ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №331/6600/24 Головуючий в 1 інст. Кольц Д.М.
Провадження №33/807/571/25 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2025 року місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., за участю іншого учасника ДТП ОСОБА_1 , його представника адвоката Єлисеєва С.С., розглянувши в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому спільне клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та її захисника - адвоката Бізденежного С.Р. про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 15 січня 2025 року, якою на

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянку України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 гривень за вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, стягнуто судовий збір,-

В С Т А Н О В И В:

15 січня 2025 року постановою судді Жовтневого районного суду м.Запоріжжя на ОСОБА_3 накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

7 квітня 2025 року, через канцелярію Жовтневого районного суду м.Запоріжжя ОСОБА_3 та її захисник адвоката Бізденежний С.Р. звернулися до суду апеляційної інстанції зі спільною апеляційною скаргою на вищевказану постанову суду та клопотанням про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

В обґрунтування своїх доводів зазначили, що ні адвокат Бізденежний С.Р. ні ОСОБА_3 участі під час розгляду справи не приймали. Копія оскаржуваної постанови ОСОБА_3 не направлялась, а тому була отримана захисником лише 25 березня 2025 року.

Отже вважають, що строк на апеляційне оскарження постанови судді першої інстанції, пропущений з поважних причин.

16 червня 2025 року адвокат Єлисеєв С.С., діючи в інтересах ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду з клопотання про повернення апеляційної скарги особі, яка її подала. Заяву обґрунтував тим, що 13 лютого 2025 року ОСОБА_3 сплатила штраф, який накладений на неї оскаржуваною постановою, що підтверджується довідкою, яка міститься в матеріалах справи. Крім того наголосив, що виходячи з положень частини 2 статті 294 КУпАП, строк на апеляційне оскарження відраховується не з дати отримання копії постанови, а дня її винесена. Вважає, що в клопотанні про поновлення строку, захисник не наводить обставин, які перешкоджали ОСОБА_3 у разі потреби звернутися з заявою про видачу копії оскаржуваної постанови впродовж десятиденного строку, як і наявність можливості ознайомитися з оскаржуваною постановою з ЄДРСР, що була оприлюднена. Наголосив, що навіть враховуючи аргументи захисника про отримання ним копії постанови 25 березня 2025 року, останнім днем подачі апеляційної скарги є 4 квітня 2025 року, натомість дана скарга подана 7 квітня 2025 року, що також засвідчує подання апеляційної скарги з істотним порушенням встановленого законом процесуального строку.

Враховуючи належне повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 , її захисника адвоката Бізденежного С.Р. про час та місце судового засідання в суді апеляційної інстанції, шляхом доставки смс повідомлення (згідно вимог Порядку надсилання судових повісток, повідомлень і викликів учасникам судового процесу затвердженого наказом ДСА України від 23 січня 2003 р. п. № 28), який звернувся з клопотанням про розгляд справи без його участі, присутність іншого учасника ДТП ОСОБА_1 та його представника адвоката Єлисеєва С.С., суддя апеляційного суду вважає за можливе розглянути справу за відсутністю останніх, що не суперечить положенням ч. 6 ст. 294 КУпАП України.

Ознайомившись з матеріалами справи, заслухавши ОСОБА_1 , його представника адвоката Єлисеєва С.С., які просили повернути спільну апеляційну скаргу особам, які її подали, перевіривши доводи клопотання, суддя апеляційного суду дійшов до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді в справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Отже, за вище наведеною нормою строк на подачу апеляційної скарги обчислюється не з моменту ознайомлення з постановою судді чи з моменту її отримання, а з моменту її винесення.

Суддя апеляційного суду вважає, що зазначені доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження не вказують на наявність підстав для його задоволення з огляду на наступне.

Поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження судового рішення є механізмом забезпечення певної гнучкості та пропорційності при вирішенні питання про допуск скаржника до апеляційного судового розгляду.

З аналізу практики Європейського суду з прав людини вбачається, що поновлення строку на оскарження судового рішення може бути обґрунтованим та вважається співвідносним та виправданим стосовно неповного забезпечення принципу правової визначеності, зазвичай, якщо: недотримання строків було зумовлене діями (бездіяльністю) суду попередньої інстанції, зокрема, особі не надіслано судове рішення або копію повного тексту рішення суду попередньої інстанції (справа «Мушта проти України»); відновлення строку необхідне для виправлення фундаментальних недоліків або помилок правосуддя (виправлення серйозних судових помилок) (справи «Безруков проти Росії», «Брумареску проти Румунії»).

Згідно правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні у справі «Мельник проти України», норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження і перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. (Рішення у справі «Олександр Шевченко проти України» п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року).

Суддею апеляційного суду встановлено, що дійсно ОСОБА_3 та її захисник адвокат Бізденежний С.Р. участі під час розгляду справи не приймали. Разом із цим, ОСОБА_3 надала суду свої письмові пояснення по суті справи та звернулася до суду з клопотанням про призначення комплексної автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи. Крім того, за заявою адвоката Бізденежного С.Р. розгляд справи призначений на 10 січня 2025 року, був відкладений. Отже, ОСОБА_3 та адвокат Бізденежний С.Р. за обставин обізнаності про судовий розгляд справи, мали цікавитися її рухом. Натомість, ОСОБА_3 - 13 лютого 2025 року сплатила штраф і судовий збір, який покладений на неї судовим рішенням, що підтверджується довідками (а.с. 45-46). Разом із цим, навіть з урахуванням отримання оскаржуваного рішення 24 березня 2025 року (обкладинка справи), з апеляційною скаргою апелянти звернулися 7 квітня 2025 року, тобто із пропуском строку, якщо його обраховувати із дня отримання копії постанови. Слід зауважити, що відповідно до положень ст. 285 КУпАП, постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи.

Оголошення судового рішення є завершальною стадією судового розгляду, що і відбулося у день його постановлення, тобто 15 січня 2025 року.

Додатково слід зауважити, що відсутність учасників процесу при оголошенні постанови чи залишення ними зали судового засідання, що залежить виключно від волі учасників провадження, не можливо віднести до істотних перешкод чи труднощів для своєчасного оскарження судового рішення.

Виходячи з викладеного, суддя апеляційного суду вважає, що ОСОБА_3 було відомо про судове рішення та вона мала об`єктивну можливість подати апеляційну скаргу. Однак, вказаним правом не скористалася, а навпаки виконала судове рішення в частині сплати штрафу та судового збору.

Суддя апеляційного суду наголошує, що сплата штрафу та судового збору є фактичним підтвердженням того, що ОСОБА_3 погодилася з судовим рішенням та в подальшому його виконала в обсязі, який покладений судовим рішенням на неї.

Відповідно до вказаного, постанова судді районного суду набрала законної сили та виконана особою, яка притягнута до адміністративної відповідальності.

Розглядаючи питання щодо поновлення строків на апеляційне оскарження, апеляційний суд звертає увагу, що одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу «res judicata», тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення.

Відступ від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (п.46 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Устименко проти України», п.п. 51,52 рішення у справі «Рябих проти Росії», п.31 рішення у справі «Марушин проти Росії», п.61 рішення у справі «Брумареску проти Румунії»).

Так, Європейський суд з прав людини встановив порушення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у справі «Пономарьов проти України» з тієї причини, що строк на оскарження був продовжений по завершенню значного періоду часу не для усунення серйозних судових помилок, а лише з метою повторного розгляду та ухвалення нового рішення у справі (п.п. 41-42).

Наведена ініціаторами клопотання причина пропуску строку на апеляційне оскарження не перебуває у площині поважних причин, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто такі, що не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами, труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до апеляційної інстанції у строк, визначений законом і такі обставини мають бути підтверджені скаржником.

Отже, наявність суттєвих перешкод у своєчасній реалізації ОСОБА_3 та її захисником адвокатом Бізденежним С.Р. права на апеляційне оскарження судового рішення, строк якого згідно ст. 294 КУпАП обчислюється з дня винесення постанови, ініціатором клопотання не наведені і суддею апеляційного суду не встановлені, що у своїй сукупності засвідчує відсутність поважних причин пропуску строку на оскарження.

З урахуванням вказаного, а також того, що апелянти не були позбавлені права оскаржити судове рішення у строки передбачені КУпАП, суддя апеляційного суду вважає за необхідне відмовити у поновленні пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови судді Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 15 січня 2025 року.

Оскільки у поновлені строку відмовлено, апеляційна скарга, у відповідності до вимог ст. 294 КУпАП, повертається особі, яка її подала.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду,-

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити адвокату Бізденежному Сергію Романовичу та особі, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 в задоволенні клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження постанови судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 15 січня 2025 року, апеляційну скаргу повернути особам, яки її подали.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 331/6600/24