Справа № 439/126/25
Провадження № 3/439/159/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

ПО СПРАВІ ПРО АДМІНІСТРАТИВНЕ ПРАВОПОРУШЕННЯ

14 липня 2025 року м. Броди

Суддя Бродівського районного суду Львівської області Петейчук Б.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя: АДРЕСА_1 , не працює,

за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в :

03 січня 2025 року о 18 годині 42 хвилин по вулиці Центральна в с. Дубина Золочівського району Львівської області, водій: ОСОБА_1 , керував автомобільним транспортним засобом марки «Citroen-Berlingo», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим допустив порушення пункту 2.9 а Правил дорожнього руху України.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав, та пояснив що 03 січня дійсно безпідставно був зупинений працівниками поліції. Йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Драгер», який показав стан алкогольного сп`яніння в 1,21 проміле. Про що був складений протокол про адміністративне правопорушення. Він не погодився з вказаним, однак працівниками полії його не було скеровано на медичний огляд у найближчий заклад охорони здоров`я. Тому він був вимушений самостійно пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в КНП «Золочівська ЦРЛ» в м. Золочів. Під час огляду було встановлено, що він алкогольних напоїв не вживав. На підставі викладеного просив закрити справу про адміністративне правопорушення за відсутністю складу та події.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП надано:

-протокол про вчинення адміністративного правопорушення серії ЕПР1 №212235 від 03 січня 2025 року з якого вбачається, що 03 січня 2025 року о 18 годині 42 хвилин по вулиці Центральна в с. Дубина Золочівського району Львівської області, водій: ОСОБА_1 , керував автомобільним транспортним засобом марки «Citroen-Berlingo», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння, чим допустив порушення пункту 2.9 а Правил дорожнього руху України;

-роздруківку газоаналізатора Драгер від 03.01.2025 року о 18 годині 54 хвилин, з результатом тестування ОСОБА_1 , в 1,21 проміле;

-акт огляду на стан алкогольного сп`яніння від 03.01.2025 року, де зазначено, що результат тестування ОСОБА_1 становить 1,21 проміле, ОСОБА_1 від підпису відмовився;

-направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, від 03.01.2025 року о 18 54, без підпису ОСОБА_1

-пояснення ОСОБА_1 від 03.01.2025 року, де зазначено що з результатами він не згідний.

-висновок №1 від 03 січня 2025 року складений о 20 годині 44 хвилини, щодо результатів медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 з КНП «Золочівська ЦРЛ» в м. Золочів, де зазначено що ОСОБА_2 тверезий.

Дослідивши вказані докази, врахувавши особисті пояснення ОСОБА_1 , а також докази, які надані останнім на встановленні істотних обставин події адміністративного правопорушення, приходжу до переконання, що перед судом не доведено допустимими доказами наявність в діях ОСОБА_1 такого складу адміністративного правопорушення, як керування транспортним засобом особою у стані алкогольного сп`яніння.

За змістом статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності із законом.

Диспозиція частини 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення є бланкетною, тому вимагає обов`язкового наведення конкретного нормативно правового акту, який визначає форму дозволеної або забороненої поведінки суб`єкта, що вчиняє діяння. Як наслідок, недотримання імперативних положень таких нормативно правових актів, становить склад відповідного адміністративного правопорушення, яким у даному випадку виступає частина 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №212235 від 03 січня 2025року зазначається пункт 2.9.а Правил дорожнього руху України, вимоги якого своїми діями не виконав ОСОБА_1 .

Проведення працівниками поліції огляду водіїв з метою встановлення та виявлення стану алкогольного сп`яніння врегульоване імперативними приписами постанови Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 «Про порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду».

Вимогами ж пункту 3 вищевказаної постанови визначається, що огляд проводиться:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування Міністерством охорони здоров`я України і Держспоживстандартом;

- лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

За правилами абзацу 3 статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Відповідно до частини 6 статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення, направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 6 Постанови Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 «Про порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» закріплено, що водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Частиною 5 статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Із доказів у справі, зокрема з відеозапису за допомогою технічних засобів фіксації події адміністративного правопорушення вбачається, що під час події, яка мала місце 03 січня 2025 року о 18 годині 42 хвилин по вулиці Цетральна, що в с. Дубина Золочівського району Львівської області, водій: ОСОБА_1 , погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу.

У подальшому, не погодившись із результатами проведення такого огляду, водій наполягав на огляді на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я.

Однак, усупереч вимогам статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення працівниками органу Національної поліції не складено на місці направлення до закладу охорони здоров`я щодо проведення такого огляду, а також не скеровано водія на проходження медичного огляду на стан сп`яніння.

На переконання судді, за обставин незгоди ОСОБА_1 із результатами огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу, за імперативною вимогою необхідності у такому випадку пройти такий огляд у закладі охорони здоров`я, а також не направленням працівниками органу Національної поліції водія транспортного засобу на проходження медичного огляду на стан сп`яніння до закладу охорони здоров`я, безумовно, порушується порядок проходження огляду на стан сп`яніння, що тягне за собою недійсність проведення такого.

Окрім цього, наданий ОСОБА_1 доказ, а саме: висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння за № 1 від 03 січня 2025 року вбачається, що 03 січня 2025 року, на момент огляду о 20 годині 44 хвилин у КНП «Золочівська ЦРЛ» в м. Золочів, водій: ОСОБА_1 не перебуває у стані алкогольного сп`яніння, тобто від моменту складання протоколу до моменту проходження огляду пройшло близько двох годин.

У свою чергу судді не надано жодних інших доказів, які б підтверджували факт того, що ОСОБА_1 керував автомобільним транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи наведене, перед суддею не було доведено належними та достатніми доказами винуватість ОСОБА_1 у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суд не є каральним органом. Суд потрібен для відновлення справедливості та встановлення вини особи, яка вчинила правопорушення.

У разі встановлення такої вини притягнення особи до відповідальності, з метою виховання в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

За правилами статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин, суд, оцінивши наявні в адміністративній справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до висновку про відсутність поставленого у вину органом поліції в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у зв`язку з чим справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутністю складу та події адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного і керуючись статтями 247, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,

п о с т а н о в и в :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відносно ОСОБА_1 , закрити у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Бродівський районний суд Львівської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Б.М. Петейчук