Справа №576/1818/24 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Усенко Л. М.
Номер провадження 33/816/234/25 Суддя-доповідач Рунов В. Ю.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

Іменем України

31 липня 2025 року суддя Сумського апеляційного суду Рунов В. Ю., з участю секретаря судового засідання Авраменко Д. А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Суми справу про адміністративне правопорушення № 576/1818/24 за апеляційною скаргою захисника ШАТІЛІНА Г. П. на постанову судді Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 27.08.2024, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1

визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

учасників провадження в справі про адміністративне правопорушення:

захисника адвоката Шатіліна Г. П.,

установив:

В поданій апеляційній скарзі захисник ШАТІЛІН Г. П. просить скасувати постанову судді та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях його підзахисного складу правопорушення, оскільки ОСОБА_2 був безпідставно зупинений поліцейськими, які не роз`яснили йому права, з результатом проведеного на місці зупинки т/з огляду ОСОБА_2 згоден не був і наполягав на проходженні огляду у закладі охорони здоров`я, відеозаписи є недопустимим доказом через їх не безперервність і зазначення ознак технічного приладу у протоколі. Крім того, перевищення допустимого вмісту алкоголю у його підзахисного перебувало у межах можливої похибки вимірювань згідно характеристик приладу Драгер, в Україні на законодавчому рівні допустимий рівень алкоголю в крові не встановлений, тому підлягають застосуванню норми міжнародного права. Вважає безпідставним відмову судді у задоволенні клопотання сторони захисту про призначення судової експертизи наявних в матеріалах справи відеозаписів, а також вказує на порушення права на захист, так як він приймав участь в судовому засіданні дистанційно в режимі відеоконференції і не мав реальної можливості дослідити відеозаписи.

Постановою судді Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 27.08.2024 ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і на нього накладене стягнення у виді штрафу на користь держави в сумі 17000 грн з позбавленням права керування т/з на строк 1 рік. Стягнуто на користь держави судовий збір в сумі 605,60 грн.

Згідно постанови судді, ОСОБА_2 15.06.2024 о 01:19 в м. Глухів по вул. Терещенків керував т/з Mersedes-Benz, н. з. НОМЕР_1 в стані алкгольного сп`яніння згідно показників газоаналізатора Алкотест 6820 ARKM0648, які склали 0,32 проміле. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в Глухівській міській лікарні відмовився, чим порушив вимоги п. 2.9а ПДР.

Вислухавши доводи захисника Шатіліна Г. П., який підтримав свою апеляційну скаргу та просив скасувати постанову судді, а провадження у справі закрити, перевіривши матеріали справи і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вказана вище апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Зокрема, розглянувши протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 779759 від 15.06.2024, суддя суду першої інстанції цілком вірно дійшов висновку, що водій ОСОБА_2 керував т/з у стані алкогольного сп`яніння, що відповідає фактичним обставинам справи, належним чином умотивовано та об`єктивно підтверджується доказами, а саме:

- роздруківкою показників результату огляду водія ОСОБА_2 на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу Drager Alcotest 6820, результат тесту 0,32 проміле, який підписаний останнім;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого водій ОСОБА_2 пройшов огляд на стан сп`яніння на місці зупинки т/з із використанням спеціального технічного засобу, результат огляду 0,32 проміле, з яким останній погодився, що підтверджується його особистим підписом у відповідній графі акту;

- відеозаписами подій правопорушення з технічних засобів поліцейських, на яких зафіксовані обставини зупинки т/з під керуванням ОСОБА_2 , встановлення поліцейськими його особи, виявлення у нього під час спілкування поліцейськими ознак алкогольного сп`яніння, проходження ОСОБА_2 огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки т/з за допомогою спеціального технічного засобу Drager Alcotest 6820 і результат такого огляду 0,32 проміле, з яким він спочатку не погодився, але в подальшому відмовився прослідувати до закладу охорони здоровя та погодився з результатом огляду проведеного поліцейськими.

Оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки учасників дорожнього руху, у тому числі осіб, які керують т/з, і встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, тому в протоколі поліцейського та у постанові судді присутнє посилання на порушення водієм ОСОБА_2 вимог п. 2.9а ПДР, згідно яких водієві забороняється керувати т/з у стані алкогольного сп`яніння, а сама процедура огляду на стан сп`яніння закріплена у ст. 266 КУпАП, розділі Х «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», розділах І-ІІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» і «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду».

Так, у разі наявності підстав вважати, що водій т/з перебуває у стані сп`яніння, згідно з ознаками, визначеними в розділу I «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», така особа підлягає огляду на відповідний стан сп`яніння.

Питання встановлення первинних ознак стану сп`яніння, які є підставами для проведення огляду водія т/з, відноситься виключно до компетенції поліцейського відповідно розділу І вказаної вище Інструкції.

Згідно визначеної процедури огляд водія, зокрема на стан сп`яніння, проводиться: 1) поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення; 2) у закладі охорони здоров`я (в тому числі у разі незгоди водія на проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами), не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення в присутності поліцейського. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан сп`яніння затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан сп`яніння в інших закладах забороняється.

Необхідно зауважити, що відеозаписи події наведеного вище правопорушення є об`єктивними доказами у справі і не залежать від суб`єктивного сприйняття будь-якою особою певних подій, а засвідчують, що у даній справі мала місце належна правова процедура та законний алгоритм дій поліцейських щодо забезпечення проходження водієм ОСОБА_2 огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки т/з.

Із самих відеозаписів є очевидним, що вони здійснювалися поліцейськими, які оформлювали матеріали справи про адміністративне правопорушення, а той факт, що зафіксовані на них події за участю ОСОБА_2 мали місце та стосуються саме цієї справи, ніким не оспорюється.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника про те, що відеозаписи є не допустимим доказом через їх не безперервність та не зазначення у протоколі технічного засобу, яким був здійснений відеозапис, то апеляційний суд вважає їх безпідставними і такими, що задоволенню не підлягають, оскільки наявні у справі відеозаписи містять достатньо інформації для встановлення фактичних обставин, які мають істотне значення для справи, і можуть бути доказом, незважаючи на їх не безперервність, так як доказами у справі можуть бути будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суддя встановлює наявність чи відсутність правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, які установлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису тощо (ч. 1 ст. 251 КУпАП).

Апеляційний суд не може погодитись з доводами апеляційної скарги про те, що ОСОБА_2 не погодився з результатом огляду його на місці зупинки т/з, оскільки вони не у повній мірі відповідають фактичним обставинам справи і дослідженому відеозапису, з якого убачається, що ОСОБА_2 спочатку дійсно не погодився з результатом його огляду на стан сп`яніння на місці зупинки т/з і виявив бажання пройти відповідний огляд у закладі охорони здоров`я, але пізніше відмовився прослідувати до найближчого закладу охорони здоров`я і погодився з результатом проведеного поліцейськими огляду, про що поставив свій підпис у відповідній графі акту.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що вказаний відеозапис не є єдиним доказом у справі, цей запис узгоджується з іншими доказами, на які послався суддя суду першої інстанції у своїй постанові, зокрема з роздруківкою результату огляду, актом огляду, протоколом про адміністративне правопорушення, які підписані власноруч ОСОБА_2 , де у відповідних графах викладене його пояснення про те, що він керував автомобілем, перед цим впив банку пива, з результатом огляду на місці погодився та відмовився їхати в медичний заклад. При цьому будь-яких зауважень з приводу допущених порушень порядку огляду не висловив.

З огляду на викладене, керування ОСОБА_2 т/з у стані алкогольного сп`яніння в порушення імперативних вимог ПДР цілком логічно завершилось складенням відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з чим апеляційний суд вважає, що поліцейськими при складанні цього протоколу дотримані в повному обсязі усі вимоги процесуальних норм, права та законні інтереси ОСОБА_2 як учасника дорожнього руху, а сам протокол містить всі обов`язкові елементи, які закон встановлює до змісту протоколу (ст. 256 КУпАП), зокрема суть правопорушення (об`єктивна сторона) керування т/з особою в стані алкогольного сп`яніння, конкретний пункт ПДР 2.9а і нормативно-правовий акт, який передбачає відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП, тому доводи апеляційної скарги у цій частині не заслуговують на увагу і задоволенню не підлягають.

Вищенаведене підтверджує не лише факт керування водієм ОСОБА_2 т/з у стані алкогольного сп`яніння, а й дотримання поліцейськими самої процедури відповідного огляду, що повністю відповідає вимогами законодавства України про адміністративні правопорушення, які водій т/з зобов`язаний виконувати (п. 2.9а ПДР), так як «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди; ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі» (рішення ЄСПЛ від 29.06.2007 у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (OHalloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02), а кожний т/з, який знаходиться в русі, повинен мати водія, який повинен контролювати свій т/з таким чином, щоб бути завжди у змозі належним чином їм управляти, бути ознайомленим з правилами дорожнього руху, приписами в області безпеки дорожнього руху, а також з такими факторами, які можуть вплинути на його поведінку (п. 1, 5 і 6 ст. 8 Конвенції про дорожній рух (Відень, 08.11.1968) та положень Європейської угоди, яка доповнює цю Конвенцію (Женева, 01.05.1971).

Як зазначалось вище, відповідно ЗУ «Про дорожній рух» ПДР України встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України; інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація т/з окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил; учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил (п. 1.1, 1.3), а на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог ПДР, а також: а) пред`явити для перевірки документи, зазначені в п. 2.1; б) дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність т/з; в) дати можливість оглянути т/з відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) перевірку технічного стану т/з, які відповідно до законодавства підлягають обов`язковому технічному контролю (п. 2.4 ПДР), тому застосування уповноваженими на те посадовими особами Національної поліції заходів адміністративного впливу щодо зупинки т/з під керуванням ОСОБА_2 провадилось в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (ч. 3 ст. 7 КУпАП), правомірність дій поліцейських щодо зупинки т/з не знаходилась у причинному зв`язку з безальтернативним обов`язком водія т/з при наявності ознак сп`яніння пройти на вимогу поліцейського відповідний огляд з метою встановлення стану такого сп`яніння у передбачений законом спосіб.

Крім того, необхідно пам`ятати, що згідно приписів ЗУ «Про правовий режим воєнного стану» та «Порядку здійснення заходів під час запровадження комендантської години та встановлення спеціального режиму світломаскування в окремих місцевостях, де введено воєнний стан», на території, де запроваджено комендантську годину, забороняється перебування у визначений період доби на вулицях та в інших громадських місцях осіб без виданих перепусток, а також рух т/з. Під час дії комендантської години ЗСУ, Держспецтрансслужба, НГУ, ДПС, НП, СБУ, ДФС, ДМС, ДСНС продовжують виконання своїх завдань відповідно до призначення та специфіки діяльності. Патрулям на території, де запроваджено комендантську годину, в установленому законодавством порядку надано право, зокрема, перевіряти в осіб посвідчення, документи, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, документи, що підтверджують законність перебування на території України, перепустки, а в разі їх відсутності затримувати відповідних осіб та доставляти в органи або підрозділи НП для встановлення особи, за потреби проводити огляд речей, т/з, багажу та вантажів, які ними перевозяться. Уповноважена особа має право зупиняти т/з та вимагати пред`явлення нею документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, а також документів, що підтверджують відповідне право особи (посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію ТЗ), якщо зовнішні ознаки особи чи т/з або дії особи дають достатні підстави вважати, що особа причетна до вчинення правопорушення.

Наведені вимоги узгоджуються і з положеннями ст. 32, 35 ЗУ «Про Національну поліцію», тому зупинення під час дії комендантської години поліцейськими т/з під керуванням ОСОБА_2 , є законним і необхідним, а доводи апеляційної скарги з цього приводу про безпідставність зупинки не підлягають задоволенню.

Не було установлено під час розгляду апеляційної скарги й будь-яких даних про упередженість поліцейських, застосування до ОСОБА_2 незаконних методів, примусу чи інших протиправних дій, пов`язаних із складанням протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП, тому вимога поліцейського до ОСОБА_2 як до водія т/з пройти відповідний огляд на стан алкогольного сп`яніння також відповідає легітимній меті та завданням КУпАП, якими є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Що стосується доводів апеляційної скарги про застосування норм міжнародного права щодо максимального рівня вмісту алкоголю у крові, то апеляційний суд не може прийняти їх до уваги, оскільки вони не ґрунтуються на вимогах законодавства України про адміністративні правопорушення.

Так, згідно приписів ст. 8 Віденської Конвенції про дорожній рух від 08.11.1968 (з доповненнями), у національному законодавстві повинні бути передбачені спеціальні положення, що стосуються керування т/з під дією алкоголю, а також допустимий законом рівень вмісту алкоголю у крові, а у відповідних випадках в повітрі, що видихається, перевищення якого є не сумісним із керуванням т/з. У всіх випадках максимальний рівень вмісту алкоголю в крові у відповідності із національним законодавством не повинен перевищувати 0,50 г чистого алкоголю на літр крові чи 0,25 мг на літр повітря, що видихається, а відповідно п. 7 розділу II «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові. Тобто, максимальний рівень вмісту алкоголю в крові у відповідності із національним законодавством не перевищив 0,50 г чистого алкоголю на літр крові чи 0,25 мг на літр повітря, так як складає 0,2 проміле алкоголю в крові, а показник при огляді водія ОСОБА_2 склав 0,32 проміле.

Необхідно зауважити, що вказана вище норма Конвенції не встановлює мінімального рівня алкоголю в крові або у повітрі, що видихається водієм.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 КУпАП), тому послідовність викладення в диспозиціях наведених вище правових норм завдань дає підстави для висновку, що застосування належної юридичної процедури є не самоціллю, а важливою умовою досягнення результатів адміністративного судочинства, визначених законодавцем як пріоритетні, охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, сумлінного виконання своїх обов`язків.

Недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, одержаній унаслідок істотного порушення прав та свобод людини, тобто імперативною законодавчою забороною використовувати результати процесуальних дій як докази охоплюються випадки, коли недотримання процедури їх проведення призвело до порушення конвенційних та/або конституційних прав і свобод людини.

Відтак, у кожному з вищезазначених випадків простежується чіткий зв`язок правил допустимості доказів з фундаментальними правами і свободами людини, гарантованими Конвенцією та/або Конституцією України, тому вирішуючи питання про вплив порушень порядку проведення огляду на стан сп`яніння на доказове значення отриманих у його результаті відомостей, суд повинен насамперед з`ясувати вплив цих порушень на ті чи інші конвенційні або конституційні права людини, зокрема встановити, наскільки процедурні недоліки «зруйнували» або звузили ці права або ж обмежили особу в можливостях їх ефективного використання.

Здійснене апеляційним судом дослідження зазначених вище доказів дозволяє зробити однозначний та безсумнівний висновок, який виключає будь-яке інше розумне пояснення подій, які є предметом цієї справи, а за вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення та в постанові судді обставин саме ОСОБА_2 керував т/з, будучи у стані алкогольного сп`яніння, так як будь-який обґрунтований сумнів у справі був спростований фактами, встановленими в судовому засіданні на підставі належних, достовірних, допустимих і достатніх доказів.

Суддя суду першої інстанції не вийшов за межі зазначених у протоколі обставин, розглянувши справу на підставі наданих сторонами (у тому числі й уповноваженою особою національної поліції, яка склала протокол про адміністративне правопорушення ч. 2 ст. 251, ст. 255 КУпАП) та досліджених у судовому засіданні доказів, достатніх у своїй сукупності і взаємозв`язку для доведення вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. При розгляді справи в повному обсязі дотримані положення ст. 268, 279, 280 КУпАП, постанова судді є законною, обґрунтованою і належним чином умотивованою, тому вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

постановив:

Постанову судді Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 27.08.2024 відносно ОСОБА_3 залишити без змін, а апеляційну скаргу його захисника ШАТІЛІНА Г. П. на цю постанову без здовлення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В. Ю. Рунов