ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 686/21098/24

Провадження № 33/820/155/25

Суддя Хмельницького апеляційного суду Кулеша Л.М., з участю секретаря судового засідання Плюти В.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м.Хмельницькому, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06 січня 2025,

в с т а н о в и л а:

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительку АДРЕСА_1 , непрацюючу,

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн. (сімнадцять тисяч гривень), з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 605 грн. 60 коп. судового збору.

За постановою суду, ОСОБА_1 20 липня 2024 року в 00 год. 21 хв. по вул. Гавришка, 40, в с. Давидківці Хмельницького району Хмельницької області, керувала автомобілем "Daewoo", номерний знак НОМЕР_1 , де на місці зупинки поліцейськими транспортного засобу пройшла огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» (тест № 6917 від 20.07.2024), результат 1,19 % проміле, з яким не погодилась та виявила бажання пройти огляд в закладі охорони здоров`я, проте в подальшому в порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України від проходження, відповідно до встановленого порядку, такого огляду відмовилася.

Не погоджуючись з постановою суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову місцевого суду скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю в її діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Вказує, що судом необґрунтовано не взято до уваги її клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з незадовільним станом її здоров`я та перебуванням на стаціонарному лікуванні, в день слухання, в інсультному центрі, що підтверджується довідкою №31 від 06.01.2025. Наголошує на тому, що вона на місці зупинки транспортного засобу пройшла огляд на стан алкогольного сп`яніння, результат 1,19 % проміле, чим порушила вимоги п. 2.9 а ПДР України. З рапорту та відеозапису з нагрудних камер поліцейських вбачається, що після проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, вона не погодилася з результатом огляду, бажала пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, однак під час доставки до медичного закладу відмовилася на пропозицію працівників поліції проїхати до нього для проведення такого огляду, тобто вбачається факт порушення особою п. 2.5 ПДР України, тому не зрозуміло який саме склад адміністративного правопорушення, з передбачених ст.130 КУпАП, вона вчинила. В рапорті працівника поліції вказана інформація щодо відсутності бажання пройти огляд на встановлення стану сп`яніння в медичному закладі, після її незгоди з результатами огляду на стан сп`яніння з використанням спеціального приладу на місці зупинки транспортного засобу, що суперечить матеріалам справи про адміністративне правопорушення, і свідчить про неналежне доопрацювання, працівником поліції повернутих матеріалів справи про адміністративне правопорушення.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, уважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, ОСОБА_1 , в черговий раз, на розгляд справи не з`явилася, вкотре, за день до судового засідання подала чергову заяву про відкладення судового засідання із долученням інформаційної довідки про тимчасову непрацездатність загального характеру, отриману в переддень дати розгляду справи судом.

Апеляційний розгляд справи неодноразово відкладався за клопотаннями ОСОБА_1 із долученням копій інформаційних довідок про захворювання загального характеру чи копії залізничного квитка, які були нею взяті, згідно з наявними у них датах, за день до кожного судового засідання, а саме 11.02.2025, 06.03.2025, 03.04.2025, 01.05.2025, 22.05.2025, 14.07.2025, 31.07.2025, 12.08.2025. Належних доказів неможливості прибути до апеляційного суду і приймати участь у судових засіданнях, за станом здоров`я, ОСОБА_1 надано не було.

За змістом ст. 294 КУпАП участь особи, яка притягується до відповідальності, чи захисника, в апеляційному розгляді справи, не є обов`язковою.

Тому, враховуючи вимоги закону про розгляд справи в розумні строки, передбачені ч. 4 ст. 294 КУпАП, а також рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Адіментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій, направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 , що не може розцінюватись як порушення її прав, передбачених ст.ст. 268, 271 КУпАП.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП наступає, у тому числі, і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Згідно з приписами п.2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен, на вимогу працівника поліції пройти, в установленому порядку, медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до положень статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції - передбачено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Суд першої інстанції, при встановленні обставин правопорушення, вирішенні питання про наявність події і складу правопорушення в діях ОСОБА_1 , доведеності її вини, зазначених вимог закону дотримався.

Постановами судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08.08.2024, 02.09.2024 справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП було повернуто на доопрацювання до ВП №2 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області.

На виконання вказаних постанов суду 06.10.2024 старшим лейтенантом поліції ХРУП ГУНП в Хмельницькій області Д.Коломійцем було складено новий протокол стосовно ОСОБА_1 серії ААД № 669542 за порушення нею вимог п. 2.5 ПДР України, який є предметом цього апеляційного розгляду.

Суддя місцевого суду прийшов до обґрунтованого висновку про доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні нею правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп`яніння, при викладених у постанові обставинах.

Так, з даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 669542 від 06.10.2024 слідує, що 20 липня 2024 року в 00 год. 21 хв. по вул. Гавришка, 40, в с. Давидківці Хмельницького району Хмельницької області, ОСОБА_1 керувала автомобілем "Daewoo", номерний знак НОМЕР_1 , де на місці зупинки поліцейськими транспортного засобу пройшла огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» (тест № 6917 від 20.07.2024), результат 1,19 % проміле, з яким не погодилась та виявила бажання пройти огляд в закладі охорони здоров`я, проте в подальшому в порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України від проходження відповідно до встановленого порядку такого огляду відмовилася, чим порушила вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Даний протокол відповідає вимогам ст.256 КУпАП, містить виклад суті вчиненого правопорушення та є джерелом доказової інформації про подію правопорушення та особу, яка його вчинила.

Окрім того, вина ОСОБА_1 підтверджується і іншими доказами, зокрема, даними:

- роздруківки приладу із результатом огляду з використанням спеціального технічного засобу «Драгер Alcotest 6810» № 6917, відповідно до якої ОСОБА_1 , на момент огляду, перебувала в стані алкогольного сп`яніння, результат позитивний - 1,19 % проміле, від підпису відмовилася, з результатом огляду не погодилася та виявила бажання проти такий в медичному закладі;

- акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу «Drager Alcotest 6810». Результат тесту 1,19 % проміле, від підпису у якому ОСОБА_1 відмовилася.

Матеріали справи містять розписки про роз`яснення прав і обов`язків, передбачених ст. 63 Конституції України і ст. 268 КУпАП та про інформування особи, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу, від підпису ОСОБА_1 відмовилася.

У відповідності до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом першої та апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції

З переглянутого апеляційним судом відеозапису з нагрудних камер працівників поліції вбачається, що після проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 з результатом огляду 1,19 % проміле не погодилася. На пропозицію працівників поліції виявила бажання пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі.

Згідно з відеозаписом №0000000__0003 від 20.07.2024, під час доставки до медичного закладу, ОСОБА_2 неодноразово просила не складати стосовно неї протокол за ст. 130 КУпАП, а в подальшому, о 00:58:59 хв відмовилася від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в лікарні.

Вказане підтверджується і наявним в матеріалах справи рапортом працівника поліції Дмитра Коломійця, згідно з яким ОСОБА_1 жодних оглядів у лікувальному закладі не проходила та до нього не доставлялась.

Будь-яких фактичних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів достовірність відеозапису ОСОБА_2 не надано. Не встановлено таких і під час апеляційного розгляду справи. Вказаний відеозапис є чітким, містить всі необхідні дані для кваліфікації дій правопорушниці, а тому в апеляційного суду відсутні підстави вважати даний відеозапис недопустимим доказом.

У матеріалах справи відсутні, апелянтом під час апеляційного розгляду, не надано достатньо доказів на підтвердження факту істотних порушень працівниками поліції вимог закону, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення. Дії працівників поліції відповідали вимогам Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 року № 1103, а також Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09.11.2015 року № 1452/735.

Ці обставини адміністративної справи давали суду підстави дійти висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви у об`єктивності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації, апелянтом не надано, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду.

Суд обґрунтовано прийшов до висновку, керуючись принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України», що доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Твердження ОСОБА_1 про необґрунтоване відхилення місцевим судом її клопотання про відкладення розгляду справи відхиляються з огляду на таке.

Відповідно до положень ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України» та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У своїх рішеннях ЄСПЛ визначає правові підходи щодо розуміння порушення права особи на участь у судовому розгляді як з точки зору принципу процесуальної рівності, так й самої процесуальної поведінки сторони провадження, та наголошує, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження («Олександр Шевченко проти України», «Трух проти України», «Пономарьов проти України»).

За таких обставин, враховуючи принцип судочинства, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суддя вважав за можливе провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки ОСОБА_1 неодноразово повідомлялась про дату, час та місце розгляду справи, неодноразово подавала клопотання про відкладення розгляду, судом задовольнялися ці клопотання, тоді як безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання КУпАП, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).

Також, як вже зазначалося раніше, положення ст. 268 КУпАП не містять заборони щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, у відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Згідно з матеріалами справи, судові засідання в даній справі судом першої інстанції призначалися на 08.08.2024, 11.12.2024, 24.12.2024, 27.12.2024, 06.01.2025, однак у зв`язку із неодноразовим надходженням клопотань від ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи, судові засідання неодноразово відкладались.

06.01.2025, в день розгляду справи судом, ОСОБА_1 вчергове подала клопотання про відкладення розгляду справи безпосередньо до канцелярії суду, що підтверджується актом працівників суду від 07.01.2025 про отримання заяви від ОСОБА_1 за пред`явленим документом ДІЯ-паспорт, що свідчить про можливість ОСОБА_1 приймати участь у судовому засіданні.

Відтак, суддя місцевого суду дійшов висновку, що ОСОБА_1 не з`явилася в судове 06.01.2025 з неповажних причин та наміром, у такий спосіб, затягнути судовий процес з метою уникнення накладення адміністративного стягнення, з урахуванням положень ст. 38 КУпАП, а тому обґрунтовано провів розгляд у відсутності, належним чином, повідомленої особи.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р. Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Доводи апеляційної скарги, в частині незрозумілості кваліфікації вчинення ОСОБА_2 правопорушення за п. 2.9а чи п. 2.5 ПДР України, відхиляються, з огляду на таке.

Якщо суддя під час підготовки справи про адміністративне правопорушення до розгляду судді дійде висновку, чи будуть встановлені обставини які свідчать що дії порушника кваліфіковано невірно, або перестали існувати ознаки повторності вчиненого адміністративного правопорушення, він має звернутися до положень пункту 2 частини 1 статті 278 КУпАП, за змістом якого, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення окрім іншого, повинен вирішити чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

У даному випадку помилка при кваліфікації вчиненого ОСОБА_2 адміністративного правопорушення усунута уповноваженою на те посадовою особою відділення №2 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області.

Суд першої інстанції правильно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, за порушення п. 2.5 ПДР України, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а тому відповідні доводи апелянтки не знайшли свого підтвердження.

Всі інші доводи, наведені ОСОБА_1 , в апеляційній скарзі, були предметом ретельного дослідження та змістовного аналізу судом першої інстанції, цілком спростовані висновками, наведеними судом у постанові, інших відомостей, які б могли вплинути на постановлення іншого рішення матеріали справи не містять.

Аналогічні посилання в апеляційній скарзі носять загальний характер та є суб`єктивними, у зв`язку з чим апеляційний суд доходить висновку, що немає необхідності наводити спростування на кожен аргумент апелянтів, викладених ними у поданій апеляційній скарзі.

При цьому апеляційний суд керується висновком ЄСПЛ, зроблений ним у справі «Серекін та інші проти України» від 10.02.2010 року, де в п. 51 Суд вказав, що хоча пункт 1 статті Конвенції (Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, однак його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.

На переконання суду доводи апеляційної скарги спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинення нею адміністративного правопорушення.

Згідно ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право, зокрема залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

Постанова судді місцевого суду про визнання ОСОБА_1 винною у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, відповідає вимогам Закону, адміністративне стягнення за це правопорушення накладено в межах санкції, передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП, а тому підстав для її скасування чи зміни немає.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя,

п о с т а н о в и л а:

Постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06 січня 2025 стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без зміни, а її апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду Л.М.Кулеша