Справа № 581/483/25
Провадження № 3-зв/581/2/25
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

19 серпня 2025 року селище Липова Долина

Липоводолинський районний суд Сумської області у складі судді Сізова Д.В., за участю секретаря судового засідання Самілик Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про відвід судді Липоводолинського районного суду Сумської області Бутенка Дмитра Володимировича у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статтею 185-3 КУпАП,

в с т а н о в и в :

У провадженні судді Липоводолинського районного суду Сумської області Бутенка Д.В. перебуває справа про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статтею 185-3 КУпАП.

Під час розгляду вказаної справи 6 серпня 2025 року у судовому засіданні ОСОБА_1 заявив усне клопотання про відвід судді Бутенка Д.В., яку обґрунтував своїм бажанням замінити вказаного суддю на іншого.

Судом сформовано матеріали заяви про відвід судді, які містять довідку секретаря судового засідання, протокол судового засідання та компакт диск із відео- та аудіофіксацією судового засідання. Справу про відвід судді спрямовано до канцелярії суду для проведення автоматизованого розподілу, за наслідками якого для її розгляду визначено суддю Сізова Д.В.

Учасники судового розгляду в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Із довідки секретаря судового засідання Бочкун Л.І. від 18 серпня 2025 року та протоколу судового засідання від 6 серпня 2025 року вбачається, що під час розгляду судового провадження обвинуваченим ОСОБА_1 о 14 год 02 хв. заявлено відвід судді. О 14 год 03 хв. оголошено перерву в судовому засіданні для надання часу для підготовки вказаної заяви у письмовій формі. Станом на 18 серпня 2025 року письмової заява ОСОБА_1 про відвід судді до суду не надійшло.

Відповідно до статті 2 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. При цьому чинні процесуальні норми КУпАП не містять положень щодо підстав заявлення відводу судді у справі про адміністративне правопорушення та порядку вирішення такої заяви.

ЄСПЛ неодноразово звертав увагу на недосконалість чинного законодавства України і необхідність дотримуватися принципу правової визначеності (п. 53 рішення від 06 листопада 2008 року у справі «Єлоєв проти України» (Yeloyev v. Ukraine), заява № 17283/02); п. 19 рішення від 18 грудня 2008 року у справі «Новік проти України» (Novik v. Ukraine), заява № 48068/06), а Конституційний Суд України у п. 3.4 і 3.6 свого рішення від 11 жовтня 2011 року (справа № 10-рп/2011), аналізуючи положення міжнародних актів, наголосив, що «не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення», а відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним». У цьому рішенні суд поширив певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Із огляду на викладене, на вирішення порушеного питання поширюються гарантії статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що у свою чергу надає можливість застосувати аналогію закону при вирішенні питання про відвід судді у справі про адміністративне правопорушення, тобто застосувати до КУпАП іншої норми закону, зокрема положень КПК України, які регламентують подібні відносини, заповнивши тим самим прогалину у законодавстві України про адміністративні правопорушення, що є невід`ємним правом учасників провадження (правом на справедливий суд), оскільки мова не йде про норми, які встановлюють виключення або спеціальне правове регулювання.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, для визначення неупередженості суду належить виходити не тільки з суб`єктивного критерію, але й об`єктивного підходу, який визначає, чи були забезпечені достатні гарантії, аби виключити будь-які законні сумніви з цього приводу (рішення ЄСПЛ від 07 серпня 1996 року у справі «Феррантеллі та Сантанджело проти Італії» (п.58).

За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у справі.

Застосовуючи об`єктивний критерії, слід з`ясувати, чи існують, окрім самої поведінки судді, певні факти, які можуть служити підставою для сумніву у його безсторонності. Тобто при визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді позиція особи, про яку йдеться, має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі «Феррантеллі та Сантанджело проти Італії» від 07 серпня 1996 року).

Стаття 15 Кодексу суддівської етики, затвердженого на XI з`їзді суддів України 22 березня 2013 року передбачає, що: «Неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді».

Вичерпний перелік підстав, за наявності яких суддя підлягає відводу, визначений статтями 75, 76 КПК України.

Зокрема, згідно зі статтею 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;

5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Вбачається, що відвід зумовлений недовірою до судді.

Дослідивши журнал судового засідання від 6 серпня 2025 року та матеріали відео- та аудіофіксації, яка відбувалася під розгляду справи, судом не встановлено викладених у заяві обставин.

Таким чином, під час судового розгляду не встановлено і заявником не доведено наявність обставин, які викликали б сумнів у неупередженості судді та відповідно унеможливлювали б винесення ним об`єктивного судового рішення. Не погодження заявника внаслідок суб`єктивних міркувань з процесуальними діями судді при розгляді справи про адміністративне правопорушення не свідчить про його упередженість і необ`єктивність та не тягне за собою його усунення від розгляду справи про адміністративне правопорушення.

За таких обставин, суд відмовляє у задоволенні заяви про відвід судді.

Керуючись статтями 246, 283 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в :

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Липоводолинського районного суду Сумської області Бутенка Дмитра Володимировича у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статтею 185-3 КУпАП.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Д. В. Сізов