Справа №295/8625/25
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.08.2025 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду м. Житомира Довгалюк Людмила Василівна, за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 та у режимі відеоконфененції його захисника - адвоката Хомича А.М.,

розглянувши матеріали, які надійшли з ВАП Управління патрульної поліції в Житомирській області, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП)

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , працюючого директором та водієм ПП "Самоцвіти Волинь", проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

В С Т А Н О В И В :

19.06.2025 о 00 годин 37 хвилин у м. Житомирі по проспекту Незалежності, 2, ОСОБА_1 керував автомобілем Lexus, державний номерний знак НОМЕР_2 , із явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку водій відмовився, відсторонений від керування транспортним засобом у порядку ст. 266 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 , не оспорюючи факту керування транспортним засобом, вину не визнав та пояснив, що за вказаних у протоколі обставин він їхав із роботи під час комендантської години. Вважає, що був неправомірно зупинений працівниками поліції під час керування автомобілем, рухаючись на жовтий мигаючий сигнал світлофору. Штраф за вчинення адміністративного правопрушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП вже сплатив, однак на даний час постанову серії ЕНА № 5012260 від 19.06.2025 оскаржує у судовом порядку. На пропозицію працівників поліції, які відчули від нього запах алкоголю, відмовився пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу "Драгер", якому не довіряє, але погодився пройти огляд у медичному закладі. Натомість після погроз поліцейських щодо його затримання та поміщення автомобіля, який йому не належить, на штрафний майданчик, він вимушено відмовився від проходження медичного огляду на стан сп`яніння.

Захисник просив закрити провадження у справі за відсутністю у діях його підзахисного складу адміністративного правопорушення, посилаючись на доводи, викладені у його письмових запереченнях, які він підтримав у судовому засіданні, посилаючись, зокрема, на безпідставність причин зупинки транпсортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , відсутність факту порушення правил дорожнього руху, а також на провокацію з боку працівників поліції щодо складання адміністративних матеріалів за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Крім того, зазначив, що матеріали відеозапису IMG 4613 є може бути визнаний належним доказом, оскільки його реквізити не відповідають зазначеним у протоколі.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та його захисника, вивчивши зміст письмового клопотання адвоката Хомича А.М. про закриття провадження у справі, дослідивши матеріали справи, відтворивши долучені до протоколу відеофайли, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов такого висновку.

Адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1 ст. 9 КУпАП).

Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, речовими доказами тощо (ст. 251 КУпАП).

Диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння.

За змістом п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного чи іншого сп`яніння.

Відповідно до ст. 266 КУпАП та п. 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкції), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Тобто, якщо у поліцейського виникла обґрунтована підозра про перебування особи, яка керує транспортним засобом, в стані сп`яніння, він має право направити цю особу для проведення відповідного огляду.

Відмова водія від проходження огляду, зокрема, на стан алкогольного сп`яніння, є порушенням п. 2.5 ПДР та самостійною підставою притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, не зважаючи на підстави такої відмови.

Правопорушення вважається закінченим із того моменту, коли особа відмовилася від проходження такого огляду.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адмінстративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 366180 від 19.06.2025, направленням водія на огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 19.06.2025, копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 5012260 від 19.06.2025 за ч. 2 ст. 122 КУпАП, що стало причиною зупинки транспортного засобу відповідно до ст. 35 Закону України "Про національну поліцію", відтвореними відеозаписом із відеореєстратора службового автомобіля та нагрудної камери працівника поліції, де зафіксовані обставини адміністративного правопорушення у достатньому обсязі для вирішення питання про наявність події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП у діянні ОСОБА_1 .

Шляхом дослідження долученого до матеріалів справи відеозапису судом встановлено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, повідомлення його працівниками поліції про причину зупинки автомобіля та виявлені ознаки алкогольного сп`яніння. Зафіксовано відмову водія пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу (00:49:06) та згоду пройти огляд на у найближчому медичному закладі (00:50:21), натомість у подальшому ОСОБА_1 висловив відмову від проходження огляду у найближчому медичному закладі (00:56:25), був відсторонений працівниками поліції від керування автомобілем (00:58:35), після чого стосовно нього складено адміністративні матеріали.

Даний відеодоказ відповідає вимогам ст. 251 КУпАП та Інструкції, є належним і допустимим, оскільки не має ознак переривання чи монтування під час фіксації обставин, які мають значення для справи, що в сукупності з іншими дослідженими доказами підтверджує вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення.

При цьому відсутність у матеріалах справи технічних характеристик приладу на який проводилася відеозйомка, не спростовує об`єктивність інформації, яка зібрана за допомогою зазначених приладів (портативний відеореєстратор та реєстратор, встановлений всередині службового автомобіля тощо).

Варто відзначити, що на відео поведінка особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не у повній мірі відповідає обстановці, видається непослідовною, прослідковуються зазначені в акті огляду видимі ознаки стану алкогольного сп`яніння водія.

Зібрані докази, на переконання суду, отримані з дотриманням встановленого законом порядку та передбаченими способами, є належними та допустимими, тому не викликають сумнівів у їх достовірності та істинності.

Доводи захисника стосовно того, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 зупинено безпідставно також не заслуговують на увагу, оскільки зупинка транспортного засобу відповідала вимогам ст. 35 Закону України «Про національну поліцію», тим більше здійснена під час комендантської години (00:37:00).

З відеозапису вбачається, що поліцейський проінформував водія про конкретну причину зупинки автомобіля, а саме проїзд перехрестя на заборонений сигнал світлофора (00:45:20), про що винесено відповідну постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 5012260 від 19.06.2025 за ч. 2 ст. 122 КУпАП, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 510 грн, який правопорушником із його слів вже сплачено (а.с. 4).

Щодо доводів захисника щодо оскарження даної постанови у судовому порядку, про що свідчить ухвала Корольовського районного суду м. Житомира у справі № 295/8984/25, суд зауважує, що прийняття судового рішення в іншій справі не преюдиційним та не має вирішального значення при розгляді даної справи, з огляду на те, що вина ОСОБА_1 доведена сукупністю достатніх та переконливих доказів, які беззаперечно підтверджують наявність у діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, обсяг яких дозволяє прийняти рішення у справі.

Посилання сторони захисту на недопустимість доказів із підстав неправомірної зупинки транспортного засобу, суд відкидає, оскільки незгода водія із причинами зупинки автомобіля або його необізнаність про це, не позбавляє водія обов`язку на вимогу працівників поліції, який прямо передбачений ПДР та безпосередньо не пов`язаний з причиною зупинки транспортного засобу, пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Стосовно доводів захисника про провокацію поліцейськими правопорушення суд вважає за необхідне зазначити наступне.

КУпАП не містить визначення поняття провокація, як і в цілому національне законодавство, натомість ЄСПЛ неодноразово формулював у своїх рішеннях визначення провокації, розкривав її зміст та форми (справи «Раманаускас проти Литви», № 55146/14, 20.02.2018 «Баннікова проти Росії», № 18757/06, 04.11.2010 «Матановіч проти Хорватії», № 2742/12, 04.04.2017).

Із вказаних правових позицій вбачається, що провокація вчинення злочину наявна, якщо: були активні дії правоохоронних органів; з їх боку мало місце спонукання особи до вчинення злочину; злочин не був би скоєний без втручання правоохоронних органів.

Проте, з переглянутого відеозапису судом не встановлено обставин, які б свідчили, що поліцейські своїми активними діями спонукали ОСОБА_1 вчинити адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, докази протилежного у суду відсутні.

Будь-яких провокативних або дій, яки б свідчили про тиск або схиляння водія до певного вибору ним поведінки, з боку поліцейських судом не встановлено, водієві було забезпечено самостійну та зважену реалізацію ним прав, передбачених статтями 266 та 268 КУпАП.

При цьому ОСОБА_1 будь-яких заперечень щодо дій працівників поліції не виказував та у поясненнях до протоколу не зазначив. Доказів щодо оскарження дій поліцейських стороною захисту до суду не надано.

Відеозапис підтверджує, що ОСОБА_1 був проінформований працівниками поліції про наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння шляхом повідомлення про складання відносно адміністративних матеріалів. У подальшому водія ознайомлено зі змістом протоколу, при цьому будь-яких зауважень ОСОБА_1 не висловлював, відмовився від надання пояснень, підпису протоколу тощо.

Порушень вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції працівниками поліції судом не встановлено. Інші твердження та доводи захисника не свідчать про невинуватість ОСОБА_1 , не спростовують та не виключають вину його підзахисного у вчиненні адміністративного правопорушення.

За наведених вище обставин заперечення стороною захисту вини ОСОБА_1 суд розцінює, як специфічний, обраний спосіб захисту, з метою уникнення адміністративної відповідальності та покарання.

Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що ОСОБА_1 своїми діями порушив пункт 2.5 ПДР, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, дії останнього кваліфіковано правильно, вина особи доведена повністю поза розумним сумнівом.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Адміністративне правопорушення, вчинене ОСОБА_1 , за своїм характером має велику суспільну небезпеку, оскільки особа, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння створює загрозу життю, як собі так і наражає на цю небезпеку інших учасників руху.

Враховуючи обставини та характер вчиненого правопорушення, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, ступінь його вини, майновий стан, відсутність встановлених обставин, які пом`якшують та обтяжують відповідальність, безальтернативний характер санкції статті, суд дійшов висновку про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу з позбавлення права керування транспортним засобом.

Крім того, відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення суддею постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 36, 40-1, 130, 283 - 285 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

(Отримувач: ГУК у Житомир обл./Житомирська обл.; Код отримувача: 37976485; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); Рахунок отримувача: UA0006001; Код класифікації доходів бюджету: 21081300; Найменування коду класифікації доходів бюджету: Адміністративні штрафи у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави в особі ДСА України судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 коп.

(Отримувач коштів: ГУК у м. Києві/ м. Київ/ 22030106; Код за ; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); Рахунок отримувача: UA0026001; Код класифікації доходів бюджету: 22030106).

Роз`яснити особі, щодо якої застосоване адміністративне стягнення, що відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч. 1 ст. 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом 10 днів з моменту її винесення.

Суддя

Постанова підлягає пред`явленню до виконання протягом трьох місяців з дня її винесення.