Житомирський апеляційний суд
Справа №285/1584/25 Головуючий у 1-й інст. Помогаєв А. В.
Номер провадження №33/4805/617/25
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач Григорусь Н. Й.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2025 року м.Житомир

Суддя Житомирського апеляційного суду Григорусь Н.Й., за участі: особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника адвоката Горбань М.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні суду в м. Житомирі апеляційну скаргу адвоката Горбань Марини Михайлівни, в інтересах ОСОБА_1 на постанову Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 11 квітня 2025 року, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 11 квітня 2025 року визнано ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу розміром 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 605,60 грн судового збору.

Згідно з постановою судді місцевого суду, 09 березня 2025 року о 21 год. 27 хв., ОСОБА_1 керував автомобілем «Фольксваген гольф» д.н.з. НОМЕР_1 , рухався по вул. Лесі Українки в с. Великий Молодьків. Працівниками поліції виявили в нього ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, тремтіння пальців). Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, адвокат Горбань М.М. подала апеляційну скаргу в інтересах ОСОБА_1 , в якій просить постанову скасувати, провадження у справі закрити, посилаючись на її незаконність, однобічне та неповне з`ясування судом обставин справи. Апеляційна скарга обґрунтована, зокрема, тим, що в матеріалах справи відсутні докази керування ОСОБА_1 будь-яким транспортним засобом та його зупинка працівниками поліції. Зазначає, що рапорті зазначено, що надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 09.03.2025 о 21 год. 41 хв за адресою Звягельський район с.Груд невідомий водій авто «Фольксваген» д.н.з. НОМЕР_1 рухається в напрямку Яруня, а відповідно до протоколу зазначено 09.03.2025 о 21 год 27 хв ОСОБА_1 керував транспортним засобом в с.Великий Молодьків, тобто наявна суттєва розбіжність в назвах населених пунктів та в часі керування. Крім того, в матеріалах справи відсутні докази складання протоколу в присутності ОСОБА_1 . Відповідно до постанови суду вказане подія мала місце 09.03.2023, однак протокол 09.03.2023 працівники поліції не складали.

В судовому засіданні ОСОБА_1 , захисник адвокат Горбань М.М. доводи апеляційної скарги підтримали та просили її задовольнити.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, доходжу висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до пункту 2.9 а) Правил, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

За правилами частин 2-5 ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних засобів поліцейським із застосуванням технічних засобів відеозапису або у закладах охорони здоров`я.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у відмові в проходженні огляду на стан сп`яніння, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 1 ст. 130 КУпАП за обставин, установлених у постанові судді місцевого суду, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами.

Так, з протоколу про адміністративне правопорушення від 09.03.2025 вбачається, що 09 березня 2025 року о 21 год. 27 хв., по вул. Лесі Українки в с. Великий Молодьків водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Фольксваген гольф» д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, тремтіння пальців. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 2).

За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Так, ч. 1 ст. 130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За таких обставин, вважаю, що винуватість ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 Правил дорожнього руху України підтверджується наявними у справі доказами, а саме, даними, які містяться: в протоколі про адміністративне правопорушення, в якому зазначено, що останній від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку відмовився; направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, згідно якого ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння; акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №4234388 від 09.03.2025 про накладення на ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП; рапорті інспектора-чергового Звягельського районного відділу поліції УП ГУНП в Житомирській області лейтенанта поліції О.О.Середович, з якого вбачається, що 09.03.2025 отримано заяву та зареєстровано ЄО за №5649 від 09.03.2025, що за адресою: Звягельський район с.Груд вул.Невідома заявник повідомив, що водій авто Фольксваген д.н.з. НОМЕР_1 рухається в напрямку Яруня в стані алкогольного сп`яніння; наявним в матеріалах справи відеозаписом з відеореєстратора службового автомобіля та нагрудної камери поліцейського.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, суддя місцевого суду дав належну оцінку всім доказам у справі, проаналізував їх у сукупності та взаємозв`язку з іншими доказами, та дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги відносно того, що не доведено факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, спростовується матеріалами справи та відеозаписами з нагрудних камер поліцейських. Як убачається з досліджених доказів (відеозаписів та рапорту інспектора-чергового Звягельського районного відділу поліції УП ГУНП в Житомирській області лейтенанта поліції О.О.Середови) працівник поліції повідомив ОСОБА_1 щодо надходження інформації про керування автомобілем «Фольксваген гольф» д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. На місці події встановлено наступне, водій т/з «Фольксваген гольф» д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 знаходиться в транспортному засобі один, будь-які особи відсутні, авто знаходиться на проїзній частині дороги. При спілкуванні з ОСОБА_1 , останній взагалі не згадує, хто знаходився за кермом, але зазначає: «я за рульом не був, я не власник, я не їхав», зазначені дії ОСОБА_1 суд розцінює як спосіб уникнення від адміністративної відповідальності.

Щодо доводів відносно законності зупинки транспортного засобу, то останні не заслуговують на увагу, оскільки зупинка транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 , відповідала вимогам ст. 35 Закону України «Про національну поліцію».

Так, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 35 вказаного Закону поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо: якщо водій порушив Правила дорожнього руху; є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення тощо.

З досліджених вище доказів убачається, що працівник поліції повідомив ОСОБА_1 щодо надходження інформації про керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Отже, поліціянт діяв на підставі вимог п. 3 ч. 1 ст. 35 Закону, оскільки отримав відповідну інформацію.

Крім того, як вбачається з дослідженого апеляційним судом відеозапису обставин події, поліціянт неодноразово повідомляв ОСОБА_1 про підстави зупинки транспортного засобу. ОСОБА_1 на неодноразові пропозиції уповноваженої особи пройти освідування на місці зупинки транспортного засобу і у медичному закладі, беззаперечно та без примусу з боку працівників поліції відмовився від законної вимоги про проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Також, працівником поліції було доступно роз`яснено наслідки такої відмови. Окрім мого, працівники поліції пропонували ознайомитися ОСОБА_1 з протоколом про адміністративне правопорушення, отримати копію протоколу, але останній відмовився, тому не скористався наданим йому правом з власної ініціативи.

Інші доводи апеляційної скарги щодо розбіжностей в назвах населених пунктів та в часі керування між рапортом та протоколом про адміністративне правопорушення, не впливають на правильність висновків суду першої інстанції та не є обставинами, які виключають винність ОСОБА_1 в інкримінованому йому правопорушенні, а також не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови. Вказаний протокол про адміністративне правопорушення складено за встановленою формою з урахуванням всіх вимог, передбачених ст. ст. 254, 256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 №1376 та є належним та допустимим доказом.

Покликання захисника на те, що в постанові суду вказана подія мала місце 09.03.2023, однак протокол 09.03.2023 працівники поліції не складали, спростовується матеріалами справи, оскільки вказана описка, зокрема, дата вчинення з «09.03.2023» на «09.03.2025» була виправлена постановою Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 22 квітня 2025 року (а.с. 45).

Під час апеляційного розгляду справи апелянтом не були спростовані обґрунтовані висновки суду першої інстанції, якими було надано оцінку відеозаписам, як належним та допустимим доказам та які не мають ознак переривання чи монтування під час фіксації обставин, які мають значення для справи і який відповідає вимогам ст. 251 КУпАП. З урахуванням наведеного, судом першої інстанції надано належну оцінку факту не безперервності відеозапису на предмет його належності та достатності для встановлення обставин справи.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, будь-яких вагомих доказів та доводів на спростування правильності висновків суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не надано.

Враховуючи наведене, проходжу до висновку про те, що при розгляді даної справи суддя місцевого суду повною мірою дотримався вимог ст. ст. 245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.

За таких обставин, відсутні підстави для скасування постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_1 .

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Горбань Марини Михайлівни, в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 11 квітня 2025 року - без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Н.Й. Григорусь