справа № 619/128/25
провадження № 3/619/157/25
ПОСТАНОВА

іменем України

08 серпня 2025 року м. Дергачі

Суддя Дергачівського районного суду Харківської області Риков М.І.

за участю: секретаря судового засідання Тюпалової А.О.

особи, яка притягається до адміністративної

відповідальності ОСОБА_1

адвоката Клімова М.П.,

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новодружеськ Луганської області, громадянина України, військовозобов`язаного, одруженого, внутрішньо-переміщена особа, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП (ІПН) НОМЕР_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

Відповідно до протоколу серії ААД № 804632 від 28.12.2024 водій ОСОБА_1 28 грудня 2024 року о 06:40 по вул. Антона Макаренка в с. Подвірки Харківського району Харківської області, керував транспортним засобом марки «Mazda 626», д.н.з. НОМЕР_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням спеціального технічного приладу газоаналізатору Drager 6820, результат 0.76 проміле, чим порушив вимоги п. 2.9 а ПДР України, від керування транспортним засобом відсторонений, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 заперечував проти обставин, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, при цьому суду пояснив, що він є внутрішньо-переміщеною особою та проживає в с-ще Песочін Харківської області. 27 грудня 2024 року в вечірній час він поїхав на автомобілі «Mazda 626», д.н.з. НОМЕР_2 до магазина за продуктами, оскільки підходили новорічні свята. Спиртні напої він в той вечір не вживав, телефон залишив вдома, оскільки магазин розташований неподалік від місця його мешкання. Біля магазина до нього підійшов військовослужбовець, який попрохав підвезти його в с. Подвірки Харківського району, при цьому пояснив, що його відпустили у відпустку лише на декілька днів. Йому стало жалко військовослужбовця, на вулиці була пізня година, тому він вирішив допомогти даній особі. Дорогу йому показував пасажир, оскільки він не є місцевим мешканцем.

Переїжджаючи залізничну колію, автомобіль зачепився днищем за рейки та самостійно не зміг виїхати. Пасажир пішов за допомогою, однак ніхто не прийшов, оскільки вже діяла комендантська година. На пропозицію піти ночувати до нього, ОСОБА_1 відмовився, оскільки його автомобіль залишався на залізничному переїзді, якій не облаштований шлагбаумом, і він боявся, що в нічний час може проходити потяг. Він залишився чергувати біля свого автомобіля, щоб у разі появи потяга, він міг завчасно повідомити про небезпеку машиніста. Через деякий час до нього повернувся військовий, який запропонував разом з ним випити за його відпустку та наступаючи новорічні свята. Оскільки він був легко вдягнений, на вулиці було дуже холодно, вони разом перекусили та випили горілки. Всю ніч він знаходився в салоні та біля автомобіля, який стояв на переїзді.

Біля 06:00 до нього підійшла незнайома жінка і він попрохав повідомити про цю ситуацію правоохоронні органи. Через півгодини приїхали працівники МНС на пожежному автомобілі, які повідомили, що в цей час повинен проходити електропотяг та швидко пересунули транспортний засіб з колії. Його почали сварити, що він допустив таку ситуацію, а також про наслідки, які могли б настати, якщо б не встигли убрати транспортний засіб. Потім йому наказали відігнати автомобіль в сторону з проїзної частини, оскільки в цей час повинен проїжджати електропотяг. Коли здавав на транспортному засобі назад, в цей час під`їхали працівники поліції і стали з`ясовувати обставини даної події. Не розібравшись в даній ситуації, працівники поліції забрали його на блок пост в с. Подвірки Харківського району. По дорозі йому стало зле, оскільки він переніс гостру реакцію на стрес, внаслідок чого була викликана швидка допомога. Медичні працівники надали йому медичну допомогу, дали ліки. Працівники поліції на протязі двох годин з`ясовували обставини даної події, він їм стверджував, що транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння не керував. Незважаючи на це, працівники поліції стали вимагати пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Оскільки ОСОБА_1 були відомі наслідки відмови від проходження, він пройшов даний тест, після чого йому віддали ключі від автомобіля та відпустили. До матеріалів справи ОСОБА_1 додав матеріали відеозапису, за змістом яких вказується на незадовільний стан залізничного переїзду, який дійсно не облаштований шлагбаумом. Просив закрити провадження по справі за недоведеністю винуватості та відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Адвокат Клімов М.П., який діє в інтересах водія ОСОБА_1 , в судовому засіданні надав пояснення відповідно до яких зазначив, що його довіритель 28 грудня 2024 о 06:40 (цей час і дата зазначені в протоколі) по вул. Антона Макаренка в с. Подвірки Харківського району Харківської області не міг керувати транспортним засобом марки «Mazda 626», д.н.з. НОМЕР_2 з об`єктивних причин, транспортний засіб застряг на залізничному переїзді, першими приїхали на допомогу працівники МНС, які і витягнули застряглий автомобіль з залізничної колії. Працівники поліції під`їхали до місця події тільки о 07:10 28.12.2024, коли вже транспортний засіб було знято з колії і переміщено в небезпечно місце і в цей час по залізничній колії прослідував електропотяг, що зафіксовано відеозйомкою обстановки та обставин вказаної події, яку проводили працівники поліції. Також зазначив, що ОСОБА_1 о 07:08:59 28 грудня 2024 року сів за кермо автомобіля по наказу представника МНС, відганяючи автомобіль задом від залізничної колії з проїзної частини і через декілька хвилин по цій колії прослідувала електричка, тобто водій діяв в стані крайньої необхідності, оскільки в іншому випадку могло б статися ДТП з потягом, внаслідок чого могли бути тяжкі наслідки. Відеозйомки, що його довіритель керував транспортним засобом саме о 06:40 28.12.2024, матеріали справи не містять, а тому стверджує, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП (письмові пояснення долучені до матеріалів справи). Крім того, після складання протоколу співробітники поліції ОСОБА_1 не відсторонили від керування транспортним засобом, а віддали даній особі ключи від автомобіля, що зафіксовано на відеозапису о 08:03:41 (4-відеофайл).

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його представника - адвоката Клімова М.П., дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов до висновку, що вина ОСОБА_1 поза розумним сумнівом повністю не доведена у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Відповідно до частини першої статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суд керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст. 62 Конституції України та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь та доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Також суд враховує висновки Європейського суду з прав людини, викладені зокрема в рішенні від 09.09.2011 року у справі «Лучанінова проти України», від 15.05.2018 року у справі «Надточій проти України», який неодноразово зазначав, що до провадження в справах про адміністративні правопорушення застосовується кримінальний аспект та відповідні гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема згідно яких кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Верховний Суд в постанові від 27 червня 2019 року зазначив, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Положеннями ч. 2 ст. 251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Аналогічні положення фактично висловлені Європейським судом з прав людини в остаточному рішенні від 06 червня 2018 року у справі «Михайлова проти України», який зазначав, що в ситуації, коли суд за відсутності прокурора та особи, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, вимушений взяти на себе функцію пред`явлення та, що є більш важливим, нести тягар підтримки обвинувачення під час усного розгляду справи, можуть виникнути сумніви в наявності достатніх гарантій, здатних усунути обґрунтовані сумніви щодо негативного впливу такого процесу на безсторонність суду.

Згідно з п. 1.3. «Правил дорожнього руху», учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій зобов`язаний на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до п. 2.9. Правил, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п. 1.10 ПДР України, водій це особа, яка управляє транспортним засобом.

Суд враховує, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 130 КУпАП, є зафіксоване у встановлений законом спосіб керування особою в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що і є підставою для складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП та притягнення до адміністративної відповідальності. Обов`язок щодо доведення вказаних обставин покладається на працівників поліції, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення.

Зазначена норма закону є бланкетною, тому необхідно з`ясовувати, серед іншого, яку норму спеціального закону порушила особа, в чому полягає суть цих порушень із відповідним закріпленням вказаних норм в протоколі про адміністративне правопорушення.

Об`єктом правопорушень, передбачених статтею 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення виражається, у тому числі, у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Суб`єктивна сторона правопорушень, передбачених статтею 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, характеризується наявністю прямого умислу.

Суб`єктом є особа, яка керує транспортним засобом.

Як передбачено пунктом 2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 266 КУпАП, огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно абз. 1, 4 п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюється шляхом огляду правопорушника, який проводиться згідно з інструкцією про порядок направлення для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів.

Відповідно до п. 3 розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395 (далі - Інструкція № 1395) процедура направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103(далі - Порядок № 1103).

Зокрема, пунктом 3 Порядку № 1103 передбачено, що огляд проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування Міністерством охорони здоров`я України (далі - МОЗ України) і Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду визначена також Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі - Інструкція № 1452/735).

До суду, в якості доказів на підтвердження вчинення адміністративного правопорушення, працівниками поліції надано протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 804632 від 28 грудня 2024 року, тест № 77 - результат 0.76 проміле, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (без дати), направлення на огляд водія від 28 грудня 2024 року, рапорт працівника поліції, пояснення ОСОБА_1 від 28.12.2024, компакт-диск із відеозаписом. Відеозапис, який долучений до протоколу, складається з 5 файлів:

- файл "VID 241228 070845 F» містить відомості про те, що о 07:08:46 28.12.2024 під`їхали працівники поліції до залізничного переїзду, який не облаштований шлагбаумом, де вже знаходились працівники МНС на пожежному автомобілі, на якому зазначений номер - 62 та напис Солоницівка. На момент зйомки на спец. автомобілі були включені проблискові маячки. Також зафіксовано спілкування працівника поліції з водієм. На запитання: «Що трапилось?», водій відповів: «Нічого, Слава богу, хлопці допомогли» 07:10:43;

- файл "VID 241228 071337 F» містить відомості про те, що о 07:13:37 28.12.2024 на питання, чи вживав спиртні напої, водій відповів, що вживав вчора. Питання, чи керував після цього транспортним засобом працівником поліції не було з`ясовано. О 07:14:29 працівники поліції проводять особистий обшук водія, о 07:16:33 обшук автомобіля, о 07:18:00 прослідував електропотяг через залізничний переїзд, звідки декілька хвилин тому було забрано автомобіль ОСОБА_1 , о 07:25:25 садять ОСОБА_1 в службовий автомобіль працівників поліції. На місці зупинки транспортного засобу огляд на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів не було проведено;

- файл «VID 241228 074459 F» містить відомості про те, що о 07:44:59 28.12.2024 ОСОБА_1 медичні працівники надають медичну допомогу, о 07:45:55 ОСОБА_1 надає згоду для проходження освідування з використанням спеціальних технічних засобів;

- файл «VID 241228 074844 F» містить відомості про те, що о 07:48:46 28.12.2024 в службовому приміщенні блокпоста с. Подвірки Харківського району Харківської області водій проходить освідування на стан алкогольного сп`яніння. Під час написання письмових пояснень відеозйомка була виключена;

- файл «VID 241228 083335 F» містить відомості про те, що о 08:33:36 28.12.2024 містить відомості про те, що в службовому приміщенні блокпоста с. Подвірки Харківського району Харківської області працівник поліції зачитує протокол про адміністративне правопорушення. Крім того, працівник поліції диктує особі, відносно якої складено протокол: «Пишіть! Пояснення надав на окремому аркуші. З протоколом згоден» 08:38:55.

Під час з`ясування наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що належними та допустимими доказами не підтверджено наявності факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом саме 28 грудня 2024 року о 06-40 годині за обставин, викладених у протоколі.

Зокрема, з доданого до протоколу відеозапису вбачається, що поліцейські прибули на місце події лише о 07:08:46 28 грудня 2024 року, де вже знаходились працівники МНС на пожежному автомобілі «62 Солоницівка». Доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом при викладених у протоколі обставинах - 28 грудня 2024 року о 06:40:00, працівниками поліції не надано.

На відео не зафіксовано проведення поліцейськими зовнішнього огляду водія та виявлення у нього ознак алкогольного сп`яніння. З наявного в матеріалах справи відеозапису вбачається, що під час спілкування з поліцейськими, водій поводив себе адекватно, чітко відповідав на їх запитання, його поведінка цілком відповідала обстановці (знаходження людини на вулиці протягом ночі), мова зрозуміла, чітка, рухи тіла теж адекватні.

Суд зазначає, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці (п. 3 Інструкції). На відеозапису працівники поліції жодного ознаку алкогольного сп`яніння не називають.

Крім того, досліджений суддею відеозапис не містить відомостей про причини зупинки транспортного засобу, про що водію не було повідомлено поліцейськими, чим порушено вимоги ч. 3 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію».

Під час проведення превентивних поліцейських заходів поліція зобов`язана повідомити особі про причини застосування до неї превентивних заходів, а також довести до її відома нормативно-правові акти, на підставі яких застосовуються такі заходи (ст. 31 ЗУ "Про національну поліцію").

Із матеріалів справи про адміністративне правопорушення не вбачається, що водій ОСОБА_1 допустив будь-які порушення правил дорожнього руху, за які поліцейський мав право його зупинити, у зв`язку із чим, всі наступні вимоги працівників поліції водій не був зобов`язаний виконувати, а всі складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно ч. 1 ст. 31 цього ж закону, зупинка транспортного засобу є превентивним заходом.

Такі висновки судді, повністю узгоджуються з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 15.03.2019 року у справі № 686/11314/17.

Крім того, відповідно до ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи, зокрема, застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

У ст. 40 вищевказаного Закону встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб, забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

У пп. 1 п. 2 Розділу І Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, яка була затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України 18.12.2018 №1026, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11.01.2019 № 28/32999 передбаченого, що застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення.

Згідно з п. 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 18.12.2018 № 1026, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11.01.2019 № 28/32999, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Розділом ІІІ цієї Інструкції передбаченого, що відеореєстратор може бути встановлений усередині салону службового транспортного засобу та/або зовні для максимальної фіксації навколишньої обстановки та/або внутрішньої частини салону в спосіб, що не заважає огляду водія.

Включення відеореєстратора здійснюється з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозапис ведеться безперервно до її завершення, при цьому в процесі включення відео реєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Залежно від наявних режимів відео реєстратора та освітлення відеозапис здійснюється у відповідному режимі денної або нічної зйомки.

Таким чином, якщо із відеозапису з нагрудної камери працівників патрульної поліції, що здійснюють оформлення адміністративного правопорушення, вбачається, що він є не безперервним та постійно переривається, то його не можна вважати належним та допустимим доказом по справі.

Зазначене кореспондує із позицією викладеною в постанові Верховного Суду від 18.07.2019 по справі № 216/5226/16-а.

З DVD-R диску, долученого працівниками поліції до матеріалів справи вбачається, що такий містить п`ять відео файлів, які не є безперервними, а тому не є належним та допустимим доказом у справі.

Так, згідно з першим відео фіксація подій відбувається 28.12.2024 в період часу з 07:08:46 по 07:10:43, де відображено, що поліцейські підходять до легкового автомобіля, де розмовляють з водієм (в протоколі зазначено інший час 28 грудня 2024 року о 06:40), при цьому про причини зупинки транспортного засобу не повідомили, не були роз`яснені водієві його права та обов`язки.

На другому відео в період часу з 07:13:37 по 07:25:25 відображено, що поліцейські проводять особистий обшук водія та його автомобіля, а о 07:25:25 садять ОСОБА_1 в службовий автомобіль. В порушення п. 3 Порядку № 1103 працівники поліції огляд водія ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування Міністерством охорони здоров`я України і Держспоживстандартом не проводили.

На третьому відео в період часу з 07:44:59 по 07:45:55 (після другого відео пройшло 20 хвилин) відображено надання медичними працівниками медичної допомоги ОСОБА_1 .

На четвертому відео в період часу з 07:48:46 по 08:03:44 відображено в службовому приміщенні блокпоста с. Подвірки Харківського району Харківської області водій проходить освідування на стан алкогольного сп`яніння. При цьому при написанні письмового пояснення відеофіксація не проводиться.

На п`ятому відео в період часу з 08:33:36 по 08:38:55 (після четвертого відео пройшло 30 хвилин) відображено в службовому приміщенні блокпоста с. Подвірки Харківського району Харківської області працівник поліції зачитує протокол про адміністративне правопорушення. Крім того, працівник поліції диктує особі, що треба писати в протоколі. Із урахування встановлених обставин у справі, у даному випадку вбачається, що дії поліцейських на місці події та в службовому приміщенні на блок посту при спілкуванні із водієм, не відповідають усім критеріям "пасивності" при виявленні правопорушення, та вбачається сумнів у тому, що без їх втручання особою було б вчинене правопорушення. Відповідно до положень ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися в т.ч. на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Крім того, заслуговують до уваги доводи сторони захисту про те, що водій ОСОБА_1 о 07:08:46 28.12.2024, звільняючи проїзд залізничного переїзду, який не облаштований шлагбаумом, а в цей час очікувався проїзд електрички, діяв у стані крайньої необхідності, в інакшому випадку могли бути тяжкі наслідки, оскільки транспортний засіб знаходився на залізничному переїзді.

Згідно зі статтею 18 КУпАП крайня необхідність - це стан, в якому була вчинена дія, передбачена цим Кодексом або іншими законами України, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, і який виключає можливість кваліфікації цієї дії як адміністративного правопорушення. Обов`язковими ознаками крайньої необхідності є вчинення дії: 1) з метою усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління; 2) якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами; 3) якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Лише за наявності усіх трьох наведених вище умов особа звільняється від адміністративної відповідальності на підставі статті 17 цього Кодексу, а провадження у справі про адміністративне правопорушення, вчинене у стані крайньої необхідності, підлягає закриттю.

28 грудня 2024 року в ранній час виникла ситуація, яка спонукала ОСОБА_1 заднім ходом відігнати транспортний засіб з колії та проїжджої частини в тупик, з метою усунення небезпеки, яка загрожувала його власності та власності держави, правам і свободам громадян, в іншому випадку могло виникнути зіткнення з електричкою, небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами, не інакше як відігнати транспортний засіб, звільнивши проїзд транспортним засобам, відсутність заподіяної шкоди, оскільки водій завчасно зміг відвернути таку шкоду.

Так, в постанові від 21 грудня 2018 року в справі № 686/5225/17 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду зауважив, що у разі вчинення особою діяння у стані крайньої необхідності, така особа не лише звільняється від адміністративної відповідальності, а такі дії взагалі не розглядаються як адміністративне правопорушення, оскільки в діянні немає ознаки вини.

Інститут крайньої необхідності покликаний сприяти підвищенню соціальної активності учасників суспільних відносин, є гарантією правового захисту людини, що бере участь у запобіганні шкоди правам громадян, інтересам держави й суспільства.

Стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам.

Однією з найважливіших умов правомірності акта крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.

Спосіб збереження охоронюваного законом інтересу за рахунок іншого повинен бути саме крайнім. Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях.

Інакше посилання на стан крайньої необхідності виключається. Шкода, заподіяна в стані крайньої необхідності, повинна бути менш значною, ніж відвернена шкода. Заподіяння шкоди, рівної тій, що могла бути спричинена, або шкоди більшої, не може бути виправдана станом крайньої необхідності. Зокрема не можна рятувати одне благо за рахунок заподіяння шкоди рівноцінному благу. Питання про те, яку шкоду вважати більш значною, а яку менш, є питанням факту й вирішується в кожному конкретному випадку залежно від конкретних обставин справи. В основу оцінки шкоди заподіяної й шкоди відверненої повинні бути покладені як об`єктивний, так і суб`єктивний критерії, проте визначальним має бути об`єктивний критерій.

Втім, у даній справі особа, яка склала протокол про адміністративне правопорушення не надала у відповідності до положень ст. 251 КУпАП достатніх, допустимих та належних доказів наявності в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки не довела факту керування водієм транспортним засобом марки «Mazda 626», д.н.з. НОМЕР_2 в тому числі і 28 грудня 2024 року о 06:40 по вул. Антона Макаренка в с. Подвірки Харківського району Харківської області, як зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення (відеофіксація починається о 07:08:46 28.12.2024); відеозапис не містить відомостей про причини зупинки транспортного засобу, про що водію не було повідомлено поліцейськими, чим порушено вимоги ч. 3 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», не були роз`яснені водієві його права та обов`язки, на відеозапису працівники поліції жодного ознаку алкогольного сп`яніння не називають; в порушення п. 3 Порядку № 1103 працівники поліції огляд водія ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування Міністерством охорони здоров`я України і Держспоживстандартом не проводили; з DVD-R диску, долученого працівниками поліції до матеріалів справи вбачається, що диск містить п`ять відео файлів, які не є безперервними, між файлами є перерви по 20 та тридцять хвилин, а тому не є належним та допустимим доказом у справі; дії поліцейських на місці події та в службовому приміщенні на блок посту при спілкуванні із водієм, не відповідають усім критеріям "пасивності" при виявленні правопорушення, та вбачається сумнів у тому, що без їх втручання особою було б вчинене правопорушення; ОСОБА_1 о 07:08:46 28.12.2024, звільняючи проїзд залізничного переїзду, який не облаштований шлагбаумом, а в цей час очікувався проїзд електрички, діяв у стані крайньої необхідності, в інакшому випадку могли бути тяжкі наслідки, оскільки транспортний засіб знаходився на залізничному переїзді. До матеріалів справи працівниками поліції не було долучено будь-яких письмових пояснень свідків, що засвідчували б факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Також в матеріалах справи відсутні свідчення ОСОБА_1 про те що він після вживання спиртних напоїв, керував транспортним засобом.

Крім того, із наданого ОСОБА_1 на адресу суду відеозапису вбачається, що залізничний переїзд не облаштований шлагбаумом, біля нього відсутні будь-які дорожні знаки, глибина колії складає 34 см, що ускладнює його переїзд на легковому транспортні і підтверджує позицію захисту.

Згідно з ч. 1 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Враховуючи наведене, суддя приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а отже, протокол про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП складено безпідставно.

Ч. 2 ст. 251 КУпАП встановлено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (справа «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява №16347/02), справа «Малофєєва проти Росії» ( заява №36673/04). справа «Карелін проти Росії» (заява №926/08. рішення від 20.09.2016 р.).

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»,- суди застосовують при розгляді справ «Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод» і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у справі «Гурепка проти України» (п. 50-55 Рішення від 06.09.2005) суд не має сумніву, що в силу суворості санкції справа про адміністративне правопорушення за суттю є кримінальною, а адміністративне покарання фактично носить кримінальний характер з усіма гарантіями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, що дає підстави для застосування практики Європейського суду з прав людини з кримінальних справ у справах про адміністративні правопорушення залежно від суворості санкції статті Закону.

Європейський суд з прав людини притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Irelandv. theUnitedKingdom), n. 161, SeriesА заява № 25).

Крім того, у справі «Paul andAudreyEdwardsv. theUnitedKingdom» (№ 46477/99), суд зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 8 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07.11.2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій. В той же час, державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинності, закріпленому в ст. 62 Конституції України, оскільки, доказування є правом особи, а не її юридичним обов`язком. Також, відповідно усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, висновок суду не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

У даній ситуації зібрані матеріали, як докази, уповноваженою на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу, особою, за своєю суттю залишають місце сумнівам, як наслідок, не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом.

Тим самим, з огляду на обставини, встановлені під час судового розгляду, винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, не доведена.

Однак, нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення не передбачено закриття провадження у зв`язку з недоведеністю винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, а тому вважаю, що провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, який вказує на те, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких умов, на думку суду, на цьому етапі, суть вчиненого правопорушення з кваліфікацією дій за ч. 1 ст. 130 КУпАП є сумнівними, що є не прийнятним, та не кореспондується із стандартом доказування поза розумним сумнівом, а тому, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності вважаю, що провадження у цій справі слід закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, а судовий збір не підлягає стягненню з особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у зв`язку з встановленням обставин визначених п. 1 ч. 1 ст. 247 наведеного Кодексу.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 130, п. 1 ч. 1 ст. 247, ст.ст. 283-284 КУпАП,-

постановив:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 , РНОКПП (ІПН) НОМЕР_1 , закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП, шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Повний текст постанови оголошений в приміщенні Дергачівського районного суду Харківської області 12 серпня 2025 року о 11 годині 45 хвилин.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Суддя М. І. Риков