КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

8 серпня 2025 року місто Київ

справа № 357/593/25

апеляційне провадження № 33/824/2835/2025

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Головачова Я.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Фузіка Євгена Костянтиновича на постанову судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Гребінь О.О. від 9 квітня 2025 року, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в :

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 9 квітня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Не погоджуючись з постановою судді районного суду, 16 квітня 2025 року захисник ОСОБА_1 - адвокат Фузік Є.К. звернувся із апеляційною скаргою, у якій просив скасувати постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 9 квітня 2025 року та закрити провадження у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення на підставі пункту 1 статті 247 КУпАП.

Скаржник у апеляційній скарзі зазначає, що всупереч вимогам статті 35 Закону України «Про Національну поліцію», суд першої інстанції не встановив і не перевірив законність підстав для зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 . При цьому до матеріалів справи не долучено жодних доказів, які б підтверджували наявність законних підстав для такої зупинки. Крім того, за твердженням скаржника, поліцейські не представилися під час зупинки, що також суперечить вимогам чинного законодавства.

Також скаржник стверджує, що суд першої інстанції не надав належної правової оцінки діям співробітників поліції, які, на його думку, порушили встановлену законом процедуру направлення водія на проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння, а також не зафіксували відмову особи від проходження відповідного огляду. Більше того, ОСОБА_1 фактично не відмовився від проходження огляду.

Окремо в апеляційній скарзі захисник звертає увагу на те, що дії працівників поліції носили ознаки упередженості - ще з моменту зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 до нього застосовувався психологічний тиск, а самі поліцейські, на переконання скаржника, своїми словами та поведінкою фактично схиляли його до відмови від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння.

В судовому засіданні, захисник ОСОБА_1 - адвокат Фузік Є.К. підтримав апеляційну скаргу з наведених у ній підстав.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення осіб, які з`явилась у судове засідання, апеляційний суд доходить висновку, що подана скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статті 245 КУпАП серед завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з частиною 7 статті 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Перевіряючи підстави притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАП, апеляційний суд виходить з наступного.

31 грудня 2024 року о 10 год. 56 хв. поліцейським 1 взводу 2 роти 1 батальйону ППП в місті Біла Церква та Білоцерківському районі УПП у Київській області ДПП капралом поліції Даниленком М.Т. складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 209325 за частиною 1 статті 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 з якого убачається, що 31 грудня 2024 року о 10 год. 15 хв. автодорога М-05 «Київ Одеса» 78 км, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Fiat Ducato, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, неприродня блідість, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку у найближчому медичному закладі у лікаря нарколога водій категорично відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.5. Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена частиною 1 статті 130 КУпАП.

Суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

Проте з таким висновком місцевого суду погодитися не можна з наступних підстав.

Згідно з положеннями статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (стаття 251 КУпАП).

Згідно з частинами 1, 3 статті 35 Закону України "Про національну поліцію" поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв; 10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту; 11) якщо є наявна інформація, яка свідчить про те, що водій або пасажир транспортного засобу є особою, яка самовільно залишила місце для утримання військовополонених.

Поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

З відеозаписів нагрудної камери патрульної поліції № 477662, № 47627 чітко вбачається, що у працівників поліції були відсутні причини зупинки транспортного засобу Fiat Ducato, державний номерний знак НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 . На запитання водія відповідна причини зупинки, передбачена статтею 35 Закону України "Про національну поліцію" названа не була.

Порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння та проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння визначено статтею 266 КУпАП та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року № 1452/735.

Відповідно до пункту 2.9.а ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом пункту 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено відповідальність за вказаною статтею настає у випадку керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог пункту 2 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (пункт 7 розділу I Інструкції).

Згідно з положеннями частини 2 статті 266 КУпАП, огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється (частина 3 статті 266 КУпАП).

Як убачається з відеозаписів з нагрудних камер патрульних поліцейських № 477662 та № 47627, долучених до матеріалів справи, ОСОБА_1 не висловлював чіткої та однозначної відмови від проходження медичного огляду в закладі охорони здоров`я. У зазначених відеоматеріалах не зафіксовано факту відмови ОСОБА_1 від освідування у закладі охорони здоров`я у розумінні вимог чинного законодавства. Навпаки, працівник патрульної поліції спонукав водія до відмови, інформуючи про можливі наслідки та ставлячи питання у формі, що могла бути сприйнята як пропозиція не проходити огляд.

Водночас із запису вбачається, що ОСОБА_1 звертався до працівників поліції із запитанням про юридичні наслідки відмови від огляду, при цьому прямо не заявляв про своє небажання його проходити. Незважаючи на це, працівники поліції фактично розцінили таке запитання як відмову, не вживши передбачених законом заходів для належної фіксації дій особи та отримання чіткого волевиявлення щодо відмови.

Пунктом 12 Розділу ІI Інструкції передбачено, що уразі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

У пункті 4 розділу I Інструкції перелічено ознаки наркотичного сп`яніння, якими є - порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці; звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

З аналізу протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 209325 та Акта огляду на стан алкогольного сп`яніння із використанням спеціальних технічних засобів, вбачається, що працівники поліції зазначили наявність у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння, зокрема: звуження зіниць, які не реагують на світло; неприродна блідість шкірних покривів; поведінка, що не відповідає обстановці.

Однак під час перегляду відеозаписів із нагрудних камер патрульних поліцейських № 477662 та № 47627, долучених до матеріалів справи, апеляційним судом установлено, що в процесі огляду у світлу пору доби працівник поліції для перевірки реакції зіниць використовував ліхтарик, вбудований у мобільний телефон. Водночас на записах не зафіксовано будь-якої реакції зіниць ОСОБА_1 , що унеможливлює об`єктивну перевірку наявності ознак наркотичного сп`яніння виключно за допомогою візуального спостереження.

Крім того, із вказаних відеозаписів не вбачається наявності в ОСОБА_1 поведінки, що відповідала б типовим проявам наркотичного сп`яніння. Поведінка ОСОБА_1 була спокійною, урівноваженою, без агресії чи емоційної нестабільності. У цьому контексті суд апеляційної інстанції доходить висновку, що формальна оцінка працівників поліції щодо ознак сп`яніння є суб`єктивною та не підкріплена об`єктивними доказами, зокрема результатами медичного огляду в закладі охорони здоров`я, проведення якого фактично не відбулося.

Захисник ОСОБА_1. у своїй апеляційній скарзі також обґрунтовано звернув увагу суду на наявність упередженого ставлення працівників патрульної поліції до водіїв, які є військовослужбовцями. Так, у відеозаписі з нагрудної камери поліцейського, у часовому проміжку з 10:13:54 до 10:15:17, зафіксовано розмову поліцейських, у якій один з них висловлює очікування зупинити водія-військовослужбовця та скласти відносно нього протокол за статтею 130 КУпАП, зазначаючи, що «…оці ЗСУ-шніков можна ставить, вони полюбому шось таке…». Цей фрагмент свідчить про заздалегідне формування наміру оформлення адміністративного правопорушення за результатами огляду, незалежно від фактичних обставин. Отже, така позиція поліцейських свідчить про можливу упередженість та формальний характер їхніх дій при складанні протоколу щодо ОСОБА_1 .

Крім того, до апеляційного суду захисником ОСОБА_1 - адвокатом Фузіком Є.К. було надано копію скарги, адресованої Міністерству внутрішніх справ України, Національній поліції України та Департаменту патрульної поліції, у якій викладено обставини неправомірних дій працівників поліції при оформленні протоколу щодо ОСОБА_1 .

Як убачається з листа полку патрульної поліції в місті Біла Церква та Білоцерківському районі Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України № 522аз141140/1/1/2/02-2025 від 2 червня 2025 року, за вказаними фактами було призначено службове розслідування. Надалі, згідно з листом від 16 червня 2025 року, за результатами перевірки було встановлено, що в діях окремих працівників батальйону № 1 ППП в місті Біла Церква та Білоцерківському районі УПП у Київській області ДПП наявні ознаки дисциплінарного проступку. До вказаних осіб застосовано заходи дисциплінарного впливу відповідно до положень Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VIII.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що дії працівників патрульної поліції щодо фіксації у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння були здійснені формально, без належної об`єктивної перевірки, не відповідали вимогам чинного законодавства, зокрема Інструкції про порядок виявлення у водіїв ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Наявність ознак упередженого ставлення працівників поліції підтверджується матеріалами справи та спростовує висновок місцевого суду щодо їх відсутності.

Таким чином, апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки встановлені фактичні обставини свідчать про порушення працівниками поліції порядку складання адміністративних матеріалів, що має істотне значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів у справах про адміністративні правопорушення покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів, відповідно до статті 255 КУпАП.

Відповідно до статті 252 КУпАП, орган (посадова особа), уповноважений на розгляд справи, зобов`язаний оцінювати докази на основі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Однак у матеріалах справи щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАП відсутні належні, допустимі, достовірні та достатні докази на підтвердження наявності як події, так і складу адміністративного правопорушення.

Так, як уже встановлено судом апеляційної інстанції, у відеозаписах, долучених до справи, відсутні об`єктивні дані про зовнішні ознаки наркотичного сп`яніння або належно оформлений акт медичного огляду з підтвердженням стану сп`яніння. Крім того, працівниками поліції не забезпечено дотримання процедури направлення на огляд у найближчий заклад охорони здоров`я, а факт відмови ОСОБА_1 від проходження такого огляду на записах не зафіксовано. Натомість наявна поведінка працівника поліції, яка свідчить про навмисне спонукання ОСОБА_1 до відмови.

Згідно з пунктом 4 рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010, принцип правової держави передбачає обов`язок держави гарантувати утвердження і забезпечення прав і свобод людини. Зокрема: відповідальність особи має бути індивідуальною; не допускається обґрунтування обвинувачення на припущеннях або незаконно здобутих доказах; усі сумніви у доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина 3 статті 62 Конституції України).

Відповідно до пункту 4.1 цього ж рішення, процедура притягнення до адміністративної відповідальності повинна відповідати конституційним принципам, а отже - будь-яке рішення у справі про адміністративне правопорушення має ґрунтуватися виключно на достовірних, належно зібраних доказах та дотриманні вимог закону.

Суд першої інстанції при винесенні постанови не дослідив усіх обставин справи в їх сукупності, належним чином не перевірив обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, не надав належної правової оцінки доказам, що містяться в матеріалах справи, та не врахував ті з них, які спростовують вину ОСОБА_1 , у тому числі надані стороною захисту. У результаті чого ухвалене ним судове рішення є необґрунтованим.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 247 КУпАП, провадження у справі підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, апеляційна скарга захисника ОСОБА_1 - адвоката Фузіка Є.К. підлягає задоволенню, постанова судді місцевого суду - скасуванню, а провадження у справі - закриттю на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись статтею 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Фузіка Євгена Костянтиновича задовольнити.

Постанову судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 9 квітня 2025 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення - скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити на підставі пункту 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Я.В. Головачов