Провадження № 3/761/6226/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2025 року

суддя Шевченківського районного суду м. Києва Бугіль Володимир Вячеславович, розглянувши матеріали, які надійшли від управління патрульної поліції у м. Києві, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП

В С Т А Н О В И В:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕРП 1 № 377734 вбачається, що 01.07.2025 року о 09 год. 40 хв., в м. Києві по бульвару Т. Шевченка, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом «Тойота», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкіри, тремтіння рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки та в лікаря нарколога в медичному закладі водій відмовився під запис на Бодікамери № 471682 та № 471730.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину в інкримінованому йому правопорушенні не визнав, вказав, що вживав ліки. Також зазначив, що йому не було забезпечено захисника при складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали адміністративної справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення, відеозапис події, картку обліку адміністративного правопорушення, направлення на огляд водія з метою виявлення стану сп`яніння, вважаю що в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

До такого висновку суд приходить враховуючи наступне.

Згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідальність настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто водію забороняється керувати транспортними засобами під впливом таких лікарських препаратів.

Відповідно до п. 2.9 (А) ПДР, водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п. 2.5 ПДР, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як зазначив ОСОБА_1 він вживав лікарські засоби. Крім того на відеозаписі долученому до матеріалів справи зафіксована відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння.

Вкзані дії ОСОБА_2 утворюють склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Що стосується не залучення співробітниками патрульної поліції адвоката для здійснення захисту прав та інтересів ОСОБА_1 при складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно зі статтею 268 КУпАП, особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, мають бути забезпечені права, серед яких:

-користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця в галузі права.

Тобто особа має право самостійно забезпечити участь захисника.

В той же час такого обов`язку на співробітників патрульної поліції не покладено.

Отже суд не вбачає в діях співробітників патрульної поліції ознак порушення процедури складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Оцінивши в сукупності докази, суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 ПДР України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Призначаючи ОСОБА_1 вид та міру адміністративного стягнення, судом враховується підвищена небезпека вчиненого останнім правопорушення, особу порушника, час доби вчинення правопорушення, його майновий стан, відношення ОСОБА_1 до скоєного.

Наведені в матеріалах обставини свідчать про достатність підстав вважати, що застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами відповідає вимогам ст.ст. 23, 33 Кодексу України про адміністративні правопорушення і є домірним скоєному.

На підставі викладеного, керуючись статтями 33, 40-1, ч. 1 ст. 130 КУпАП, п. 5 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», -

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір на користь держави в розмірі 605 гривень 60 копійок.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або внесення на неї подання прокурора - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або подання без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу у зазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з наступного дня після набрання нею законної сили.

Зобов`язати відділ державної виконавчої служби повідомити про виконання постанови шляхом повернення останньої на адресу суду з відміткою про її виконання.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 КУпАП, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя В.В. Бугіль