П О С Т А Н О В А

іменем України

Справа №377/723/25

Провадження №3/377/276/25

12 серпня 2025 року суддя Славутицького міського суду Київської області Малишенко Т.О., за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Славутичі справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП, що надійшла з Відділення поліції №2 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області, відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , тимчасово не працюючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , -

У С Т А Н О В И Л А:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №852005 від 22.07.2025 року, громадянка ОСОБА_2 ухилилась від виконання своїх батьківських обов`язків, передбачених ч.1 ст. 150 СК України, ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства», щодо виховання свого малолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , що призвело до того, що останній 12.07.2025 року о 19 годині біля будинку №14 Добринінського кварталу м. Славутич, з хуліганських мотивів кинув каменем в малолітню ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 , розбивши їй верхню губу, чим самим завдав шкоду фізичному здоров`ю потерпілої.

Своїми діями ОСОБА_2 вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП.

У судове засідання 12.08.2025 року ОСОБА_2 не з`явилась. Про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином, що підтверджено довідкою про доставку смс повідомлення. До суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Суду пояснила, що дійсно відбулась зазначена в протоколі подія, син пояснив що це трапилось випадково та не навмисно. Вони перепросили у потерпілої дівчини та провели бесіду щодо недопущення подібної поведінки.

Дослідивши матеріали справи, вважаю, що факт вчинення правопорушення та вина особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, підтверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД №852005 від 12.07.2025 року, який за змістом відповідає вимогам статті 256 КУпАП, у якому викладені обставини і суть правопорушення;

- рапортом старшого інспектора чергового ВП №2 Кисіль М.В. від 12.07.2025 року про повідомлення на лінію 102, про те, що невідома дитина кинула камінь в дитину, пошкодивши губу та лице;

- письмовою заявою та поясненнями ОСОБА_5 від 12.07.2025 року;

- письмовими поясненнями ОСОБА_4 від 12.07.2025 року;

- письмовими поясненнями ОСОБА_6 від 18.07.2025 року;

- письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 22.07.2025 року;

- письмовими поясненнями ОСОБА_3 від 22.07.2025 року;

- копія паспорта на ім`я ОСОБА_2 ;

- копія свідоцтва про народження ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідальність за ч.1 ст.184 КУпАП передбачена за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.184 КУпАП, проявляється в ухиленні батьків від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Диспозиція ч. 1 ст. 184 КУпАП є бланкетною нормою, тобто такою нормою права, яка відсилає до норм іншого законодавчого акта.

Статтею 150 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини (частина 1). Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток (частина 2). Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя (частина 3). Батьки зобов`язані поважати дитину (частина 4). Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї (частина 5). Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини (частина 6). Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини (частина 7).

Відповідно до ст.. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Таким чином, ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, передбачає бездіяльність, внаслідок якої обов`язки по вихованню виконуються неякісно та не в повному обсязі. Таке ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання, навчання неповнолітніх дітей, залишення впродовж тривалого строку дитини без будь-якого нагляду, ухилення від виховання дітей (у тому числі незабезпечення відвідування ними школи, контролю за дозвіллям), незабезпечення безпечних умов перебування за місцем проживання чи в іншому місці, невжиття заходів щодо їх лікування, безпідставне обмеження в харчуванні, одязі, інших предметах першої необхідності, штучне створення незадовільних побутових умов, тощо.

З урахуванням наведеного, вважаю, що вина особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, в скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, доведена повністю, оскільки з досліджених в судовому засіданні доказів, які знаходяться в справі про адміністративне правопорушення, встановлено, що ОСОБА_2 ухилилась від виконання своїх батьківських обов`язків, щодо виховання свого малолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , що призвело до того, що останній кинув каменем в малолітню ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 , розбивши їй верхню губу, чим самим завдав шкоду фізичному здоров`ю потерпілої.

Обставини, які виключають провадження у справі відповідно до статей 17-20 КУпАП, не встановлено.

Обставин, що виключають провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачених статтею 247 КУпАП, також не встановлено.

При визначені виду та розміру адміністративного стягнення відповідно до ст. 33 КУпАП враховую характер правопорушення, особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, форму та ступінь її вини, її майновий стан, обставини, що обтяжують відповідальність, та обставини, що пом`якшують відповідальність.

Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи.

Обставин, що пом`якшують і обтяжують відповідальність відповідно до ст.ст. 34, 35 КУпАП не встановлено.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь її вини, майновий стан, вважаю, що необхідним і достатнім стягненням за вчинене правопорушення буде попередження.

Крім того, стягненню з особи на користь держави при накладенні на неї адміністративного стягнення підлягає судовий збір відповідно до пункту 5 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст. ст. 283-284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_7 визнати винуватою у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, і піддати адміністративному стягненню у виді попередження.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 605 гривень 60 копійок.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Славутицький міський суд Київської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Постанова може бути звернута до примусового виконання протягом трьох місяців з дня винесення.

Суддя Т. О. Малишенко