ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/134/25 Справа № 175/9407/24 Суддя у 1-й інстанції - Ребров С. О. Суддя у 2-й інстанції - Круподеря Д. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2025 року м. Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Круподеря Д.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Кривий Ріг, апеляційну скаргу захисника Доброреза В.В. на постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської від 08 листопада 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП

ВСТАНОВИВ:

Обставини, встановлені судом 1-ї інстанції:

18 квітня 2024 року о 21:10 годині, водій ОСОБА_1 в порушення вимог п. 2.9а ПДР керував автомобілем Форд державний номер НОМЕР_2 за адресою: м. Краматорськ перехрестя вулиць Актюбинська та Аероклубна у стані алкогольного сп`яніння, де огляд проводився за допомогою приладу Драгер і результат позитивний 0,68 промілей, чим скоїв правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Постановою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 08 листопада 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп.

Доводи апеляційної скарги:

З таким судовим рішенням не погодився адвокат Доброрез В.В. та оскаржив в апеляційному порядку .

В апеляційній скарзі просить постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом, що є об`єктивною стороною правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Долучений до протоколу про адміністративне правопорушення диск не є належним та допустимим доказом, оскільки містить лише процес складання протоколу.

Вказує, що протокол про адміністративне правопорушення та рапорт поліцейських не можуть слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки не узгоджується із стандартом доказування «Поза розумним сумнівом»

Скаржник звертає увагу суду, що судом першої інстанції порушено право на захист ОСОБА_1 , оскільки оскаржувана постанова винесена 08.11.2024 року без участі учасників справи про адміністративне правопорушення та без їх належного повідомлення.

Позиції сторін в суді:

Особа, щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та адвокат Доброрез В.В. до зали судового засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином.

Перед початком судового розгляду від адвоката Доброреза В.В. до суду надійшло клопотання про задоволення вимого апеляційної скарги та проведення розгляду справи без їх участі у зв`язку з чим розгляд апеляційної скарги було проведено за відсутності ОСОБА_1 та його адвоката Доброреза В.В., відповідно до ст. 268 КУпАП .

Висновки суду:

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, вислухавши думку учасників судового розгляду, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, враховуючи наступні обставини.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 252 КУпАП оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення.

Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП за ознакою керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до п. 2.9а Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення пункту 2.9 а ПДР України передбачена статтею 130 КУпАП.

Диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, доказуванню підлягають всі обставини, які є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно зі ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду встановлена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі - Інструкція).

Відповідно до п. 2 розділу 1 Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до п. 3 розділу 1 Інструкції, ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Огляд на стан сп`яніння, відповідно до п.6 розділу 1 зазначеної Інструкції, проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським і оформлення його результатів відбувається у відповідності із розділом ІІ вищезазначеної інструкції.

Крім того, однією з головних умов огляду водія транспортного засобу на стан сп`яніння є не лише наявність того, що водій перебуває у стані сп`яніння чи в нього маються ознаки такого стану, а й та обставина, що він у такому стані саме керував транспортним засобом.

Як зазначав Касаційний адміністративний суд в складі Верховного суду в рішенні № 303/4467/16-а, що само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

За результатами апеляційного перегляду суд апеляційної інстанції вважає, що висновок про винуватість ОСОБА_1 не знаходить свого підтвердження, виходячи з наступного.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , визнано винуватим у тому, що він 18 квітня 2024 року о 21:10 годині, в порушення вимог п. 2.9а ПДР керував автомобілем Форд державний номер НОМЕР_2 за адресою: м. Краматорськ перехрестя вулиць Актюбинська та Аероклубна у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законодавством порядку, а саме із застосуванням газоаналізатору «Alcotest Drager» 6820, результат якого становить 0,68 промілей.Таким чином ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9 а ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, судом першої інстанції в обґрунтування висновку як на доказ вини ОСОБА_1 був покладений відеозапис із нагрудної боді-камери поліцейського, на якому зафіксовано вказані в протоколі обставини, а саме керування ОСОБА_1 транспортним засобом та продуття газоаналізатора водієм ОСОБА_1 ..

Однак перевіряючи доводи апеляційної скарги судом апеляційної інстанції встановлено, що вказаний відеозапис з бодікамер працівників патрульної поліції, який було досліджено судом першої інстанції в матеріалах справи відсутній, у зв`язку з чим відсутні докази, які б підтверджували факт керування даним транспортним засобом та проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Alcotest Drager».

У зв`язку з чим суд апеляційної інстанції позбавлений можливості перевірити встановлені у водія ознаки сп`яніння та обставину, що він у такому стані саме керував транспортним засобом та дослідити події, викладені в зазначеному протоколі про адміністративне правопорушення.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у чинення правопорушення, адже діючи таким чином, суд перебиратиме на себе функцію обвинувача, позбавляючись цим самим статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Абзацом 3 п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», судам роз`яснено, що керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Таким чином, для притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП поліцейський мав зафіксувати безпосередньо рух транспортного засобу та зупинення безпосередньо самим поліцейським транспортного засобу під час руху, що і передбачає, що особа керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Якщо відеозапис вказаного факту відсутній, поліцейський повинен зафіксувати керування транспортним засобом особою, яка притягається до адміністративної відповідальності у інший спосіб, передбачений КУпАП.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що у зв`язку з втратою матеріалів справи про адміністративне правопорушення під час ракетного удару, Дніпровським апеляційним судом було ініційовано відновлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, застосовуючи аналогія права, а саме положення Кримінально процесуального права України.

Керуючись ст. 529 КПК України судом апеляційної інстанції вжито заходи по відновленню втрачених матеріалів справи відносно ОСОБА_1 та витребувано з батальйону патрульної поліції в м. Краматорськ та Слов`янськ УПП в Донецькій області Департаменту патрульної поліції відомості, які стосуються даної справи про адміністративне правопорушення.

На запит Дніпровського апеляційного суду заступником командира підполковником поліції Щетиловим Д. надано відповідь відповідно до якої відеозаписи з портативних нагрудних відеореєстраторів Motorola VB400 Solutions, які були зафіксовані під час складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 відсутні, оскільки відповідно до Інструкції строк зберігання та видачі відеозаписів з технічних пристроїв, що мають функцію фото і кінозйомки, відеозапису становить 30 діб.

Абзацом 3 п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», судам роз`яснено, що керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Таким чином, для притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП поліцейський мав зафіксувати безпосередньо рух транспортного засобу та зупинення безпосередньо самим поліцейським транспортного засобу під час руху, що і передбачає, що особа керує транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння. Якщо відеозапис вказаного факту відсутній, поліцейський повинен зафіксувати керування транспортним засобом особою, яка притягається до адміністративної відповідальності у інший спосіб, передбачений КУпАП.

Факт того, що ОСОБА_1 як водій, керував транспортним засобом та був під час такого керування, зупинений працівниками поліції, жодним чином не підтверджується наявними у матеріалах справи доказами.

Інших доказів того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, був зупинений працівниками поліції та безпосередньо після зупинки погодився та пройшов огляд на встановлення стану алкогольного сп`яніння, суду не надано.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення хоч і містить відомості про обставини правопорушення, але вони повинні оцінюватись у сукупності з іншими доказами. Відсутність будь-яких інших доказів ніж протокол про адміністративне правопорушення не дають підстав суду «поза розумних сумнівів» прийти до висновку про наявність вини особи, оскільки вищезазначений документ складаються працівниками поліції, які є зацікавленими особами.

Отже, в матеріалах справи відсутні докази, щоб поза розумним сумнівом стверджувати про факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, оскільки сам факт керування транспортним засобом та перебування водія в сані алкогольного сп`яніння не доведений.

Викладені обставини позбавляють суд можливості всебічно, повно і об`єктивно розглянути справу, прийняти законне та обґрунтоване рішення.

Згідно ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган, разом з тим, особа, яка притягається до відповідальності, звільняється від обов`язку доводити свою причетність до скоєння правопорушення.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, за відсутності складу адміністративного правопорушення, відповідно до п.1 ч.1 ст. 247КУпАП.

Таким чином суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що наявними в матеріалах справи доказами не доводиться те, що ОСОБА_1 в порушення вимог п.2.9 а Правил дорожнього руху керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності складу адміністративного правопорушення, який підтверджений належними та допустимими доказами.

У зв`язку з чим доводи апеляційної скарги про відсутність складу правопорушення в діях ОСОБА_1 заслуговують на увагу.

За вказаних обставин постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження по справі закриттю з підстав, визначених п.1ч.1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Доброрез Віталія Вікторовича - задовольнити.

Постанову судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 08 листопада 2024 року щодо ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП - скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч. 1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: