КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №33/824/1487/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2025 року суддя Київського апеляційного суду Мосьондз І.А., розглянувши апеляційну скаргу захисника Турчак М.В. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Солом`янського районного суду міста Києва від 05грудня 2024 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Солом`янського районного суду міста Києва від 05 грудня 2024 ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбаченихст.124, ч.1 ст.130,КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення,з урахуванням положень ст.36 КУпАП, у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, захисник Турчак М.В. подала апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову суду скасувати, а провадження закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень.

Подана захисником Турчак М.В. в інтересах ОСОБА_1 апеляційна скарга не містить доводів на обґрунтування апеляційних вимог щодо незаконності притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП. Як зазначила захисник, ані вона, ані її підзахисний ОСОБА_1 не знайомилися із матеріалами справи та не отримували повний текст постанови Солом`янського районного суду міста Києва від 05 грудня 2024 року. Однак 20.02.2025 року до Київського апеляційного суду надійшло повідомлення від захисника Турчак М.В. про те, що нею припинено повноваження захисника ОСОБА_1. та в подальшому його захист нею здійснюватися не буде.

Захисник Гончаров М.С., якийздійснює захист ОСОБА_1 та брав участь в розгляді справи в суді апеляційної інстанції, підтримав апеляційну скаргу адвоката Турчак М.С. та подав доповнення до вказаної апеляційної скарги.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги захисник стверджує, що суд першої інстанції в порушення вимог закону належним чином не з`ясував обставин справи, оскільки викладені в постанові висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП, не ґрунтуються на доказах, що містяться в матеріалах справи та фактичних обставинах.

Також захисник стверджує, що ОСОБА_1 не було повідомлено на момент складання протоколу, що він до цього моменту і на час ознайомлення із протоколом, під час надання пояснень має право на професійну правничу допомогу, на оскарження рішення чи дій посадових осіб шляхом звернення до суду, а також на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Крім цього, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , сторона захисту звертає увагу на те, що працівниками патрульної поліції допущено ряд істотних порушень при складанні даних матеріалів.

За наслідками апеляційного розгляду захисник просить оскаржувану постанову скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП.

Разом із апеляційною скаргою захисник Турчак М.В. подала клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, в обґрунтування якого зазначає, що ОСОБА_1 не був повідомлений належним чином про дату та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, копію оскаржуваної постанови не отримував. А тому вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущено з поважних причин та просить його поновити.

Суд задовольняє клопотання захисника та поновлює строк на апеляційне оскарження з огляду на те, що наведені у клопотанні обставини пропуску строку на апеляційне провадження є поважними та підтверджуються матеріалами справи.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та йогозахисника Гончарова М.С. на підтримку поданої апеляційноїскарги, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Згідно оскаржуваної постанови ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП.

За встановлених судом обставин ОСОБА_1 12жовтня 2024 року о 18 год. 30 хв.,керуючи автомобілем «Volkswagen»д.н.з. НОМЕР_1 бульвару Чоколівському в місті Києві, допустив порушення п.п.10.9 ПДР, що спричинило зіткнення з автомобілем «Hyundai», д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок чого обидва транспортних засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями водій ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Крім цього, в установленому судом місці та час водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння пройшов на місці зупинки транспортного засобу, за допомогою приладу Драгер, результат огляду склав 2,77 проміле. Своїми діями водій порушив п.2.9а Правил дорожнього руху України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями статей 251 та 252 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Вивченням матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що суддя, діючи у відповідності до вимог ст.245, 252, 280, 283 КУпАП, дослідив обставини вчиненого адміністративного правопорушення на підставі доказів, наявних в матеріалах справи та дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП.

За висновками суду, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбаченого ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується належними та допустимими доказами, а саме:

- протоколами про адміністративні правопорушення від 12.10.2024, складеними уповноваженою на те особою, які відповідають вимогам ст.256 КУпАП та містять усі необхідні дані, на підставі яких суд встановив фактичні обставини вчинених правопорушень.

- схемою місця ДТП із зазначенням пошкоджень транспортних засобів, які підтверджують механізм виникнення ДТП, викладений у протоколі;

- поясненнями водія ОСОБА_4 , наданими працівникам поліції на місці ДТП;

- результатом огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння, проведений за допомогою приладу Драгер;

-відеозаписом з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) працівників патрульної поліції

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду про доведеність винуватостіОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП.

Пунктом 2.9а Правил дорожнього руху встановлено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а також за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В рішенні Європейського суду з прав людини у складі його Великої палати по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 зазначено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Викладені в протоколі від 12.10.2024 року обставини проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння підтверджуються відеозаписом з місця події, який долучений до протоколу і міститься в матеріалах справи та з якого вбачається, що поліцейським, у зв`язку з встановленими ознаками алкогольного сп`яніння, запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку, роз`яснено підстави для проведення такого огляду та наслідки відмови від його проходження. На вимогу працівника поліції ОСОБА_1 пройшов такий огляд на місці зупинки за допомогою спеціального приладу Драгер. Результат огляду склав 2,77 проміле.

Оскільки ОСОБА_1 в порушення п.2.9а ПДР України керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, суд першої інстанції обґрунтовано та на законних підставах притягнув його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Викладені обставини спростовують доводи захисника з приводу того, що судом першої інстанції належним чином не з`ясовано обставин справи, а викладені в постанові висновки суду не ґрунтуються на доказах, що містяться в матеріалах справи та фактичних обставинах.

Суд апеляційної інстанції вважає наявні в матеріалах справи докази належними, допустимими та такими, що в повній мірі доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП.

З приводу доводів захисника про те, що ОСОБА_1 не було роз`яснено його права, зокрема право на професійну правничу допомогу, то таке твердження не відповідає дійсності, оскільки протокол про адміністративне правопорушення підписаний ОСОБА_1 . Даний протокол містить дані про те, що ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки, передбачені статтею 63 Конституції України та статтею 268 КУпАП. Суд апеляційної інстанції також враховує, що ОСОБА_1 скористався правом на професійну правничу допомогу під час судового розгляду, шляхом укладення договору із адвокатом Гончаровим М.С.

Поряд з цим, в доводах апеляційної скарги сторона захисту звертає увагу на те, що працівниками патрульної поліції допущено грубі порушення при складанні матеріалів про адміністративне правопорушення.

Суд апеляційної інстанції не вбачає в діях працівників поліції істотних порушень вимог закону при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, які б свідчили про його недійсність. Поряд з цим, ОСОБА_1 та його захисник Гончаров М.С. мали можливість у встановлені законом строки оскаржити такі порушення з боку працівників поліції, проте матеріали справи такої інформації не містять.

Крім цього, під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 повідомив, що перед тим, як сталося ДТП за участі транспортного засобу«Volkswagen», він сидів у своєму автомобілі та не збирався їхати, оскільки перед цим вживав алкогольні напої. Однак у його автомобіль сів невідомий чоловік, який під погрозою застосування ножі змусив ОСОБА_1 їхатиза вказаною адресою.

З метою перевірки таких пояснень ОСОБА_1 судом за клопотанням захисника Гончарова М.С. допитано працівників поліції ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7., які були присутні на місці ДТП та складали матеріали про адміністративні правопорушення.

Всі троє поліцейських, допитаних в судовому засіданні, повідомили, що пам`ятають обставини даної справи, спілкувалися на місці ДТП з ОСОБА_1 та зазначали, що останній перебував в стані сильного алкогольного сп`яніння. При цьому ОСОБА_1 дійсно повідомляв, що пасажир, який був з ним в автомобілі, вкрав його ніж. Проте ОСОБА_1 нікому з них не повідомляв про те, що пасажир погрожував йому і йому довелося здійснювати керування транспортним засобом вимушено, під погрозою застосування даного ножа.

Надані працівниками поліції пояснення в суді апеляційної інстанції є обґрунтованими, послідовними та такими, які узгоджуються з іншими доказами, наявними в матеріалах справи. Проте показаннями допитаних працівників поліції не підтверджуються доводи ОСОБА_1 про те, що йому довелося здійснювати керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння вимушено, під погрозою застосування ножа невідомої особи.

З урахуванням викладеного, за результатами апеляційного перегляду справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення суддею норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права, як про це зазначається в апеляційній скарзі.

Оскільки рішення суду, яке оскаржується, є законним, обґрунтованим та вмотивованим, суд апеляційної інстанції залишає його без змін, а подану апеляційну скаргу - без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Солом`янського районного суду міста Києва від 05грудня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130,ст.124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення, з урахуванням положень ст.36 КУпАП, у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника Турчак М.В. в інтересах ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя І.А. Мосьондз