Номер провадження: 33/813/1505/25
Номер справи місцевого суду: 522/1049/25
Головуючий у першій інстанції Переверзева Л. І.
Доповідач Артеменко І. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.08.2025 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Артеменко І.А.,

за участю: секретаря судового засідання Губар Д.В.,

особи, яка притягується до відповідальності, - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Приморського районного суду м.Одеси від 16 червня 2025 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст судового рішення

Постановою Приморського районного суду м.Одеси від 16.06.2025 ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605,60 грн.

ОСОБА_1 визнано винною у порушенні вимог п.2.9а Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.01.2001 №1306 (далі-ПДР), які полягали в тому, що вона 10.01.2025 о 02:08 в м. Одеса по пров. Куликовський 2-й, 2А, керувала транспортним засобом BMW 3201, номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням спеціального технічного пристрою газоаналізатора Alсotest Drager 0408 (7510), результат 1,92 проміле, тест № 1491.

Короткий зміст доводів апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування постанови Приморського районного суду м.Одеси від 16.06.2025, закриття провадження у справі за відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Скарга обґрунтована тим, що:

-працівники поліції не проінформували водія ОСОБА_1 про конкретну причину зупинки транспортного засобу з детальним описом підстав зупинки. З матеріалів справи не вбачається, що ОСОБА_1 допустила будь-які порушення ПДР, за які її слід було зупинити, що з огляду на позицію Верховного Суду у справах №686/11314/17, №357/10134/17 свідчить про відсутність у поліцейських права зупиняти автомобіль, перевіряти документи та вимагати проходження перевірки на стан сп`яніння;

- судом проігнорована доктрина «плодів отруйного дерева», з огляду на те, що ОСОБА_1 не допущено порушень ПДР, тому складені відносно неї процесуальні документи не можуть бути належними та допустимими доказами вини у вчинення нею адмінправопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП;

- ОСОБА_1 підписала акт огляду на стан сп`яніння лише з метою отримання його копії, вона не погоджувалась з ним. Висновки суду щодо погодження із вказаним актом є припущенням;

- в матеріалах справи відсутній оригінал відеозапису з нагрудної камери, а лише міститься копія, тобто відсутнє джерело походження відеозапису, тому наявний в матеріалах справи диск з відеозаписом є неналежним доказом у справі;

- працівниками поліції не долучені до справи свідоцтва, що стосуються технічного приладу «відеокамери», не дають можливості встановити той факт, що відеозапис на камеру у відношенні ОСОБА_1 було проведено спеціальним технічним засобом, який входить до вичерпного переліку технічних засобів, що використовуються в підрозділах поліції для виявлення та фіксування порушень ПДР;

-відсутність безперервного відеозапису ставить під сумнів законність проведення поліцейськими вказаних дій та позбавляє можливості об`єктивно перевірити обставини, пов`язані із виявленням та фіксацією адміністративного правопорушення. Таким чином, працівники поліції порушили вимоги ст.266 КУпАП, Закону України «Про національну поліцію» та Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 №1026;

-наявний відеозапис має ознаки переривання, тобто відсутня основна вимога до фіксування правопорушення безперервність відео фіксації, натомість наявна вибірковість відеофайлів, що прямо заборонено Інструкцією №1026;

- працівниками поліції не було роз`яснено ОСОБА_1 в повній мірі зміст ст.268 КУпАП та ст.63 Конституції України.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 підтримала доводи та вимоги апеляційної скарги.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Суд апеляційної інстанції, заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду першої інстанції - без змін, з огляду на таке.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

За ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги (ч.7 ст.294 КУпАП).

Аналіз матеріалів справи свідчить про те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за кваліфікуючими ознаками: керування в стані алкогольного сп`яніння, повністю доведена та підтверджується такими доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №217029 від 10.01.2025, яким зафіксовано, що 10.01.2025 о 02:08 в м.Одеса по пров. Куликовський 2-й, 2А, водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом BMW 3201, номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням спеціального технічного пристрою газоаналізатора Alсotest Drager 0408 (7510), результат 1,92 % проміле, тест № 1491, чим порушила вимоги п.2.9а ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП. Вказаний протокол підписано особою, яка склала протокол, та особою, яка притягається до адміністративної відповідальності;

- роздруківкою результатів освідування за допомогою алкотестера «Драгер», відповідно до якої результат складає 1,92 ‰, яка підписана ОСОБА_1 ;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому зазначені виявлені у водія ознаки алкогольного сп`яніння та результат огляду 1,92 проміле, в графі «З результатами згоден» ОСОБА_1 розписалась;

- наявними в матеріалах справи відеозаписами з нагрудних відеореєстраторів поліцейських та з відеореєстратора, встановленого в службовому автомобілі поліцейських, якими зафіксовано рух транспортного засобу в комендантську годину, після зупинки якого встановлено особу водія - ОСОБА_1 . Під час зупинки водію було повідомлено, що вона порушила комендантську годину, на що водій повідомила, що вона хотіла поставити авто в паркінг. Під час спілкування поліцейським було виявлено у водія ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим запропоновано пройти огляд на визначення стану сп`яніння на місці зупинки, на що ОСОБА_1 погодилася. При цьому, водієм визнано, що в цей день в обід вона вживала алкоголь (випила бутилку шампанського), але не ввечері. Під час проведення процедури освідування, водієм розпаковано новий герметично запакований мундштук, поліцейським проведено контрольний забір повітря, роз`яснено водієві порядок проходження огляду і проведено процедуру освідування під відеофіксацію. Перші три спроби пройти огляд були невдалі із-за недостатності об`єму видихаємого водієм повітря, а саме переривання дихання в мундштук. З четвертої спроби водій пройшла огляд на місці зупинки. За результатом проходження огляду на газоаналізаторі Драгер у водія встановлена наявність алкоголю на рівні 1,92 проміле, що проголошено поліцейським під відеозапис, представлено результат на екрані газоаналізатора на ознайомлення водію та на бодікамеру поліцейського. На питання поліцейського щодо погодження з результатом огляду, водій не заперечувала, відповівши: «Я не могу это отрицать». Поліцейським повідомлено про складення адмінматеріалів, які згодом були складені, та ознайомлено під підпис водія;

-актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів згідно якого, результат огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння становить позитивну пробу із вмістом алкоголю у розмірі 1,92 % проміле. В графі «З результатом згоден» ОСОБА_1 власноруч проставила підпис;

-направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння від 10.01.2025, згідно якого ОСОБА_1 мала ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Результат огляду ОСОБА_1 за допомогою приладу Alcotest Drager склав 1,92 проміле;

- довідками т.в.о.заступника начальника ВАП УПП в Одеській області ДПП капітана поліції В.Желяскова про отримання ОСОБА_1 посвідчення водія, якою зокрема підтверджено статус водія, та про не притягнення її до відповідальності за ст.130 КУпАП, якою зокрема підтверджено правильність кваліфікації за частиною 1 статті 130 КУпАП.

Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух (абз.2,4 ч.5 ст.14 Закону України "Про дорожній рух"). Одним із таких органів державного контролю є Національна поліція (ст.52 цього Закону). За положеннями ч.2 ст.14 Закону України "Про дорожній рух" до учасників дорожнього руху належать, зокрема, водії.

За змістом абзаців 3 та 5 ч.2 ст.16 вказаного Закону водій зобов`язаний: виконувати передбачені законом вимоги поліцейського, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами; не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Відповідно до п. 2.9.а ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Проте, вимоги вказаного пункту ПДР ОСОБА_1 дотримано не було. Вказані обставини повністю підтверджуються матеріалами справи.

Порядок проходження огляду особами, які керують транспортними засобами, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, визначений ст.266 КУпАП, а також затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 «Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» (далі- Порядок), та регулюється Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція).

Так, відповідно до ч.2 ст.266 КУпАП під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У виконання вищевказаних вимог КУпАП до матеріалів справи додані відеозаписи щодо обставин проходження водієм ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння та відеодоказ руху вказаного транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 .

Долучені відеозаписи повністю відображають керування ОСОБА_1 транспортним засобом та проходження нею огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки у встановленому порядку. Вказані відеозаписи є належним доказом, оскільки на них чітко зафіксований факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, виявлення у неї ознак алкогольного сп`яніння, проходження огляду на стан сп`яніння та встановлення факту перебування водія в стані алкогольного сп`яніння, вказані обставини апелянтом у встановленому процесуальним законом порядку не спростовані.

Зафіксовані відеозаписом обставини надають можливість повно та об`єктивно дослідити їх, конкретизувати поведінку поліцейських (діяли в межах своєї компетенції та виконували свої професійні обов`язки у відповідності до Закону України «Про Національну поліцію») та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Досліджений відеозапис фіксує реальні дані, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, має достатньо високу інформативність, позбавлений упередження і суб`єктивного ставлення, має безсторонній характер, що вимагає від суду ретельного та уважного дослідження вищевказаного доказу у сукупності із іншими доказами по справі. Оглянутий відеозапис дає можливість встановити його узгодженість з іншими даними, що містяться в протоколі, а тому апеляційний суд приймає його як належний доказ у справі.

Доводи апеляційної скарги про те, що наявний відеозапис не є оригіналом, а тому не є належним доказом по справі, підлягають відхиленню з огляду на таке.

Право працівників поліції застосовувати технічні засоби відеозапису під час проведення огляду осіб на стан сп`яніння передбачене ч.2 ст. 266 КУпАП.

Відсутність інформації про номер та серію відеокамери, дати її виробництва, назви, відомостей про особу, яка здійснила упакування диску та її підписи, відомостей про джерело походження відеозапису, відсутність у матеріалах свідоцтва, що стосується технічного приладу "відеокамери" - ніяким чином не спростовує встановлених судом обставин, оскільки долучений до протоколу відеозапис сумнівів щодо його достовірності та допустимості не викликає, оскільки отриманий у встановленому законом порядку, не містить ознак фальсифікації.

Відеозйомка у даному провадженні здійснювалась працівниками поліції нагрудними боді - камерами № 474940, 767379, про що також зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення, у відповідності до вимог ст.40 Закону України «Про Національну поліцію». Згідно з положеннями Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» у випадку зберігання інформації на кількох електронних носіях кожний з електронних примірників вважається оригіналом електронного документа. Один і той же електронний документ (відеозапис) може існувати на різних носіях. Всі ідентичні за своїм змістом примірники електронного документа можуть розглядатися як оригінали, відрізняються один від одного тільки часом та датою їх створення.

Записаний на оптичний диск носій інформації, електронний файл у вигляді відеозапису, є оригіналом (відображенням) електронного документу, який не потребує додаткового завірення електронним підписом, а тому інспектори поліції діяли відповідно до наказу МВС України №1026 від 18.12.2018 «Про затвердження Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, засобів фото-і кінозйомки, відеозапису».

Доводи скарги щодо небезперервності наявних відеозаписів спростовуються оглянутими в суді апеляційної інстанції відеозаписами.

Так, оглянутий відеозапис дає можливість встановити його узгодженість з іншими даними, що містяться в протоколі та інших матеріалах. Наявним відеозаписом чітко зафіксований факт проходження огляду на місці зупинки на стан алкогольного сп`яніння водія, а також фіксація результату проведеного огляду. Вказані обставини у встановленому процесуальним законом порядку не спростовані в суді апеляційної інстанції. Об`єму наявних відеозаписів достатньо для перевірки встановлених судом обставин перебування водія у стані алкогольного сп`яніння.

Під час дослідження вказаних відеозаписів суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що на них послідовно зображені події, які хронологічно продовжують одна одну та дані події не містять розриву у часі, що свідчить про безперервність проведення відеозйомки, хоча на диску вона записана у виді окремих файлів. Той факт, що наявні в матеріалах справи відеозаписи є роздільними на окремі файли не є підставою для скасування рішення суду, та пояснюється тим, що перший файл містить відео з двох бодікамер поліцейських, які здійснювали відео безперервно з моменту зупинки транспортного засобу до моменту ознайомлення водія із складаними адмінматеріалами, а другий фал містить відеозапис з відеореєстратора, встановленого усередині службового автомобіля, яким зафіксовано факт руху транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 . Наявні відеозаписи в цілому відображають послідовність дій поліцейських, відео здійснювалось безперервно.

Сумнівів щодо достовірності та допустимості відеозапис не викликає, оскільки на ньому відображено подію, що зафіксовано у протоколі про адміністративне правопорушення. Будь-яких фактичних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів достовірність вищевказаного відеозапису апелянтом не надано. Не встановлено таких обставин і під час апеляційного розгляду справи.

Посилаючись на вибірковий характер відео файлів, апелянтом не названо подій, які не зафіксовані.

У протоколі зафіксовано адміністративне правопорушення керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та зазначено про проведення огляду зі згоди водія на місці зупинки у встановленому порядку за допомогою приладу Драгер під відеозапис.

Висновок поліцейських про перебування водія у стані алкогольного сп`яніння підтверджується, серед іншого, роздруківкою з Alkotest 7510, прилад ARLМ 0408, тест 1491, результат 1,92‰, а також актом огляду, в якому зазначені виявлені у водія ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації руху, порушення мови та результат огляду з використання спеціалізованого технічного засобу газоаналізатора Драгер 1,92 проміле.

Доводи апеляційної скарги щодо підстав зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 оцінюється критично, виходячи з такого.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху.

За приписами п. 5 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану як, зокрема, запроваджувати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, комендантську годину (заборону перебування у певний період доби на вулицях та в інших громадських місцях без спеціально виданих перепусток і посвідчень), а також встановлювати спеціальний режим світлового та інших видів маскування.

Згідно з абзацом 3 пункту 8 Порядку здійснення заходів під час запровадження комендантської години та встановлення спеціального режиму світломаскування в окремих місцевостях, де введено воєнний стан, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.07.2020 № 573 (далі - Порядок) на території, де запроваджено комендантську годину, забороняється перебування у визначений період доби на вулицях та в інших громадських місцях осіб без виданих перепусток, а також рух транспортних засобів.

Відповідно до п.5 Порядку комендантська година та встановлення спеціального режиму світломаскування запроваджується шляхом видання наказу військовим командуванням або військовою адміністрацією (у разі її утворення).

Підпункт 4 пункту 16 Порядку визначає, що патрулям на території, де запроваджено комендантську годину та встановлено спеціальний режим світломаскування, в установленому законодавством порядку надано право тимчасово обмежувати або забороняти на вулицях та дорогах, окремих ділянках місцевості та в інших громадських місцях перебування або пересування осіб, рух транспортних засобів, зокрема транспортних засобів іноземних, консульських установ чи представництв міжнародних організацій; виводити осіб з окремих ділянок місцевості та об`єктів, евакуйовувати транспортні засоби.

Розпорядженням начальника Одеської обласної військової адміністрації з 01.03.2023 запроваджено на території Одеси та Одеської області комендантську годину з 00.00 години до 05.00 години.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 була зупинена працівниками поліції 10.01.2025 о 02:08 год, тобто під час дії комендантської години. Перепустки на право пересування у комендантську годину водій поліцейським не надавала. За таких обставин працівники поліції правомірно зупинили транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 , повідомивши їй цю підставу як причину зупинки.

Враховуючи вказані положення чинного законодавства України, рух особи, яка притягується до адміністративної відповідальності на автомобілі в період обмежень, які запроваджені комендантською годиною, тобто в період дії комендантської години, є достатньою та законною підставою для зупинки транспортного засобу працівниками патрульної поліції, в зв`язку із чим зупинка водія ОСОБА_1 працівниками поліції є правомірною.

Факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 зафіксовано протоколом про адміністративне правопорушення, який в розумінні положень ст.251 КУпАП, є одним з доказів в справі про адміністративне правопорушення, відеозаписом реєстратора, що встановлений усередині службового автомобіля. Більш того, після зупинки транспортного засобу, ОСОБА_1 не заперечувала факту керування нею транспортним засобом, пояснювала звідки та куди вона направляється.

Більш того, диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, зокрема, за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що є самостійним складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та не залежить від законності зупинки чи перевірки документів водія працівниками поліції. Обставини законності зупинки автомобіля працівниками поліції жодним чином не впливають на доведеність факту наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП - керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

За правовим аналізом норм Правил дорожнього руху не згода водія із причинами зупинки або його необізнаність про це, не позбавляє його обов`язку на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння, і такий обов`язок не впливає на причину зупинки. Положення Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції пов`язують обов`язок водія пройти огляд на вимогу поліцейського саме з наявністю підстав у поліцейського вважати, що водій знаходиться у стані сп`яніння, а не із зупинкою транспортного засобу, тому у даному випадку відсутні підстави для застосування доктрини «плодів отруйного дерева» та вважати недійсним проведений огляд через відсутність в матеріалах справи підстав зупинки транспортного засобу або повноважень уповноважених осіб на таку зупинку.

Посилання в апеляційній скарзі на постанови Верховного Суду від 15.03.2019 у справі № 686/11314/17 та від 23.10.2019 у справі №357/10134/17, є необґрунтованими, оскільки у цих постановах та у справі, що є предметом перегляду, встановлені різні фактичні обставини. Зокрема, помилковість цього посилання апелянта на практику інших судових органів стосується тієї обставини, що в порядку адміністративної юрисдикції розглядаються справи, пов`язані виключно з винесенням органами Національної поліції України постанов про притягнення до адміністративної відповідальності, в яких протокол про адміністративне правопорушення не складається, а тому будь-які позиції у цих справах не є преюдіційними відносно справ, які підвідомчі до розгляду судовим органом з порядком ухвалення відповідних постанов та їх перегляду в порядку статті 294 КУпАП. Посилання апелянта на судову практику в інших справах не мають правового значення за відсутності на території України прецедентного права.

Разом з цим, апеляційний суд зауважує, що відповідно до ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» зупинка транспортного засобу є компетенцією поліцейського та його дії можуть бути оскаржені в порядку встановленим законом.

Однак, як вбачається з матеріалів судового провадження дії службових осіб, що складали адмінматеріали та фіксували правопорушення в порядку, передбаченому чинним законодавством, особою, яка притягається до відповідальності, не оскаржувалися. Тому твердження апелянта щодо неправомірності дій працівників поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не відповідають дійсності та є суб`єктивними, оскільки незаконність їх дій не встановлена будь-якими судовим рішенням або висновком компетентного органу.

Посилання апелянта на підписання акту огляду з метою отримання його копії, в той час як фактично з ним не була згодна, судом апеляційної інстанції відхиляються, оскільки ОСОБА_1 не висловлювала на місці зупинки незгоди з результатом освідування, а мотиви, якими вона керувалась при підписанні вказаного акту, не мають правового значення при встановлених обставинах.

Посилання апелянта на не роз`яснення поліцейськими їй прав апеляційний суд не приймає, оскільки зазначені факти не спростовують винуватість останньої у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Крім того, ОСОБА_1 підписала протокол про адміністративне правопорушення від 10.01.2025 в графі 13 щодо роз`яснення прав та обов`язків, передбачених ст.268 КУпАП та ст.63 Конституції України, що також підтверджується наявним відеозаписом.

Інших переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та були підставою для скасування або зміни оскаржуваної постанови суду, апелянтом не наведено і під час апеляційного розгляду не встановлено.

За позицією апеляційного суду, працівниками поліції дотримано порядок оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, передбачений ст.266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 за № 1452/735, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України 07.11.2015 № 1395.

Судом враховано, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2007 у справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, ОСОБА_1 , реалізуючи своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодилась нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Апеляційний суд також звертає увагу на те, що адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП, відноситься до тих правопорушень, яке за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та є небезпечним як для самого правопорушника, так і для інших учасників дорожнього руху.

Враховуючи положення ст.251 КУпАП, матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 містять достатньо фактичних даних, які свідчать про обґрунтованість висновку місцевого суду щодо доведеності вини останньої у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

З урахуванням викладеного, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а постанова суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя апеляційного суду

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Приморського районного суду м.Одеси від 16 червня 2025 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя І.А. Артеменко