Рівненський апеляційний суд
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 серпня 2025 року м. Рівне

Справа № 559/1060/25

Провадження № 33/4815/597/25

Суддя Рівненського апеляційного суду Полюхович О.І.,

з участю:

захисника Рідченко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Рідченко М.В. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 12 червня 2025 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 12 червня 2025 рокуОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, і до нього застосовано стягнення у виді 34 000 (тридцяти чотирьох тисяч) гривень штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

З матеріалів справи вбачається, що 03.03.2025 року о 16:41 год. на 397 км автодороги М-06 Київ-Чоп ОСОБА_1 керував т/з Ford Fiesta, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння (звужені зіниці, які не реагують на світло, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, виражене тремтіння пальців рук). Від проходження огляду в медичному закладі на виявлення стану наркотичного сп`яніння в установленому законом порядку відмовився, чим повторно протягом року вчинив правопорушення та порушив п.2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.2 ст.130 КУпАП.

В поданій апеляційній скарзі захисник Рідченко М.В. в інтересах ОСОБА_1 просить скасувати постанову місцевого суду та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу та події адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП.

Вказує, що постанова місцевого суду є не обґрунтованою, так як судом неналежним чином було з`ясовано всі фактичні обставини справи і не надано належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам. Зазначає, що працівниками поліції, в порушення вимог чинного законодавства, ОСОБА_1 не було доставлено до найближчого медичного закладу КНП «Дубенська міська лікарня», а безпідставно доставлено до КП «РОЦПНЗ» у місті Рівне.

Вважає, що працівниками поліції було порушено ст.266 КУпАП та Інструкцію про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції наслідком чого дії працівників поліції є не правомірними, а тому відсутні підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Заслухавши доводи захисника Рідченко М.В. на підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Так, однією з підстав притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння визначається ст. 266 КУпАП, Постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведення такого огляду" від 17 грудня 2008 року №1103 та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858.

Відповідно до цих нормативних актів, оглядові підлягають лише водії транспортних засобів, щодо яких в уповноваженої особи є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного чи іншого сп`яніння, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення ґрунтується на сукупності зібраних в справі та досліджених в судовому засіданні достатніх та достовірних доказах, яким дана правильна юридична оцінка, а саме:

- актом огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого огляд не проводився у зв`язку з відмовою ОСОБА_1 від проходження огляду (а.с.3);

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно якого від проходження огляду ОСОБА_1 відмовився (а.с.4);

- відеофайлу з нагрудної камери працівника поліції, яким зафіксовано відмова ОСОБА_1 від проходження встановленого огляду у медичному закладі (файл Clip-2, час 04:30).

Зазначені вище докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі і сумніву у своїй належності та допустимості не викликають, тому вони є належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування.

Апеляційним судом не встановлено обставин, які б свідчили про упередженість дій працівників поліції стосовно ОСОБА_1 та порушень ними оформлення адміністративних матеріалів, що ставили б під сумнів його вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП.

Жодних доказів порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо) до апеляційної скарги додано не було.

Таким чином, дослідивши та проаналізувавши докази у справі, місцевий суд дійшов вірного висновку, що ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 ПДР України, яким передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а тому в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про те, що в порушення вимог чинного законодавства, ОСОБА_1 не було доставлено до найближчого медичного закладу КНП «Дубенська міська лікарня», а безпідставно доставлено до КП «РОЦПНЗ» у місті Рівне, не заслуговують на увагу.

Як вбачається з наявного у матеріалах справи відеозапису, ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі, у зв`язку з чим не доставлявся до жодного медичного закладу, а складання відповідного акту про відмову від огляду здійснювалося на місці.

За наведених обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП.

Стягнення суддею накладене з врахуванням положень ст.33, ст.38 КУпАП в межах санкції ч.2 ст.130 КУпАП.

На думку апеляційного суду, таке стягнення буде достатньою мірою гарантувати виправлення ОСОБА_1 і попередження вчинення ним нових адміністративних правопорушень, а отже досягне мети адміністративного стягнення, передбаченої ст.23 КУпАП.

Доказів на спростування висновків місцевого суду в апеляційній скарзі не наведено, матеріалами справи не встановлено, і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.

Постанова суду є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст.6 ЄКПЛ, 294 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 12 червня 2025 року відносно ОСОБА_1 залишити без зміни, а апеляційну скаргу його захисника адвоката Рідченко М.В. без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Рівненського апеляційного суду О.І.Полюхович