Провадження № 33/824/3986/2025 суддя в ІІ-й інстанції Фінагеєв В.О.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

11 серпня 2025 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Фінагеєв В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Полянчука Владислава Богдановича на постанову Дарницького районного суду м. Києва від 26 червня 2025 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , за ч.1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 05 червня 2025 року серії ЕПР1 № 352205, вбачається, що 05 червня 2025 року о 09 години 40 хвилин за адресою: місто Київ, вулиця Петра Радзіна, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Smart», державний номерний знак НОМЕР_2 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: тремтіння пальців рук, підвищена жвавість, не природна блідість обличчя. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я КМНКЛ «Соціотерапія» по вулиці Чорних Запорожців 20, водій відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 26 червня 2025 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн., із позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605,60 грн.

Ухвалюючи оскаржувану постанову, місцевий суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням захисник ОСОБА_1 адвокат Полянчук В.Б.подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову місцевого суду та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги адвокат Полянчук В.Б. вказує, що з моменту зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 (09:26 год.) до фактичного направлення до медичного закладу (14:26 год.) минуло більше двох годин, а тому, у останнього не виникло обов`язку проходження відповідного огляду на стан сп`яніння, що виключає можливість притягнення його до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП. ОСОБА_1 не був присутнім під час складання протоколу та на його складання його ніхто не запрошував, а тому, від підпису не відмовлявся. Відповідно, йому не було роз`яснено процесуальні права. Працівники поліції не ставили перед ОСОБА_1 вимоги пройти медичний огляд на стан сп`яніння, не ознайомлювали з направленням, відповідно, від проходження огляду він не відмовлявся. Бажання ОСОБА_1 викликати адвоката та порадитись з ним з приводу порядку огляду було помилково розцінено, як пасивну відмову від проходження огляду, що також порушило його право на захист. Крім того, жодні ознаки сп`яніння у ОСОБА_1 не встановлювались, а вимога про проходження огляду була мотивована наявністю інформації в базі «Армор». Він спілкувався з працівниками поліції спокійно, координація рухів та мови у нього не порушена, пальці його рук не тремтіли, забарвлення шкіряного покриву є природнім. Працівники поліції не здійснювали перевірку реагування зіниць ОСОБА_1 на світло, а тому твердження, що вони не реагують на світло, є надуманими. На камеру всього процесу спілкування та оформлення матеріалів, факту зупинки транспортного засобу з підстав, передбачених ч. 1 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію», не зафіксовано. Наявна у матеріалах справи картка обліку адміністративного правопорушення не є допустимим доказом, адже не містить підпису та інших обов`язкових реквізитів, а протокол про адміністративне правопорушення не є доказом у справі, додатки до нього є недопустимі.

Заслухавши пояснення захисника ОСОБА_1 , - адвоката Федорова Д.С. перевіривши матеріали справи та вивчивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає її такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з п.2.5 ПДР водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена адміністративна відповідальність.

Склад адміністративного правопорушення - це встановлена адміністративним законодавством сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Цими ознаками є об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона і відсутність хоча б однієї з цих ознак означає відсутність складу адміністративного правопорушення в цілому.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, яке полягало у відмові від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Відповідно до п. 6-7 розділу І та п. 1 розділу ІІ інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, огляд на стан сп`яніння проводиться:

поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність) (далі - спеціальні технічні засоби);

лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я).

За наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Зі змісту зазначених норм закону вбачається, що у працівника поліції виникає право візуально перевірити наявність ознак сп`яніння у водія. Разом з тим, у разі наявності підстав вважати, що такі ознаки наявні, поліцейський пропонує водієві пройти огляд на стан сп`яніння на місці за допомогою спеціального технічного засобу чи закладі охорони здоров`я, а водій зобов`язаний пройти такий огляд, для підтвердження чи спростування зазначених обставин.

Судом встановлено, що 05 червня 2025 року о 09 години 40 хвилин за адресою: місто Київ, вулиця Петра Радзіна, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Smart», державний номерний знак НОМЕР_2 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: тремтіння пальців рук, підвищена жвавість, не природна блідість обличчя. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я КМНКЛ «Соціотерапія» по вулиці Чорних Запорожці 20, водій відмовився, що зафіксовано на наданому суду відеозаписі.

Як було зазначено вище, відповідно до «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» у працівника поліції виникає право візуально перевірити наявність ознак алкогольного сп`яніння у водія. Не згода останнього з наявністю у нього ознак сп`яніння не надає водієві права відмовлятися від запропонованого поліцейським огляду на стан сп`яніння.

В даному випадку пройти такий огляд водій зобов`язаний в силу вимог п. 2.5 правил, незалежно від того вважає він наявними чи відсутніми підстави до такого огляду.

Відеозаписом з камери поліцейського підтверджується вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Відеозапис відображає чітку і логічну послідовність дій, а також спілкування співробітників поліції із водієм в обсязі, достатньому для вирішення питання про наявність події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та винуватості ОСОБА_1 у його вчиненні.

Доводи апеляційної скарги адвоката Полянчука В.Б. про те, щофакт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння не відповідає дійсності, оскільки на пропозицію пройти огляд на стан сп`яніння він не відмовлявся, а обґрунтовано вказував на його бажання викликати адвоката та порадитись із ним стосовно порядку огляду - є безпідставними.

Так, з відеофайлу 352205-1 від 05 червня 2025 року (час з 22-05 хв. до 25-20 хв. запису) вбачається, що працівник поліції на місці зупинки транспортного засобу запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, проте, ОСОБА_1 відповів, що не може дати відповідь, оскільки йому треба порадитися з адвокатом, в подальшому він повідомив працівникам поліції, що його адвокат зараз перебуває на засіданні, працівники поліції повідомили ОСОБА_1 , що вони розцінюють це як відмову, після чого ОСОБА_1 , поговоривши з кимось по телефону запропонував працівникам поліції поговорити окремо.

Зазначений відеозапис спростовує доводи захисника ОСОБА_1 адвоката Полянчука В.Б. про згоду останнього на проходження медичного огляду на стан сп`яніння.

У відповідності до вимог п. 1.3. правил, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Як було зазначено вище, за приписом п. 2.5 правил, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В даному випадку, водій ОСОБА_1 , будучи обізнаним з правилами дорожнього руху, зобов`язаний був на пропозицію поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння незалежно від можливості у нього поспілкуватися з адвокатом, яку йому забезпечили надавши час зателефонувати адвокатові.

Оскільки на пропозицію працівника поліції пройти огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 ухилявся від прямої відповіді та протягом тривалого часу пояснював, що не може відповісти, бо йому треба поговорити з адвокатом, який зараз на засіданні, поліцейський та місцевий суд дійшли обґрунтованого висновку, що зазначена поведінка суперечить вимогам п. 2.5 правил, а відтак свідчить про відмову водія від проходження огляду.

Посилання захисника Полянчука В.Б. в апеляційній скарзі на безпідставність зупинки ОСОБА_1 працівниками поліції, апеляційний суд відхиляє як такі, що не спростовують висновок суду про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмови від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Відхиляючи дані доводи, апеляційний суд враховує, що наведені посилання не знаходяться у причинному зв`язку із відмовою ОСОБА_1 від проходження медичного огляду і не впливають на доведеність його вини, оскільки як вище вказувалося ОСОБА_1 був зобов`язаний виконати вимогу працівника поліції про проходження медичного огляду незалежно від його згоди чи незгоди із наявністю підстав до такого огляду.

Доводи захисника щодо не надання ОСОБА_1 можливості скористатись послугами захисника, апеляційний суд відхиляє, оскільки, як було зазначено вище поліцейський надав можливість зв`язатися з захисником.

Крім того, право на захист ОСОБА_1 повністю забезпечено в ході розгляду справи місцевим судом та під час перегляду справи в суді апеляційної інстанції, де він мав можливість скористатися і скористався правовою допомогою, мав можливість довести до відома суду усі обставини, на яких ґрунтується його позиція захисту, в тому числі і обставини, що виникли з моменту зупинки транспортного засобу працівниками поліції.

Посилання в апеляційній скарзі на порушення поліцейським ч. 4 ст. 266 КУпАП в частині не забезпечення проведення огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння протягом двох годин, апеляційний суд вважає безпідставними, виходячи з наступного.

У відповідності до п. 9 розділу ІІ інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції - з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Отже, зазначений термін встановлено з метою забезпечення достовірності результатів огляду. В даному випадку пропозиція поліцейського про проведення огляду пізніше вказаного терміну ніяким чином прав ОСОБА_1 не порушує. Очевидним є факт, що з плином часу рівень алкоголю чи наркотичних речовин в організмі людини лише зменшується. За таких обставин проведення огляду в більший термін з моменту зупинки могло вплинути на результат тільки в частині виявлення меншої кількості алкоголю чи наркотичних речовин, у разі якщо особа їх вживала.

Доводи апеляційної скарги в частині посилання на вимоги ч. 5 ст. 266 КУпАП є безпідставними, оскільки зазначена норма закону визначає випадки недійсності проведеного огляду на стан сп`яніння.

З матеріалів справи вбачається, що такий огляд не був проведений через відмову ОСОБА_1 його пройти. За таких обставин норма ч. 5 ст. 266 КУпАП не може бути застосована.

Посилання в апеляційній скарзі на не ознайомлення ОСОБА_1 з направлення на огляд на стан сп`яніння є безпідставним, оскільки у разі відмови особи проходити огляд на стан сп`яніння, чинне законодавство не зобов`язує поліцейського складати таке направлення взагалі.

З огляду на викладене апеляційний суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є доведеною, останній не спростував обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення та постанові суду.

Надані апелянтом аргументи не вказують на помилковість висновків судді місцевого суду та незаконність ухваленого рішення. Апеляційна скарга не містить доводів, які б спростовували висновки місцевого суду, викладені в оскаржуваній постанові і, які могли б бути підставою для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Апеляційний суд застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» (п.43) та «Авшар проти Туреччини» (п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року, згідно яких доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Враховуючи зазначене, місцевим судом було прийнято законне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з наведенням обґрунтованих мотивів прийнятого рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 245, 280, 294 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Полянчука Владислава Богдановича залишити без задоволення.

Постанову Дарницького районного суду м. Києва від 26 червня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення виготовлене 13 серпня 2025 року.

Суддя В.О. Фінагеєв