Справа № 161/9251/25
Провадження № 3/161/3089/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 14 серпня 2025 року

Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Мазур Д.Г., за участю: секретаря судового засідання Дручок О.М., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції у Волинській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 за вчинення правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 130, ч. 5 ст. 126, ст.ст. 173, 185 Кодексом України про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ :

27.04.2025 о 21 год 36 хв, в м. Луцьк, по вул. Захисників України, 40, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом марки «Ford Tranzit», д.н.с. НОМЕР_1 , із ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в закладі охорони здоров`я відмовився. Дії вчинені особою повторно, двічі протягом року.

Дії ОСОБА_1 працівниками поліції кваліфіковані як порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху, та двічі протягом року піддавався адміністративному стягненню за відмову від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння відповідно до встановленого порядку, за що передбачена адміністративна відповідальність ч. 3 ст.130 КУпАП.

27.04.2025 о 21 год 36 хв, в м. Луцьк, по вул. Захисників України, 40, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом марки «Ford Tranzit», д.н.с. НОМЕР_1 , будучи особою, яка позбавлена права керування транспортними засобами від 17.01.2025 Луцьким міськрайонним судом Волинської області терміном на 7 рокув, чим повторно протягом року вчинив правопорушення передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП, протокол серії ЕПН1 № 200578 від 19.12.2024.

Дії ОСОБА_1 працівниками поліції кваліфіковані як порушення вимог п. 2.1.а Правил дорожнього руху, ст. 15 ЗУ «Про дорожній рух», за що передбачена адміністративна відповідальність ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Водночас, 27.04.2025 о 21 год 36 хв, в м. Луцьк, по вул. Захисників України, 40, водій ОСОБА_1 , вчинив дрібне хуліганство, а саме: нецензурно виражався до працівника поліції сержанта поліції ОСОБА_2 , чим вчинив дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано як адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП.

Також, 27.04.2025 о 21 год 36 хв, в м. Луцьк, по вул. Захисників України, 40, водій ОСОБА_1 , вчинив злісну непокору законній вимозі працівник поліції ОСОБА_2 , при виконанні ним службових обов`язків, а саме: вимогу не виражатися нецензурною лайкою та не пред`явив документи згідно ст. 32 ЗУ «Про Національну поліцію» передбачені п. 2.1.а; 2.1.б.; 2.1.г ПДР України.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано як адміністративне правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП.

Вирішуючи питання про розгляд судового розгляду, суд виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 14.05.2025 року справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , передано на розгляд судді Мазуру Д.Г., та судовий розгляд призначено на 10 год. 00 хв. 29 травня 2025 року.

ОСОБА_1 , в судові засідання 29.05.2025, 16.06.2025, 03.07.2025, 14.08.2025 не з`явився. Неодноразово особа, яка притягається до адміністративної відповідальності повідомлявся про дату судового засідання судовою повісткою. Також на адресу суду повернулося рекомендоване повідомлення з відміткою «повертається, за закінченням терміну зберігання».

Згідно з частиною другої статті 268 КУпАП при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені частиною першою статті 44, статтями 51, 146, 160, 172-4 172-9, 173, частиною третьою статті 178, статтями 185, 185-1, статтями 185-7, 187 цього Кодексу, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою. У разі ухилення від явки на виклик органу внутрішніх справ або судді районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду цю особу може бути органом внутрішніх справ (Національною поліцією) піддано приводу.

Відтак, постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03.07.2025 щодо ОСОБА_1 було застосовано привід через органи внутрішніх справ (Національну поліцію), який виконано не було.

Суд викликав ОСОБА_1 ., шляхом надсилання повісток про виклик до суду, проте особа, яку притягують до адміністративної відповідальності, у судові засідання, не з`явилася, опублікування на сайті Судової влади України, оголошення про виклик особи.

Суд зазначає, що відповідно до частини першої статті 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яку притягують до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (друге та третє речення).

Водночас згідно з частиною другої статті 268 КУпАП при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені частиною першою статті 44, статтями 51, 146, 160, 172-4 172-9, 173, частиною третьою статті 178, статтями 185, 185-1, статтями 185-7, 187 цього Кодексу, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою. У разі ухилення від явки на виклик органу внутрішніх справ або судді районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду цю особу може бути органом внутрішніх справ (Національною поліцією) піддано приводу.

Тож законодавець імперативно унормував (jus cogens), що справи про адміністративні правопорушення, відповідальність за які передбачена частиною першою статті 44, статтями 51, 146, 160, 172-4 172-9, 173, частиною третьою статті 178, статтями 185, 185-1, статтями 185-7, 187 КУпАП, мають бути розглянуті за обов`язкової присутності особи, яку притягують до відповідальності.

Таким чином, приписами частини другої статті 268 КУпАП процесуальна дискреція суду щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені зазначеними статтями (частинами статей) КУпАП, щодо присутності у судовому засіданні особи, яку притягують до відповідальності, суттєво обмежена порівняно з розглядом справ за іншими статтями КУпАП.

Частиною першою статті 9 Конституції України встановлено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Відповідно до частини другої статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України», якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору. Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Згідно зі статтею 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення (перше речення пункту 1).

Суд звертає увагу, що відповідно до усталеної практики ЄСПЛ навіть якщо національним законодавством певне діяння не визнається кримінальним правопорушенням, воно, з огляду на свою правову природу, може визнаватися таким, що має кримінально-правовий характер.

Так, у практиці ЄСПЛ напрацьовано три критерії, на основі яких діяння можна вважати кримінальним (тест Енгеля), а саме: 1) з`ясування того, як його кваліфікують у національному праві: кримінальне правопорушення, адміністративне, дисциплінарне тощо; 2) природа правопорушення; 3) характер і суворість (ступінь тяжкості) покарання, що його може бути застосовано до особи (рішення у справі Engelandothersv.TheNetherlands (заяви №№5100/71, 5101/71, 5102/71, 5354/72, 5370/72), §82, §83).

Беручи до уваги рішення ЄСПЛ Конституційний Суд України констатував, що такі адміністративні стягнення, як адміністративний арешт і значні адміністративні штрафи, є співмірними з кримінальним покаранням (абзац третій підпункту 2.6 пункту 2 мотивувальної частини Рішення від 05 липня 2023 року №5-р(ІІ)/2023).

Санкції статей (частин статей) КУпАП, перелік яких міститься у частині другій статті 268 КУпАП, передбачають можливість застосування такого адміністративного стягнення як арешт, відтак, за своєю юридичною природою ці адміністративні проступки за суворістю стягнення, яке може бути застосоване за їх вчинення, співмірні з діяннями кримінально-правового характеру. Отже, унормовуючи вимогу щодо обов`язкової присутності при розгляді справи особи, яку притягують до адміністративної відповідальності, за правопорушення передбачені частиною першою статті 44, статтями 51, 146, 160, 172-4 172-9, 173, частиною третьою статті 178, статтями185, 185-1, статтями 185-7, 187 КУпАП законодавець, на думку суду, переслідував правомірну (легітимну) мету, спрямовану на встановлення додаткових процесуальних гарантій, зокрема у частині надання можливості особі безпосередньо у суді надати пояснення щодо обставин відповідної справи. Конструкція норми частини другої статті 268 КУпАП не передбачає можливості розглядати справи цієї категорії за відсутності особи, яку притягують до відповідальності.

ОСОБА_1 інкриміновано вчинення правопорушень, що передбачені статтями 173, 183, ч. 3 ст. 130, ч. 5 ст. 126 КУпАП, законом встановлено обов`язковість його присутності під час розгляду адміністративної справи за статтями 173, 183. Судом було вжито необхідних процесуальних заходів для повідомлення та приводу ОСОБА_1 у судове засідання для розгляду її справи, зокрема, як було зазначено, судом надсилалися повістки про виклик в судове засідання, а також прийнято постанову про застосування стосовно цієї особи приводу через органи національної поліції. Однак, в межах строків накладення адміністративного стягнення, ОСОБА_1 у судові засідання не з`явився, а органи національної поліції не змогли виконати привід про доставку особи до суду.

Згідно з частиною другою статті 38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій шостій цієї статті.

Діяння, за які ОСОБА_1 притягується до відповідальності за статтями 173 та 185 КУпАП, він вчинив 27 квітня 2025, а отже, на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення закінчилися строки накладення адміністративного стягнення за статтями 173, 185 КУпАП.

Відповідно до пункту 7 статті 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу. Отже, суд доходить висновку, що провадження у цій справі слід закрити, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення.

Щодо притягнення до відповідальності ОСОБА_1 за порушення ч. 3 ст. 130, ч. 5 ст. 126 КУпАП суд зазначає наступне.

Згідно з ст. 280 КУпАП підлягають з`ясуванню усі обставини справи, в тому числі чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясування інших обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

У ст. 251 КУпАП зазначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, у відповідності до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Пунктом 2.1.а. Правил дорожнього руху (далі ПДР), затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

В п. 1.9 ПДР встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Частинами 2, 3, 4 ст. 126 КУпАП встановлена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Положеннями ч. 5 ст. 126 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.

Вина ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 5 ст. 126 КУпАП доводиться: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 313661 від 27.04.2025, копією постанови серії БАД № 756933 від 27.04.2025 року, з якої встановлено, що ОСОБА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126, ч. 2 ст. 122 КУпАП, обєднано згідно ч. 2 ст. 36 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 510 грн., копією постанови серії БАД № 756365 від 12.12.2025 року, з якої встановлено, що ОСОБА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП, і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20 400 грн., довідки наданою старшим інспектором з особливих доручень відділу адміністративної практики УПП у Волинській області ДПП капітаном поліції Поповичем Романом, рапортом від 27.04.2025.

Крім цього, відповідно до вимог п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Статтею 130 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 3 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про адміністративні правопорушення на транспорті» Із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду № 18 від 19.12.2008, відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів з метою виявлення ознак стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), та оформлення результатів такого огляду встановлено Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі - Інструкція).

Відповідно до положень п. 2 розділу І Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці.

Огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров`я (п.6 розділу І Інструкції). У розумінні вимог п.7 розділу І Інструкції, огляд у закладі охорони здоров`я проводиться лише у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейськими.

Виходячи зі складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 130 КУпАП, об`єктивна сторона правопорушення полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, також передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само і ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Суд зазначає, що факт відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння за своїм правовим змістом є правопорушенням, а не процесуальною дією, яка дозволяє виявити волевиявлення особи, яка підозрюється у керуванні транспортним засобом у стані сп`яніння щодо її бажання проходити огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`янінням у встановленому законом порядку.

Обґрунтовані та визначені законом підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності передбаченої ч. 3 ст. 130 КУпАП настали в момент його фактичної відмови від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу.

З врахуванням тієї обставини, що ОСОБА_1 рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13.11.2024 року (справа 161/15813/24) визнаний винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 та ст.124 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000,00 грн з позбавленням права керування тз строком на 1 рік, а також рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10.12.2024 року (справа № 161/20552/24) визнаний винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 та ст.173 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000,00 грн з позбавленням права керування тз строком на 1 рік, дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковано за ч. 3 ст. 130 КУпАП.

За таких обставин ОСОБА_1 не мав права керувати транспортними засобами.

Законодавство України передбачає сувору заборону водіям керувати транспортними засобами у стані алкогольного сп`яніння.

Згідно з положеннями ст. 16 Закону України «Про дорожній рух», водій зобов`язаний не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.

Так, керування транспортним засобом в стані алкогольного чи іншого сп`яніння є найбільш тяжким порушенням у сфері безпеки дорожнього руху. Тяжкість обумовлена ступенем суспільної небезпеки, яка завдається вказаним діянням. Водій у стані сп`яніння є загрозою для життя та здоров`я інших учасників дорожнього руху: водіїв, пішоходів, велосипедистів, а також і для самого себе та власності третіх осіб.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП підтверджується дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №313635 від 27.04.2025, рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13.11.2024 року (справа 161/15813/24), рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10.12.2024 року (справа № 161/20552/24), направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до КП «ВОЦТЗ» від 01.03.2024 року, від 02.03.2025; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 27.04.2025; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до КП «ВОЦТЗ» від 27.04.2025; довідки наданою старшим інспектором з особливих доручень відділу адміністративної практики УПП у Волинській області ДПП капітаном поліції Поповичем Романом, відеозаписами на CD-диску, рапортом від 27.04.2025.

Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимогу пункту 2.5 Правил дорожнього руху.

У рішенні по справі «ОГаллоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Законодавство України передбачає сувору заборону водіям керувати транспортними засобами у стані алкогольного сп`яніння.

Згідно з положеннями ст. 16 Закону України «Про дорожній рух», водій зобов`язаний не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.

Так, керування транспортним засобом в стані алкогольного чи іншого сп`яніння є найбільш тяжким порушенням у сфері безпеки дорожнього руху. Тяжкість обумовлена ступенем суспільної небезпеки, яка завдається вказаним діянням. Водій у стані сп`яніння є загрозою для життя та здоров`я інших учасників дорожнього руху: водіїв, пішоходів, велосипедистів, а також і для самого себе та власності третіх осіб.

Аналізуючи досліджені докази у сукупності у суду немає об`єктивних сумнівів у винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.3 ст.130, ч. 5 ст .126 КУпАП.

За змістом ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч. 3 ст. 130, ч. 5 ст. 126 КУпАП Кодексу України про адміністративні правопорушення, справи про які одночасно розглядаються судом та зі вчинених правопорушень більш серйозним є правопорушення передбачене ч. 3 ст.130 КУпАП, тому слід накласти адміністративне стягнення в межах санкції ч. 3 ст.130 КУпАП у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на 10 ( десять) років.

Дана міра адміністративного стягнення буде необхідною і достатньою для попередження особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від скоєння нових адміністративних правопорушень.

При цьому, суд не вбачає за необхідне застосовувати до ОСОБА_1 додаткове адміністративне стягнення у виді оплатного вилучення транспортного засобу, оскільки інформації про наявність у приватній власності порушника транспортних засобів, матеріали справи не містять.

Провадження у справі за ст.ст. 173, 185 КУпАП слід закрити, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення.

Згідно ст. 40-1 КУпАП судовий збір по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст.ст. ст. 36, 126, 130, 283, 284 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 130, ч. 5 ст. 126 КУпАП та на підставі ст. 36 КУпАП застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 (п`ятдесят одна тисяча) гривень з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 10 (десять ) років.

(Реквізити сплати: рахунок отримувача: UA0003001; назва отримувача коштів: ГУК у Волинській області/Волинська область/21081300; код отримувача (код ЄДРПОУ) 38009371; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код банка отримувача (МФО) 899998).

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. ст. 173, 185 КУпАП відносно ОСОБА_1 - закрити на підставі ч. 1 п. 7 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Стягнути із ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

(Реквізити сплати: отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106; Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); Код банку отримувача (МФО): 899998; Рахунок отримувача: UA0026001; Код класифікації доходів бюджету 22030106).

Згідно ч. 2 ст. 308 КУпАП у разі несплати штрафу протягом 15 днів з дня винесення постанови у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення із ОСОБА_1 підлягає стягненню подвійний розмір штрафу в сумі 102 000 (сто дві тисячі) гривень.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, шляхом подання апеляційної скарги до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Д.Г. Мазур