Справа № 128/1605/25
Провадження № 33/801/824/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Шевчук Л. П.
Доповідач: Стадник І. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

15 серпня 2025 рокум. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Стадник І.М., розглянувши апеляційну скаргу адвоката Базалицького Романа Валерійовича, подану в інтересах ОСОБА_1 на постанову Вінницького районного суду Вінницької області від 21 липня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності за статтею 124 КпАП України,

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою АДРЕСА_1 ,

встановив:

Постановою судді Вінницького районного суду Вінницької області від 21 липня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КпАП України, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн, а також стягнуто судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 , через свого захисника - адвоката Базалицького Р.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову, а провадження по справі закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено назви вулиць (місця), а також на перехресті яких доріг де сталась ДТП, що є порушенням ст. 256 КпАП України.

В доводах скарги стверджує, що на наданих ОСОБА_1 суду першої інстанції фотознімках дорога Стрижавка-Сосонка, по якій він їхав має знак «Головна дорога» з табличкою «Напрямок головної дороги», а з урахуванням ПДР вказані знаки повторюються перед перехрестя на якому головна дорога змінює свій напрямок.

Вказує, що саме ОСОБА_3 мала б надати йому перевагу у русі, тим більш, що вона бачила велосипедиста ОСОБА_1 , проте почала чи продовжила рух в напрямку перехрестя.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник адвокат Базалицький Р.В. вимоги апеляційної скарги підтримали на умовах викладених в ній та просили задовольнити скаргу.

Потерпіла ОСОБА_3 та її представник - адвокат Парпальос В.В. до суду не з`явилися, а клопотання останньої про відкладення розгляду справи не підлягає до задоволення, так як в даній категорії справ встановлено скорочені строки розгляду 20 днів з часу надходження апеляційної скарги до суду.

Крім того, представником потерпілої подано заперечення проти апеляційної скарги, а відтак викладено свою позицію по справі, що дозволяє апеляційному суду прийняти законне і обґрунтоване судове рішення.

Апеляційний суд згідно з вимогами статті 294 КпАП України переглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, що досліджувалися судом першої інстанції, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін з таких підстав.

Згідно зі статтею 245 КпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Положеннями частин 1, 2 статті 7 КпАП України передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 251 КпАП України передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 311930 водій велосипеда ОСОБА_1 25.04.2025 приблизно о 20-10 год, на перехресті рівнозначних доріг в напрямку сіл Славне та Сосонка, що у Вінницькому районі Вінницької області, в порушення п. 16.12 ПДР не надав перевагу в русі автомобілю марки «Toyota RAV4», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_3 , внаслідок чого велосипед та автомобіль отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за статтею 124 КпАП України.

Статтею 124 КпАП України передбачена відповідальність за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Вирішуючи питання про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статтею 124 КпАП України суд першої інстанції прийшов до висновку про наявність в діях останнього складу даного правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою - інспектором ВП №3 ВРУП ГУНП у Вінницькій області Крижановським Б.В. та особою, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

Правопорушнику були роз`яснені його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України та ст. 268 КУпАП та повідомлено про розгляд справи в Івано-Франківському міському суді, про що свідчить його власноручний підпис. Також, ОСОБА_1 надав пояснення на окремому аркуші, про що зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення.

До протоколу про адміністративне правопорушення додано інші матеріали : схему ДТП та пояснення учасників ДПТ.

Зі схеми місця дорожньо-транспортної пригоди від 25.04.2025 року, на якій зафіксовано розташування транспортних засобів після дорожньо-транспортної події вбачається, що вона сталася за участю велосипедиста ОСОБА_1 , та водія ОСОБА_3 , яка керувала автомобілем «Toyota RAV4», д.н.з. НОМЕР_1 .

На вказаній схемі зафіксовано наступне: ділянка дороги, на якій відбулось ДТП, транспортні засоби, причетні до ДТП, координати їх розміщення відносно елементів проїжджої частини, пошкодження, які транспортні засоби отримали внаслідок ДТП.

Водночас відповідно до схеми дорожні знаки пріоритету на відповідному перехресті відсутні.

Відповідно до пояснень водія ОСОБА_3 , наданих працівникам поліції 25.04.2025 року вбачається, що вона рухаючись автомобілем марки «Toyota RAV4», у напрямку смт. Стрижавка з с. Славне здійснювала виїзд з перехрестя. Проте велосипедист допустив зіткнення з її автомобілем. При цьому зазначає, що дане перехрестя є нерегульованим і має рівнозначні дороги.

ОСОБА_1 в своїх поясненнях вказав, що він рухався в напрямку с. Сосонка, притримуючись правої крайньої сторони ділянки дороги. Проїжджаючи нерегульоване перехрестя, сталась ДПТ з автомобілем марки «Toyota RAV4». Крім того, додав, що спочатку водій цього автомобіля зупинилась перед початку виїзду на перехрестя, але потім продовжила рух, хоча бачила як він їхав велосипедом. Оскільки по дорозі рухався зустрічний транспорт він прийняв рух правіше, і таким чином сталась ДТП.

Згідно з п. 1.5 ПДР України дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Відповідно до п. 10.1 ПДР України перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Так, відповідно до п. 16.12 ПДР України на перехресті рівнозначних доріг водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу транспортним засобам, що наближаються праворуч, крім перехресть, де організовано круговий рух.

З урахуванням наявних в матеріалах справи доказів суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що відповідне перехрестя є рівнозначним, а відтак учасники дорожнього руху під час його проїзду мали б керуватися п. 16.12 ПДР України.

Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що дорога, по якій він рухався, нібито є головною, а відтак ОСОБА_3 мала б пропустити його.

Відповідно до п. 1.10 ПДР України головна дорога це дорога з покриттям відносно ґрунтової або та, що позначається знаками 1.22, 1.231-1.23-4, і 2.3.

Як видно з матеріалів справи, перехрестя, де сталася дорожньо-транспортна пригода має однакове асфальтове покриття і не має знаків пріоритету.

А відтак, перетинаючи перехрестя рівнозначних доріг ОСОБА_1 повинен був дати дорогу автомобілю, який рухався праворуч від нього, а саме: транспортному засобу «Toyota RAV4». під керуванням ОСОБА_3 , а тому в його діях наявні порушення пункту 16.12. ПДР України.

Посилання ОСОБА_1 на те, що безпосередньо перед перехрестям водій авто призупинилася, а потім продовжила рух, кваліфікації його дій не спростовують, так як лише свідчать про те, що водій авто пропускала інший транспортний засіб, який рухався праворуч від неї і назустріч ОСОБА_4 , про що він вказував в своїх поясненнях.

Посилання апелянта в частині відсутності в протоколі про адміністративне правопорушення назви вулиць чи доріг, де сталась ДПТ, суд апеляційної інстанції до уваги не бере, оскільки відсутність таких відомостей не впливає на той факт, що порушення ОСОБА_1 правил проїзду рівнозначних перехресть, призвело до настання дорожньо-транспортної події.

Суд відхиляє твердження в апеляційній скарзі про наявність на дорозі, по якій здійснював рух ОСОБА_1 , знаків «Головна дорога» з табличкою «Напрямок головної дороги», що на думку останнього підтверджується фототаблицями доданими ним суду першої інстанції, оскільки на них не зафіксовано будь яких дорожніх знаків, в тому числі знаків пріоритету перед перехрестям за напрямком його руху, а тому велосипедист мав виходити з того, що знаходиться на другорядній дорозі.

Суд першої інстанції повно і всебічно дослідив матеріали справи, дав вірну оцінку доказам та дійшов правильного висновку, що ОСОБА_1 , будучи учасником дорожнього руху, порушив п.п. 16.12 ПДР України, що у комплексі всіх вихідних факторів дії перебуває у причинному зв`язку із настанням даної дорожньо-транспортної пригоди та обґрунтовано визнав його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України.

Перевіркою судом апеляційної інстанції постанови місцевого суду на відповідність зазначеним вимогам закону в межах доводів апеляційної скарги встановлено, що оскаржуване судове рішення є законним, обґрунтованим, а висновки суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КпАП України, за наведених у постанові суду обставин є правильними, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються представленими в матеріалах провадження доказами.

За таких обставин та з урахуванням положень статей 268, 294 КпАП України апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КпАП України, а відтак постанову Вінницького районного суду Вінницької області від 21 липня 2025 року слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись статтями 251, 268, 289, 294 КпАП України, Суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу захисника - адвоката Базалицького Романа Валерійовича, подану в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Вінницького районного суду Вінницької області від 21 липня 2025 року - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя І.М. Стадник