ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 619/4904/24 Головуючий суддя І інстанції Остропілець Є. Р.
Провадження № 33/818/1062/25 Суддя доповідач Грошева О.Ю.
Категорія: Керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2025 року м.Харків

суддя Харківського апеляційного суду Грошева О.Ю.,

за участі

секретаря Шевченко Д.В.,

захисника Стрижака С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в режимі відеоконференції справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Дергачівського районного суду Харківської області від 24 липня 2025 року стосовно ОСОБА_1 , -

у с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

- визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 гривень 00 копійок, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік

Постановою встановлено, що 23.06.2024 о 10 год 30 хв в Харківській області Харківському районі с.Черкаська Лозова по вул.Центральна 1, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Skoda Octavia» державний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, невнятна мова, тремтіння рук). Від медичного огляду встановленого порядку на місці зупинки та в медичному закладі відмовився, що зафіксовано на бодікамеру №17, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху.

В своїй апеляційній скарзі захисник Чорний А.А. просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскаржувану постанову скасувати та закрити провадження у справі.

Вказує, що оскаржувану постанову він не отримував, виклик до суду також не надходили, перебуває на військовій службі, смс повідомлення могли не надходити через нестабільний мобільний зв`язок.

Щодо самої постанови, зазначає, що не погоджується з нею а доводи надасть суду після ознайомлення з матеріалами справи.

Пізніше захисник Стрижак С.В., який також представляє інтереси ОСОБА_1 , надіслав на адресу суду доповнення до апеляційної скарги.

Вказує, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що факт керування транспортним засобом на відео не зафіксовано, а пояснення на відео ОСОБА_1 надав під диктовку, внаслідок психологічного та фізичного тиску.

Причина зупинки також не зрозуміла.

Також на відеозаписі не зафіксовано і процедуру складання протоколу.

При цьому сам ОСОБА_1 стверджує, що він після зйомки постановочного відео погодився пройти огляд.

Також звертає увагу на те, що у протоколі зазначено час керування транспортним засобом 10 година 30 хвилин, проте з відеозапису вбачається інший час, а саме 09 година 47 хвилин.

Окрім вказаного захисник заявив клопотання

1 Про повернення справи на дооформлення підстава неповний відеозапис.

2 Про витребування повного відеозапису від поліції.

3. Про виклик патрульного ОСОБА_2 в судове засідання для надання пояснень.

4. Про визнання наявного відеозапису недопустимим та недостовірним.

Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити, оскільки апелянт довів поважність пропуску строку.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку захисника, який підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною дана особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд не порушив вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для належного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 в порушенні правил дорожнього руху.

З огляду на матеріали справи, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції повно і всебічно встановив обставини, передбаченні ст. 280 КУпАП, щодо вчинення правопорушення і вини ОСОБА_1 , та прийняв постанову у відповідності з вимогами ст. ст. 283, 284 КУпАП на підставі наявних у справі та досліджених в судовому засіданні доказів, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст. ст. 251, 252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду.

Протокол про адміністративне правопорушення (а. с. 1) відносно ОСОБА_1 складений уповноваженою державою особою і дії посадової особи, що його складала в порядку передбаченому чинним законодавством не оскаржувалися.

Згідно вимог ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, працівником поліції з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається не дійсним.

В протоколі про адміністративне правопорушення (а. с. 1) працівником поліції зазначено, що 23.06.2024 о 10 год 30 хв в Харківській області Харківському районі с.Черкаська Лозова по вул.Центральна 1, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Skoda Octavia» державний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, невнятна мова, тремтіння рук). Від медичного огляду встановленого порядку на місці зупинки та в медичному закладі відмовився, що зафіксовано на бодікамеру №17, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху.

.

Аналогічні обставини встановив суд першої інстанції.

Таким чином, водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України (далі ПДР України), за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З відеозапису, який міститься в матеріалах справи, вбачається що ОСОБА_1 особисто, без будь яких ознак тиску на нього, повідомив, що саме він керував транспортним засобом, відмовляється проходити огляд, як на місці так і у закладі охорони здоров`я.

Вказані відомості чітко зафіксовані на відеозаписі.

Апеляційний суд наголошує на тому, що водій транспортного засобу повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Проте ОСОБА_1 категорично відмовився виконувати законні вимоги інспектора та проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння, внаслідок чого водій порушив п.2.5 ПДР України.

При цьому ОСОБА_1 не повідомляв працівника поліції про те, що транспортним засобом керувала інша особа чи про будь які інші обставини, хоча мав таку можливість під відеозапис повідомити про такі факти.

Не оспорював, зокрема в судовому порядку, такі дії працівника поліції, не подавав будь яких скарг, не звертався до правоохоронних органів із заявою про фактично, як зараз стверджує ОСОБА_1 , фальсифікацію справи щодо нього.

Всі ці вказані відомості, на думку апеляційного суду, свідчать про відсутність підстав сприймати як об`єктивну версію ОСОБА_1 , щодо його непричетності до вчинення адміністративного правопорушення.

Окрім вказаного, сторона захисту не наводить у своїй апеляційній скарзі жодних відомостей, які б свідчили про наявність якогось примусу з боку працівників поліції, внаслідок чого ОСОБА_1 був змушений повідомити про те що він водій.

Більш того, у матеріалах справи міститься пояснення ОСОБА_1 , який зазначив, що випив 300 грам горілки та пива, також вказав, що саме він керував транспортним засобом.

Окрім вказаного, належить зазначити, що ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності не за знаходження за кермом в стані наркотичного сп`яніння, ці обставини не встановлені.

Відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП настає внаслідок відмови водія від проходження огляду, яка зафіксована на відеофайлі.

Таким чином, поліцейський діяв в межах закону та отримавши відмову водія від проходження огляду поліцейським було складено протокол.

Велася відеозйомка, свідки не залучались.

Протокол про адміністративне правопорушення та відеозапис не містять суттєвих розбіжностей, а інші матеріали справи в їх сукупності підтверджують фактичні обставини справи, а тому вірно покладено ці дані судом в основу прийнятого рішення.

Обставини правопорушення об`єктивно підтверджуються сукупністю зібраних по справі матеріалів.

При цьому відеозапис судом приймається як належний та допустимий доказ, апеляційний суд не вбачає жодних порушень, наслідком яких належало б визнати цей доказ недопустимим.

Невідповідність або певна неточність у зазначенні часу керування ОСОБА_1 у протоколі про адміністративне правопорушення з часом, який зазначений на файлі з відеозаписом, не є суттєвою, та не тягне за собою визнання доказом недопустимим, оскільки зокрема сторона захисту не заперечує, що на відео зафіксовано саме ОСОБА_1 .

За таких обставин дії працівників патрульної поліції повністю відповідали букві закону і підстав для закриття провадження з цих підстав у апеляційного суду відсутні.

Крім того, водій або його захисник не були позбавлені можливості оскаржити дії патрульного до суду, проте таким правом сторона захисту не скористалась.

Крім того, за вказаних у цьому рішенні обставин, зібраних доказів, апеляційний суд відмовляє у задоволенні клопотання захисника про необхідність виклику та допиту працівника поліції.

В матеріалах справи наявні вичерпні відомості про події 23 червня 2024 року, зокрема відеозапис, а тому допит інспектора є зайвим.

Що стосується інших трьох клопотань - про повернення справи на дооформлення, про витребування повного відеозапису від поліції та про визнання наявного відеозапису недопустимим та недостовірним, то такі клопотання також не підлягають задоволенню.

Фактично захисник заявив вказані три клопотання щодо однієї обставини, а саме, як на його думку недопустимості наявного відеозапису, як доказу.

Захисник вважає, що необхідно зробити запит до поліції та витребувати повний відеозапис, повернути на дооформлення для того, що поліція надіслала повний відеозапис, а також належить визнати відеозапис недопустимим доказом.

На думку колегії суддів, така позиція захисника є дещо незрозумілою, оскільки кожне наступне клопотання за змістом і за вимогою виключає попереднє.

Апеляційний суд не позбавлений можливості здійснити запит до поліції, в разі якщо такий відеозапис відсутній і на цьому наполягає сторона захисту, або відправити справу на доопрацювання, якщо запис не був приєднаний до матеріалів справ.

Але у даній справі відеозапис наявний, а тому підстав для задоволення клопотань в цій частині немає.

З приводу недопустимості відеозапису, апеляційний суд вже висловився у цьому рішенні і вважає цей доказ належним та допустимим.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що впливатимуть зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцією факту (рішення ЄСПЛ, справа «Коробов проти України» №39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишить місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1987 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави. За результатами розгляду вказаної справи, Суд не встановив порушень прав заявників, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини.

За змістом ст. ст. 279, 280 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення має розглядатись суддею у межах тих обставин, які зазначені у протоколі про таке порушення.

Вид адміністративного стягнення ОСОБА_1 , суддею призначений з урахуванням вимог ст. 33 КУпАП, в межах строку передбаченого ст. 38 КУпАП та в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Безумовних підстав для скасування постанови суду першої інстанції не встановлено.

Cуд апеляційної інстанції приходить до висновку, що постанова є належним чином вмотивованою та обґрунтованою і скасуванню за доводами апеляційної скарги не підлягає

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити, поновивши строк на апеляційне оскарження постанови судді Дергачівського районного суду Харківської області від 24 липня 2025 року стосовно ОСОБА_1 .

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Дергачівського районного суду Харківської області від 24 липня 2025 року стосовно ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя О.Ю. Грошева