Справа № 159/2502/25 Провадження №33/802/485/25 Головуючий у 1 інстанції:Смалюх Р. Я.
Доповідач: Подолюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 серпня 2025 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Подолюк В.А., з участю особи, щодо якої складено протоколи ОСОБА_1 та його захисника Кохан-Гнатюк Н.В., розглянувши апеляційну скаргу захисника особи, щодо якої складено протоколи ОСОБА_1 адвоката Кохан-Гнатюк Наталії Валеріївни на постанову судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 24 червня 2025 року,

ВСТАНОВИВ:

Вказаною постановою судді ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого водієм у ФОП ОСОБА_2 , визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП, та на підставі ч.2 ст.36 КУпАП, накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Так, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 05.04.2025 року о 21 год. 55 хв., в селищі Люблинець Ковельського району по вул. Ковельська, керуючи електросамокатом марки «КСІОМІ», не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку, в`їхав у вибоїну та впав на проїзну частину, в результаті чого транспортний засіб отримав механічні пошкодження, чим порушив п. 12.1 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_1 05.04.2025 року о 21 год. 55 хв., в селищі Люблинець Ковельського району по вул. Ковельській керував електросамокатом марки «КСІОМІ», в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку у Ковельському МТМО, чим порушив п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із таким рішенням суду захисник Кохан-Гнатюк Н.В. подала на нього апеляційну скаргу, в якій порушує питання про його скасування та закриття провадження по даній справі. Вказує, що 05.04.2025 року о 21 год. 55 хв. ОСОБА_1 не керував електросамокатом марки «КСІОМІ» в селищі Люблинець Ковельського району по вул. Ковельській, а будь яких належних та допустимих доказів, які б вказували протилежне матеріали справи не містять.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Кохан-Гнатюк Н.В., які підтримали апеляцію у повному обсязі та просили її задовольнити з підстав викладених в ній, доходжу до наступного висновку.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтями 251, 280 КУпАП, визначено фактичні дані, обставини на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Як вбачається із протоколів про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 інкримінується порушення п.12.1 та 2.9а Правил дорожнього руху, відповідно до яких під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до статті 31 Закону України від 2 липня 2015 року, № 580-VIII «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи, зокрема, застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Поміж цього, ВС КАС у справі № 216/5226/16-а в постанові від 18.07.2019 р. вказав, що доказом порушення ПДР не може бути відеозапис з нагрудної камери поліцейського, якщо він не відображає відомостей про вчинення правопорушення, а лише містить процесуальну послідовність вчинюваних процесуальних дій (винесення постанови, складання протоколу).

На підтвердження обставин викладених у вищевказаних протоколах про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №292046 від 06.04.2025 року та ЕПР1 №292062 від 06.04.2025 року, до матеріалів справи органом поліції долучено відеозаписи з нагрудних камер поліцейських, однак на останніх не зафіксовано, що 05 квітня 2025 року о 21 год. 55 хв. водій електросамоката марки «KCIOMI» керував ним, в селищі Люблинець, Ковельського району, Волинської області.

Будь яких інших доказів, які підтверджували б факт керування ОСОБА_1 електросамокатом марки «KCIOMI» матеріали справи не містять. Більше, того, як вбачається із відеозаписів ОСОБА_1 не був зупинений під час керування електросамокатом, електроспмокат лежав біля нього, а працівники поліції прибули на місце події у зв`язку з повідомленням на лінію 102 про нещасний випадок, свідки керування ОСОБА_1 електосамокатом чи порушення вимог ПДР відсутні. Отже з наданих відеозаписів неможливо встановити факт здійснення керування електроспмокатом.

В апеляційній скарзі сторона захисту зазначає про те, що ОСОБА_1 05 квітня 2025 року о 21 год. 55 хв. не керував електросамокатом марки «KCIOMI», так як акумулятор електросамоката був розряджений і ні ОСОБА_1 , ні хто інший не міг ним керувати, а останній віз його в руках, що не є тотожним керуванню ним.

В апеляційному суді за клопотанням сторони захисту був допитаний свідок ОСОБА_3 , який показав, що 05.04.2025 року він разом із ОСОБА_4 відпочивали в бані, коли до них зателефонував ОСОБА_1 та захотів до них приїхати. Приїхавши до них в баню вони разом випили. Коли проводжали ОСОБА_1 побачив, що він був із електросамокатом, на кермі якого була пошкоджена ручка. Електросамокат був розряджений, а тому ОСОБА_1 віз його в руках. Коли ОСОБА_1 йшов він попросив його включити на мобільному телефоні світло, так як було темно, щоб його бачили інші учасники руху.

Разом з тим, в суді апеляційної інстанції за клопотання сторони захисту була допитана свідок ОСОБА_5 , яка показала, що є дружиною ОСОБА_1 , 05.04.2025 року ввечері до неї подзвонили знайомі і сказали, що її чоловік лежить на дорозі. Приїхавши на місце вона побачила електосамокат, який лежав з правої сторони, а працівники поліції повідомили їй, що її чоловіка забрала швидка допомога бо в нього була пошкоджена губа. В машині працівників поліції написала розписку під диктовку поліцейських та забрала електросамокат. На ньому їхала бо відштовхувалася від землі, але завести його не змогла. Поліцейські запитали, що трапилося, вона відповіла, що не заводиться, відмовилася від їх допомоги занести електосамокат до машини куми. Електросамокат дитячий, може ще її везти, із-за її ваги тіла. Електросамокат б/у не був заряджений повністю. На електросамокаті була відбита ручка, внаслідок падіння елктросамоката при стоянці, що було здійснено раніше до цієї події.

Тому, протоколи про адміністративні правопорушення серії ЕПР1 №292046 від 06.04.2025 року та ЕПР1 №292062 від 06.04.2025 року, а також розписка свідка ОСОБА_5 про отримання від працівників поліції електросамоката не можуть бути належними доказами у справі про керування особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки протоколи складені зі слів особи, яка перебувала в стані алкогольного сп`яніння, а розписка написана особою, яка не була очевидцем події.

Під керуванням транспортним засобом розуміється виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Касаційний адміністративний суду в складі Верховного Суду в рішенні № 404/4467/16-а від 20.02.2019 року зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування. Проте, зазначення «водія» унеможливлює правозастосування вказаного визначення в розумінні ст. 130 КУпАП, оскільки суттєво зменшує коло осіб, які можуть бути притягнуті до відповідальності за керування у нетверезому стані.

Отже, оскільки на долучених до матеріалів справи відеозаписах не зафіксовано факту керування ОСОБА_1 електросамокатом та зупинки його поліцейськими, будь-яких доказів, які б підтверджували вказані обставини до матеріалів справи не долучено, протоколи про вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч.1 ст.130 КУпАП в частині виконання ОСОБА_1 функцій водія та вчинення ДТП складено поліцейськими, які безпосередньо не бачили даних фактів, приходжу до висновку про те, що факт керування ним електросамокатом не доведено.

Таким чином, через неповноту вчинення органом поліції процесуальних дій суд позбавлений можливості перевірити обставини викладені в протоколах, а також твердження сторони захисту, і встановити істину у справі.

Вищевикладене свідчить про те, що Національною поліцією не дотримано відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Суддя наголошує, що він не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (ч.ч.1,2 ст.7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст.245).

Відповідно до ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, а обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Стандарт доведення вини поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що правопорушення було вчинено і особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, є винною у вчиненні адміністративного правопорушення.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія, викладена у протоколі про адміністративне правопорушення, має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду.

Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії, викладеній у протоколі про адміністративне правопорушення.

Наявність таких обставин, які свідчать про можливість іншої версії події, аніж викладена у протоколі про адміністративне правопорушення, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку вказано у протоколі про адміністративне правопорушення, має бути спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною згідно з протоколом про адміністративне правопорушення.

Обов`язкова відповідність судового процесу у справах про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст. 124, ч.1 ст.130 КУпАП таким засадам, як верховенство права, законність, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, забезпечення права на захист, безпосередність дослідження доказів, а також змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів безумовно має враховуватись як особами, яких звинувачують у скоєнні адміністративних правопорушень, та їх захисниками, так і судом, що здійснює розгляд відповідних справ.

Згідно рішення Конституційного суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010, яке є обов`язковим до виконання на території України, фактичні дані або будь-які інші докази, одержані в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо є неналежними доказами.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що постанова судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 24 червня 2025 року щодо ОСОБА_1 не може вважатися законною та обґрунтованою і підлягає скасуванню, оскільки в його діях склад адміністративних правопорушень не підтверджується належними та допустимими доказами наявними в справі, і таких не було здобуто в ході апеляційного розгляду.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оскільки з урахування встановлених у судовому засіданні обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованих йому адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч.1 ст.130 КУпАП, то провадження в справі щодо нього підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 247, 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника особи, щодо якої складено протоколи ОСОБА_1 адвоката Кохан-Гнатюк Наталії Валеріївни задовольнити.

Постанову судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 24 червня 2025 року в даній справі скасувати.

Провадження у справі про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, - у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч.1 ст. 130 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Волинського апеляційного суду В.А. Подолюк