Справа №705/2707/25
3/705/1316/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 серпня 2025 року м. Умань

Суддя Уманського міськрайонного суду Черкаської області Годік Леся Сергіївна, розглянувши матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції в Черкаській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №317663 від 02.05.2025 складеного поліцейським 6 роти 1 батальйону УПП в Черкаській області молодшим лейтенантом поліції Черчик В.В., ОСОБА_1 02.05.2025 о 07.28 год. на 217 км+300м а/д Київ-Одеса керував автомобілем Hyundai Santafe, д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп?яніння. Огляд на стан сп?яніння зі згоди водія проводився в установленому законодавством порядку із застосуванням спеціального технічного приладу газоаналізатору Alkotest Drager 7510 ARME-0267, результат якого 2,14 проміле. Вказане правопорушення вчинено повторно протягом року після притягнення його адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні (в режимі відеоконференції) ОСОБА_1 вказав, що підтримує раніше подані його представником до суду письмові пояснення.

Адвокат Сластнікова Г.А., яка представляє інтереси ОСОБА_1 , в судовому засіданні (в режимі відеоконференції) зазначила, що ОСОБА_1 дійсно керував транспортним засобом в стані алкогольного сп?яніння, проте діяв він так у стані крайньої необхідності, оскільки йому терміново необхідно було їхати до свого батька, у якого погіршився стан здоров?я до критичного.

10.06.2025 відадвоката Сластнікової Г.О. до суду надійшла заява в якій зазначає, що дійсно ОСОБА_1 02.05.2025 керував транспортним засобомбудучи позбавленим права керування т/з та правопорушення вчинене повторно протягом року. ОСОБА_1 пояснює, що постійним містом його мешкання є м. Одеса. 02.05.2025 він знаходився в м. Умань по робочих справах. Близько 06.00 год. ранку до нього зателефонував його батько та повідомив про те, що йому стало зле, він скаржився на біль у серці та під час телефонної розмови втратив свідомість. Батько встиг поскаржитися на запаморочення, просив сина негайно приїхати «попрощатися». ОСОБА_1 змушений був взяти транспортний засіб та виїхати до батька, бо зрозумів, що з ним стався серцевий напад.Захисник просить суд закрити провадження у справі, оскільки ОСОБА_1 діяв в стані крайньої необхідності, що підтверджується довідкою сімейного лікаря №бн від 02.05.2025, випискою №49 із медичної картки стаціонарного хворого, довідкою до акту огляду МСЕК серії 12ААА №309311 від 19.07.2017 року.Відповідно до ст. 17 КУпАП особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності. Згідно зі ст. 18 КУпАП, не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода. Сторона захисту наполягає на тому, що небезпека життю ОСОБА_2 за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами, бо ніхто не міг би потрапити до ОСОБА_3 з метою надання невідкладної медичної допомоги, адже ключі були в кишені ОСОБА_1 .Протиправними діями ОСОБА_1 завдана шкода іншому тз, про що складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП. Завдана шкода негайно була відшкодована власнику іншого тз, про що надають відповідну розписку, що дозволяє дійти висновку про те, що заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.Інститут крайньої необхідності покликаний сприяти підвищенню соціальної активності учасників суспільних відносин, є гарантією правового захисту людини, що бере участь у запобіганні шкоди правам громадян, інтересам держави й суспільства. Стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам. Просить справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП на підставі п. 4 ч. 1 ст. 247 КУпАП закрити у зв`язку із вчиненням ним адміністративного правопорушення в стані крайньої необхідності.

Дослідивши матеріали справи та вислухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника адвоката Сластнікової Г.О., судом встановлено наступне.

Завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст. 266 КУпАП, огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Як вбачається з матеріалів справи та відеозапису з місця вчинення правопорушення, що міститься на DVD-диску, який був долучений до матеріалів адміністративної справи, огляд ОСОБА_1 на стан сп?яніння зі згоди водія проводився в установленому законодавством порядку із застосуванням спеціального технічного приладу газоаналізатору Alkotest Drager 7510 ARME-0267, результат якого 2,14 проміле, що підтверджується наданим дублікатом роздруківки тестування.

ОСОБА_1 не ставить під сумнів результати газоаналізатору Alkotest Drager 7510 ARME-0267.

Постановою Київського районного суду м. Одеси від 02.07.2024 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу та позбавлення права керування строком на 1 рік. Вказана постанова залишена без змін Постановою Одеського апеляційного суду від 30.09.2024.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідальність настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 2 ст. 130 КУпАП відповідальність настає за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Дії ОСОБА_1 кваліфікуються за ч.2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення вірно.

ОСОБА_1 та його захисник адвокат Сластніков Г.А. стверджують, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп?яніння в стані крайньої необхідності.

Суд не може взяти до уваги позицію ОСОБА_1 та його захисника адвоката Сластнікової Г.А. про те, що ОСОБА_1 діяв у стані крайньої необхідності, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 18 Кодексу України про адміністративні правопорушення не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

У разі вчинення особою діяння у стані крайньої необхідності така особа не лише звільняється від адміністративної відповідальності, а такі дії взагалі не розглядаються як адміністративне правопорушення, оскільки в діянні немає ознаки вини.

Стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам. Якщо загроза охоронюваним інтересам може виникнути в майбутньому, діяння не може вважатися таким, що вчинено у стані крайньої необхідності.

Однією з найважливіших умов правомірності акта крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.

Спосіб збереження охоронюваного законом інтересу за рахунок іншого повинен бути саме крайнім. Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях. Інакше посилання на стан крайньої необхідності виключається. Шкода, заподіяна в стані крайньої необхідності, повинна бути менш значною, ніж відвернена шкода. Заподіяння шкоди, рівної тій, що могла бути спричинена, або шкоди більшої, не може бути виправдана станом крайньої необхідності. Зокрема не можна рятувати одне благо за рахунок заподіяння шкоди рівноцінному благу. Питання про те, яку шкоду вважати більш значною, а яку менш, є питанням факту й вирішується в кожному конкретному випадку залежно від конкретних обставин справи. В основу оцінки шкоди заподіяної й шкоди відверненої повинні бути покладені як об`єктивний, так і суб`єктивний критерії, проте визначальним має бути об`єктивний критерій.

Як вбачається із долученого до матеріалів справи відеозапису з місця події, ОСОБА_1 02.05.2025 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп?яніння та створив ДТП, в результаті якого інший автомобіль та дорожній відбійник отримали механічні пошкодження.

При цьому, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп?яніння, будучи вже притягнутим до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп?яніння та будучи в результаті цього позбавленим права керування транспортними засобами.

Також, із долучених до матеріалів справи відеозаписів з місця події не вбачається пояснень водія ОСОБА_1 стосовно того, що він діяв у стані крайньої необхідності, чи стосовно того, що його батько потребує невідкладної допомоги, яку може надати чи забезпечити виключно він. Проте, з відеозапису чітко вбачається, що водій ОСОБА_1 зазначив, що «це він поїхав, поспоривши із зятем, та сказав, що з?їжджу на лиман та повернусь назад». На пропозицію працівника поліції надати свої пояснення стосовно ситуації, водій ОСОБА_1 повідомив, що не бажає надавати будь-які пояснення.

Як вбачається із зазначеного, водій своїми діями створив небезпеку для інших учасників руху, в результаті чого настали негативні наслідки із спричиненням матеріальних збитків.

Тобто, суду не надано жодного доказу та документального підтвердження того, що ОСОБА_1 діяв у стані крайньої необхідності.

При цьому, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, підтверджується сукупністю зібраних у справі доказів, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 317663 від 02.05.2025 та долученими до нього матеріалами справи, в тому числі диском з відеофіксацією означеної події.

Отже, в діях ОСОБА_1 є склад правопорушення, передбачений ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Аналізуючи докази по справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, суддя дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

При визначенні виду стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу ОСОБА_1 , ступінь його винуватості, відсутність обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність.

Обставин, що пом`якшують відповідальність порушника за вчинене адміністративне правопорушення у відповідності до ст. 34 КУпАП судом не встановлено.

Обставин, що обтяжують відповідальність порушника за вчинене адміністративне правопорушення у відповідності до ст. 35 КУпАП, судом не встановлено.

Вбачаючи в діях громадянина ОСОБА_1 ознаки правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, суд вважає необхідним притягнути останнього до адміністративної відповідальності із застосуванням до нього адміністративного стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Згідно з вимогами ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення суддею постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст. 40-1, ст. 130 ч. 2, ст.ст. 283, 284 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу, у розмірі 2000 (двох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить, 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір в сумі 605 грн 60 коп.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що штраф має бути сплачено не пізніше як через 15 днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніше як через 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати штрафу у визначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду, протягом десяти днів, з дня її винесення

Суддя Леся Сергіївна Годік