ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд

у складі: головуючої судді Фаріонової О. М.

за участю секретаря Каси Г.

захисника Бойченко Г. А.

розглянув у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Бойченка Г. А. на постанову Новоодеського районного суду Миколаївської області від 07 липня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фізична особа - підприємець, проживає за адресою: АДРЕСА_1

- визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

16.05.2025, о 14:30 год., ОСОБА_1 , будучи ФОП, перебуваючи у магазині за адресою: АДРЕСА_2 , провадила господарську діяльність, без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, а саме: здійснила продаж алкогольного (слабоалкогольного) напою Beer Mix ємністю 0,5 л, із вмістом алкоголю 2,5% об., без ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, чим порушила п. 7 ст. 16 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник Бойченко Г. А. просить постанову скасувати та закрити провадження по справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Вважає, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення допущено порушення процесуальних прав ОСОБА_1 , передбачених ч. 1 ст. 268 КУпАП.

Зазначив, що в матеріалах справи наявне поштове відправлення №008, яке адресоване судом на ім`я ОСОБА_1 . Проте, це поштова відправлення повернулось на адресу суду як невручене адресату. З огляду на вказане вважає, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку, що ОСОБА_1 була належним чином повідомлена про час та дату розгляду вказаної справи.

На думку апелянта, внаслідок цього було порушено не тільки порядок розгляду справи, а й ОСОБА_1 була позбавлена можливості реалізувати своє право на правову допомогу під час розгляду справи у суді.

Щодо відсутні доказів факту продажу ОСОБА_1 слабоалкогольного напою ОСОБА_2 апелянт зазначив, що в матеріалах справи є письмове пояснення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який на час прийняття від нього пояснень (16.05.2025) не досяг 18-річного віку, а тому є неповнолітнім. Разом з тим, опитування поліцейськими неповнолітніх можливе лише за однієї умови, а саме присутності під час цієї дії залучених до цього батьків, або законних представників або педагога, чого поліцейськими зроблено не було.

З огляду на те, що поліцейськими всупереч вимог ч. 2 ст. ЗЗ Закону України «Про Національну поліцію» було опитано неповнолітнього ОСОБА_2 без обов`язкової участі його батьків (або одного із них), чи іншого законного представника або педагогу, за наслідками якого складено відповідне пояснення, захисник вважає, що вказані дії та складений документ є протиправним та таким, що не може тягнути за собою доказове значення в цій справі через істотне порушення порядку опитування неповнолітніх.

Вказав, що фототаблиця до протоколу про адміністративне правопорушення та відеозапис з нагрудних камер поліцейського, доводять лише наявність слабоалкогольного напою «Веег Міх» у приміщенні магазину, але не доводять факт його продажу. Зазначив, що у матеріалах справи є письмове пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, яка заперечила факт продажу неповнолітньому слабоалкогольного напою та торгівлю ними.

ОСОБА_1 не погодилася з інкримінованим її адміністративним правопорушення викладеним у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД №720043 у зв`язку з чим відмовилася проставити у ньому свій підпис.

Додав, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази систематичності здійснення ОСОБА_1 господарської діяльності без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону. Вказав, що до протоколу не додано жодного належного доказу на підтвердження факту здійснення ОСОБА_1 систематичної господарської (підприємницької-) діяльності та одержання прибутку та будь-які докази, які б підтверджували факти неодноразового продажу ОСОБА_1 товарів, діяльність з продажу яких підлягає ліцензуванню. Тому вважає, що за наведених обставин ані відомості, які містяться у протоколові про адміністративне правопорушення, ані інші письмові докази не підтверджують вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Позиції учасників судового провадження.

ОСОБА_1 до суду не з`явилась, була належним чином повідомлена про дату та час апеляційного розгляду, про що свідчить зворотнє повідомлення, що повернулось на адресу суду. Її неявка не перешкоджає апеляційному розгляду. В суді її інтереси представляв захисник Бойченко Г. А., який підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши пояснення учасника судового провадження, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Даних вимог закону під час розгляду справи суд першої інстанції не дотримався.

Дійшовши висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, як на докази її вини, в постанові суд послався на наявність у матеріалах справи протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 720043 від 16.05.2025, у якому викладено обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Окрім того, суд послався на письмові поясненням свідка ОСОБА_2 , який пояснив, що 16.05.2025, він придбав напій Beer Mix ємністю 0,5 л, із вмістом алкоголю 2,5% у магазині адреси якого він не пам`ятає, але коли працівники поліції попросили його показати, де саме він придбав, він показав це місце.

Також суд послався на матеріали відео фіксації з нагрудних відео реєстраторів працівників поліції, з яких видно, як автомобіль поліції зупиняється біля зупинки громадського транспорту у м. Нова Одеса, по вул. Петровській, на зупинці сидить юнак та розпиває напій Beer Mix. На запитання працівників поліції, де він його придбав, юнак відповів, що у магазині і показав рукою напрямок, на прохання працівників поліції згодився показати, де саме. У подальшому на відео юнак веде працівника поліції до магазину, продавець заперечував факт продажу вказаному юнакові алкогольного напою.

Крім того на відео зафіксовано вимогу працівника поліції до ОСОБА_1 надати докази наявності ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, на що остання повідомила що всі документи у неї вдома, доказів наявності ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями не надала.

Суд послався на фототаблицею до протоколу ВАД № 720043 від 16.05.2025, на якій зображено холодильникивітрини у магазині за адресою АДРЕСА_2 , із вмістом слабоалкогольних напоїв (пиво, бір мікс, тощо).

Також в матеріалах справи наявне свідоцтво про державну реєстрацію ФОП ОСОБА_1 .

Разом з тим, посилаючись на ці докази, суд першої інстанції не звернув уваги, що свідок ОСОБА_2 є неповнолітнім, що підтверджується копією паспорта № НОМЕР_1 , згідно якого він 26.11.2007 року народження та на момент відібрання у нього пояснень 16.06.2025 йому було 17 років.

Положенням ч. 2 ст. 33 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що надання особою інформації є добровільним. Особа може відмовитися від надання інформації. Проведення опитування неповнолітніх допускається тільки за участю батьків (одного з них), іншого законного представника або педагога.

З аналізу вказаної норми вбачається, що опитування поліцейськими неповнолітніх можливе лише за однієї умови, а саме присутності під час цієї дії залучених до цього батьків, або законних представників або педагога.

Як вбачається з матеріалів справи, 16.05.2025 інспектором сектору ЮП ВП МРУП ГУНП в Миколаївській області капітаном поліції Орнацькою А. С. прийнято від неповнолітнього ОСОБА_2 письмове пояснення, яке не містить жодних даних про залучення до цієї дії батьків, законних представників чи педагога.

На цю обставину суд першої інстанції не звернув уваги.

З огляду на те, що поліцейськими 16.05.2025, всупереч вимого ч. 2 ст. 33 Закону України «Про Національну поліцію» опитано неповнолітнього ОСОБА_2 без обов`язкової участі його батьків (або одного із них), чи іншого законного представника або педагога, за наслідками якого складено відповідне пояснення, апеляційний суд дійшов висновку, пояснення неповнолітнього не є допустимим доказом, через істотне порушення порядку опитування неповнолітнього, а тому суд першої інстанції не повинен був приймати ці пояснення як доказ у справі.

Фототаблиця до протоколу про адміністративне правопорушення та відеозапис з нагрудних камер поліцейського, доводять лише наявність слабоалкогольного напою «Веег Міх» у приміщенні магазину, але не доводять факту його продажу, враховуючи, що пояснення свідка ОСОБА_2 не приймаються судом до уваги внаслідок порушення поліцейськими порядку їх відібрання у неповнолітнього.

Разом тим, у матеріалах справи є письмове пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , яка заперечила факт продажу неповнолітньому слабоалкогольного напою та торгівлю ними.

Також ОСОБА_1 не погодилася з інкримінованим їй адміністративним правопорушення, викладеним у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД №720043, у зв`язку з чим відмовилася проставити у ньому свій підпис.

Таким чином, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б свідчили, що ОСОБА_1 здійснювала торгівлю слабоалкогольними напоями без отримання ліцензії, як про це зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення.

Враховуючи встановлені під час апеляційного розгляду обставини, відсутності доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 провадила господарську діяльність, без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, та що вона здійснювала торгівлю слабоалкогольними напоями, апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги про незаконність оскаржуваної постанови.

Оскільки суддя дійшов неправильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, зазначене є підставою для закриття провадження по справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 247, 294 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника Бойченка Г. А. задовольнити.

Постанову Новоодеського районного суду Миколаївської області від 07 липня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя О. М. Фаріонова