Справа № 291/801/25
Провадження №3/291/505/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2025 року селище Ружин

Суддя Ружинського районного суду Житомирської області Федорчук І.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли з Управління патрульної поліції в Житомирській області, про притягнення до адміністративної відповідальності,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.140 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

До Ружинського районного суду Житомирської області надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 140 КУпАП.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№ 378236 від 01.07.2025, 14.06.2025 о 16:00 дорога Н-02/М06 Кременець-Біла Церква -Ржищів Канів Софіївка на 313 км гр. ОСОБА_1 будучи посадовою особою, начальником дільниці ТОВ ТК «Автострада», відповідальним за експлуатаційне утримання вулично-шляхової мережі, не вжив своєчасних заходів, щодо недопущення, утворення та ліквідації ямковості в межах проїзної частини, яка стала супутною причиною ДТП за участі транспортного засобу ZEEKR, державний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 . В результаті наїзду у вибоїну транспортний засіб отримав механічні пошкодження, завдано матеріальних збитків, чим порушив правила норми та стандарти утримання доріг ДСТУ 3587-22 п.п.1.5 ПДР України, відповідальність за що передбачена ч. 4 ст. 140 КУпАП.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, хоча вчасно та належним чином повідомлявся про дату, час та місце судового розгляду справи, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

За змістом статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, Європейській суд з прав людини в своєму рішенні по справі «Пономарев проти України» зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження. З огляду на вказані положення рішення Європейського суду з прав людини та положень чинного законодавства, кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до вимог Конституції України, ст. 11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» розгляд справ відбувається в судах відкрито, що гарантує особі, яка притягається до адміністративної відповідальності можливість своєчасно дізнатись про хід судового розгляду. Тож, відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності під час розгляду справи в суді зумовлена саме його пасивною поведінкою, небажанням брати участь в судовому засіданні та розцінюється судом як дії, спрямовані на ухилення від передбаченої законом відповідальності.

З урахуванням викладеного, а також того, що під час розгляду справи про адміністративні правопорушення за ч. 4 ст. 140 КУпАП не передбачається обов`язкова присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та того, що ОСОБА_1 ознайомлений зі змістом пред`явленого йому правопорушення, знав про наявне судове провадження, тобто його право на захист було забезпечено, суддя вважає за можливим розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали адміністративної справи, суддя дійшов наступного висновку.

Згідно зстаттею 62 Конституції України,обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Частиною 1 статті 9 КУпАП закріплено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП України завданням провадження в справі про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин, вирішення її в точній відповідності з законом. При розгляді справи про адміністративне правопорушення в обов`язковому порядку має бути з`ясовано: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозиція ч. 1ст. 140 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху.

Поряд з цим, диспозиція ч. 4 ст. 140 КУпАП передбачає порушення, передбачені частинами першою, другою або третьою цієї статті, що спричинили створення аварійної обстановки або пошкодження транспортних засобів, вантажів, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Суб`єктами правопорушення, передбаченого ч. 4ст. 140 КУпАП можуть бути лише посадові особи, до компетенції яких належить додержання правил, норм і стандартів при утриманні шляхів, вжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху чи позначення на дорогах місць провадження робіт. Суб`єктами правопорушень, передбачених ч. 2, 3 і 4 ст. 140 КУпАП можуть бути як посадові особи, так і громадяни.

У судовому засіданні також дослідженні письмові докази які містяться у матеріалах справи, зокрема:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №378236 від 01.07.2025;

- акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 14.06.2025;

- схема до акту обстеження ділянки вулично-шляхової мережі;

- пояснення ОСОБА_2 від 14.06.2022;

- схемою місця ДТП;

- рапортом інспектора СРПП ВПД №2;

-протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №361699 від 14.06.2025.

Проте, у матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про те, що саме ОСОБА_1 є особою відповідальною за додержання правил, норм і стандартів при утриманні дорожніх шляхів.

Вищезазначене надає обґрунтовані сумніви щодо можливості спричинення шкоди правопорушником ОСОБА_1 .

Крім того, в протоколі про адміністративне правопорушення не конкретизовано які саме правила, норми та стандарти порушено особою щодо якої він складений, лише зазначено порушення п.п.1-5 ПДР, ДСТУ 8749:2017, Закону України «Про дорожній рух». Необхідність цього обумовлена нормами адміністративного законодавства, оскільки ст. 140 КУпАП за своєю природою є бланкетною.

Наведене свідчить про відсутність в діях ОСОБА_1 об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 140 КУпАП.

За загальним правилом судочинства в справах про адміністративні правопорушення, суд може брати до уваги лише ті докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у провадженні, та інших обставин, які мають значення для провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Європейський суд неодноразово наголошував, що судочинство у національних судах повинно здійснюватися «згідно із законом».

У п. 44 рішення по справі «Корнєв та Карпенко проти України» від 30 вересня 2010 року, суд наголосив, що суди повинні забезпечувати дотримання матеріальних та процесуальних норм.

Для притягнення особи до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Аналізуючи надані суду докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що провадження по справі відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю через відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 140 КУпАП, оскільки органом, яким було складено протокол про адміністративне правопорушення, не надано належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів того, що ОСОБА_1 порушив правила, норми та стандарти при утриманні та контролі вулично-шляхової мережі, не вжив заходів щодо заборони або обмеження руху виникненні умов, які загрожують безпеці руху, що призвело 14.06.2022 до дорожньо-транспортної пригоди та пошкодження транспортного засобу.

На переконання суду, застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності належних та допустимих доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень.

Пунктом 1 ст. 247 КУпАП визначено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відтак, у відповідності до ст. 62 Конституції України, ст. 7, п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі підлягає закриттю, в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 140 КУпАП.

Керуючись ч. 4 ст. 140, п. 1 ст. 247, ст. ст. 251, 252, 280, 283-284 КУпАП, суд,

постановив:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ознаками ч. 4 ст. 140 КУпАП в зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Ружинський районний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя І.В. Федорчук