ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 505/1895/25

№ 3/505/1248/2025

20 серпня 2025 року м. Подільськ

Подільський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючої судді Ващук О.В.,

за участі секретаря судового засідання Федорцової І.С.,

адвоката Рощина В.С.,

розглянувши в режимі відеоконференції справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Мелітополь, Запорізької області, який тимчасово не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 2 ст. 204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ПдРУ № 003413Е від 28 травня 2025 року, на східній околиці населеного пункту Коси, Подільського району Одеської області, 28 травня 2025 року о 20 год. 15 хв., на відстані 20000 метрів від лінії державного кордону України було виявлено громадянина України ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який спільно з громадяном України ОСОБА_2 та ОСОБА_3 намагався перетнути державний кордон України поза пунктами пропуску через державний кордон України на вихід з України до Республіки Молдова на напрямку Бочманівка (Україна) - Мокра (Республіка Молдова) у пішому порядку, з документами що посвідчують його особу, чим порушив вимоги cт. 9 Закону України «Про державний кордон України», тобто вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена cт. 204-1 ч. 2 КУпАП.

Адвокат Рощин В.С. в судовому засідання просив закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутності події і складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП в діях ОСОБА_1 . Зазначив, що ОСОБА_1 не намагався перетнути державний кордон поза пунктом пропуску та не порушував ст. 9 Закону України «Про державний кордон України». Він стверджує, що був затриманий співробітниками ТЦК та СП на блок-посту на автодорозі М13 Кропивницький Платонове в Подільському районі Одеської області під час прямування до пункту пропуску «Платонове». Це сталося на відстані близько 35 км до державного кордону. Після цього ОСОБА_1 та ще кількох осіб передали працівникам прикордонної служби, які доставили їх до с. Чорна, де склали протокол.

Як вказує адвокат, в протоколі зазначено, що « ОСОБА_1 спільно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 намагався перетнути державний кордон». За таких обставин дії ОСОБА_4 та Кобизького також містять склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, але стороною обвинувачення не надано жодних доказів про складання протоколів відносно них. На офіційному сайті судової влади відомості про розгляд справ відносно вказаних осіб відсутні. В протоколі прямо вказано на «спільні дії» трьох осіб, то орган, який складав протокол, був зобов`язаний однаково оцінити дії всіх трьох та скласти відповідні процесуальні документи, копії яких долучити до матеріалів справи. Відсутність таких протоколів щодо інших учасників спростовує кваліфікуючу ознаку вчинення правопорушення «групою осіб» та викликає сумнів у достовірності викладених обставин. А також вказав на ряд правопорушень, допущених працівниками прикордонної служби, зокрема: при складенні доповідної записки, в якій викладені пояснення осіб та додано скріншоти екранів телефонів, однак не містить підписів затриманих осіб та їх згоди на тимчасовий доступ до особистих речей (смартфонів) та власної переписки; при проведенні огляду речей затриманої особи; а також звернув увагу на відсутність в матеріалах протоколу про адміністративне затримання.

ОСОБА_1 та свідки ОСОБА_3 , ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Заслухавши пояснення адвоката Рощина В.С., дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

До матеріалів справи про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.204-1 КУпАП стосовно ОСОБА_1 долучено наступні матеріали, які досліджені в ході судового розгляду справи: протокол про адміністративне правопорушення ПдРУ № 003413Е від 28 травня 2025 року; письмові пояснення ОСОБА_1 ; рапортом заступника начальника відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) з морально-психологічного забезпечення ОСОБА_5 ; копію паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_1 ; письмові пояснення ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ; доповідну записку за результатами проведення первинного опитування; фотокопії екрану телефону з відомостями про останні контакти та вхідні-вихідні дзвінки.

Згідно зі ст.19, 62 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лишена підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч.1 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно зі ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 245 КУпАП, визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновки експерта, речові докази, показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, тощо.

Частиною 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладено на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

При цьому, в ст. 280 КУпАП зазначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, посадові особи при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язані встановлювати наявність в діях особи-правопорушника складу адміністративного правопорушення, за вчинення якого її притягають до адміністративної відповідальності, виходячи з конкретних обставин справи та доведення кожного елементу складу адміністративного правопорушення належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами.

Під складом адміністративного правопорушення розуміється встановлена адміністративним законодавством сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому.

Адміністративна відповідальність за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП настає за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади, чинені групою осіб.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері охорони державного кордону. Об`єктивна сторона правопорушення виражається у перетинанні або спробі перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу. Тобто, особа має усвідомлювати, що вчиняє спробу перетину (або перетинає) державний кордон України, наприклад, поза пунктами пропуску, бажає цього, вчиняє для цього всі необхідні дії і розуміє їх наслідки.

Кодексом України про адміністративні правопорушення регламентовано порядок адміністративного затримання, особистого огляду, огляду речей, вилучення речей та документів (ст.260, 261, 264).

Порядок оформлення посадовими особами Державної прикордонної служби України матеріалів справ про адміністративні правопорушення, визначений відповідною Інструкцією, затвердженою Наказом МВС України від 18.09.2013 №898.

Згідно п.10 зазначеної Інструкції уповноважені посадові особи Держприкордонслужби можуть здійснити адміністративне затримання особи на підставах та у строки відповідно до ч.1 ст.260 КУпАП та ч.2 ст.263 КУпАП, про що складається протокол про адміністративне затримання. Також відповідно до п.20 Інструкції, уповноважені посадові особи Держприкордонслужби можуть здійснити особистий огляд, огляд речей та вилучення речей і документів особи, яка притягається до відповідальності (у тому числі знарядь і засобів учинення правопорушення), на підставах та в порядку, передбачених ст. 260, 264, 265 КУпАП, про що складається протокол особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів або робиться відповідний запис у протоколі про адміністративне правопорушення або в протоколі про адміністративне затримання.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини («Малофеєв проти Росії» та «Карелін проти Росії») у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу. У такому випадку справа про адміністративне правопорушення має бути закрита у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.

В той же час, у справі «Barbera, Messeguand Jabardov. Spain» від 06.12.1998 (п.146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі Конвенція).

Обов`язок суду щодо забезпечення презумпції невинуватості і права на справедливий судовий розгляд, які передбачені ст.62 Конституції України, поєднуються з такими ж положеннями ч.2 ст.6 Конвенції, яка відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована 17 липня 1997 року Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 р., Першого протоколу та протоколів 2, 4, 7 та 11 до Конвенції».

Положення ст.6 Конвенції зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Отже, суд не заперечує права осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, долучати до матеріалів справи довідки, інформації, витяги тощо. Дані зазначені у таких документах, в силу ст.251 КУпАП, можуть розглядатись судом як докази у справі.

Разом з тим, слід зазначити, що у разі наявності в нормах чинного законодавства чітко регламентованих правил, вимог щодо представників органів влади діяти саме у передбачений спосіб, недодержання цих норм, тягне за собою визнання здобутих у позапроцесуальний спосіб доказів недопустимими. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Так, в ході здійснення провадження стосовно ОСОБА_1 уповноваженими особами Держприкордонслужби не складено протокол про адміністративне затримання особи. Огляд мобільних телефонів проведено без складання відповідних протоколів особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів; про здійснення таких дій не внесено відомості до протоколу про адміністративне правопорушення, складеного стосовно ОСОБА_1 .

Також, до матеріалів справи не долучено матеріали, які б свідчили про складання протоколу про затримання ОСОБА_1 , на підставі ст.208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення.

У протоколі, про вчинення адміністративного правопорушення, не зазначено, які саме дії на відстані 20000 м. від державного кордону України здійснені ОСОБА_1 для переходу на територію Республіки Молдова.

На підставі викладеного, керуючись ст. 7, 9, 204-1, 247, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати невинним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП, та провадження у справі, відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, закрити через відсутність достатніх доказів на підтвердження складу та події адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, або її законним представником, до Одеського апеляційного суду через Подільський міськрайонний суд Одеської області протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя О.В. Ващук