016, заява № 926/08), виходжу з того, що суддя у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, звертаю увагу і на рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гайдашевський проти України» від 06.02.2025, де Суд визнав порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки апеляційний суд за власною ініціативою під час перегляду в апеляційному порядку справи про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП шукав ключові докази, які шкодять становищу обвинуваченого, і використав їх у своєму вироку, щоб заперечити аргументи, висунуті захистом. Жоден інший учасник адміністративного провадження не був присутній, щоб просити суд провести ці перевірки чи зібрати докази. Шукаючи такі докази за власною ініціативою та засуджуючи заявника на основі доказів, отриманих таким чином, апеляційний суд створив враження плутанини між ролями прокурора та судді та, відповідно, дав підстави для законних сумнівів щодо неупередженості суду за об`єктивною перевіркою.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до вимог п. 1) ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, в справі відсутні об`єктивні і належні докази, які б підтверджували наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, у зв`язку з чим провадження по справі підлягає закриттю на підставі п. 1) ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Закрити на підставі п. 1) ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 126 КУпАП, у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра.

Суддя: В.О.Лисенко