Справа № 591/6742/25 Провадження № 3/591/1946/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 серпня 2025 року м.Суми Суддя Зарічного районного суду м. Суми Янголь Є.В., захисника Осмоловського В.А., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Сумській області про притягнення до адміністративної відповідальності: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , гр-на України, місце проживання АДРЕСА_1 , пенсіонер, за ст. 130 ч.1 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, 12.06.2025 р., о 17.15 год., в м.Суми, по вул. Харківська б.7, водій ОСОБА_1 вживав алкоголь, а саме горілку в кількості 150 грм., після дорожньо-транспортної пригоди з його участю, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 своїми діями порушив п.2.10 «є» ПДР та вчинив правопорушення, передбачене ст. 130 ч.1 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив суду, що вживав алкоголь, але не після вчинення ДТП.

Адвокат Осмоловський В.А. просив закрити провадження у справі відносно ОСОБА_1 в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.4 ст. 130 КУпАП, оскільки докази вживання алкоголю ним після вчинення ДТП в матеріалах справи відсутні.

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що 12.06.2025 р. її чоловік ОСОБА_1 додому прийшов уже в стані алкогольного сп`яніння, вдома він не вживав алкоголь.

Заслухавши пояснення захисника, дослідивши матеріали справи, слід зробити наступні висновки.

Ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, та іншими.

Згідно ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч. 4 ст. 130 КУпАП: вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю, наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду, тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або адміністративний арешт на строк п`ятнадцять діб, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки і на інших осіб - накладення штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або адміністративний арешт на строк п`ятнадцять діб.

Ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено, відповідальність настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП поліцейським до протоколу долучено протоколи ЕПР № 359818, протокол ЕПР №359802, схему місця ДТП, пояснення ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Доказів того, що ОСОБА_1 вживав алкоголь після вчиненого ним ДТП - матеріали справи не містять.

Таким чином кваліфікація поліцейським дій ОСОБА_1 за ч.4 ст.130 КУпАП не знайшла свого підтвердження під час розгляду справи, оскільки жодних доказів, в матеріалах справи немає.

Кодекс України про адміністративне правопорушення не містить норми, яка б передбачала перекваліфікацію дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тому вважаю, що у даному випадку необхідно застосувати аналогію закону, що регламентує подібні відносини у кримінальному процесуальному законодавстві виходячи з такого.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Конституційний Суд України у пункті 3.4 Рішення від 11.10.2011 N 10-рп/2011 зазначає, що з аналізу положень міжнародних актів, наведених у Рішенні, не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям "правопорушення".

У пункті 3.6 цього рішення Конституційний Суд України вказує, що відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним. У цьому ж Рішенні Конституційний Суд України поширює певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі "Надточій проти України" від 15 травня 2008 року (заява N 7460/03) зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, справи про адміністративні правопорушення, враховуючи, зокрема, розмір та характер стягнень, для цілей статті 6 ЄКПЛ належать до справ із обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення.

Відтак, на дану категорію справ поширюються гарантії статті 6 ЄКПЛ.

Згідно з вимогами ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.97, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, нікого не може бути визнано винним у вчиненні будь-якого кримінального правопорушення на підставі будь-якої дії чи бездіяльності, яка на час її вчинення не становила кримінального правопорушення, згідно з національним законом або міжнародним правом; також не може бути призначене суворіше покарання ніж те, що підлягало застосуванню на час вчинення кримінального правопорушення.

З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Таким чином, суд приходить, що дії ОСОБА_1 в даній справі необхідно перекваліфікувати з ч. 4 ст. 130 КУпАП на ч. 1 ст. 130 КУпАП а саме керування транспортним засобом, в стані алкогольного сп`яніння. Перекваліфікація дій не порушує права ОСОБА_1 та не погіршує його становище.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП доведена даними, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №359812 від 12.06.2025 року в якому викладено суть правопорушення з якою він був ознайомлений.

Таким чином, матеріалами справи підтверджено наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та враховуючи характер скоєного правопорушення, особу правопорушника, вважаю за необхідне застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Підстави ставити під сумнів достовірність наявних у справі доказів відсутні, оскільки ці докази повністю узгоджуються між собою та поза розумним сумнівом доводять провину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до ст.40-1 КпАП України судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст. 40-1, ст. ст.130 ч.1, 283, 284 КпАП України,-.

п о с т а н о в и в:

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КпАП України та призначити йому адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 /сімнадцять тисяч / грн.00 коп. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в сумі 605 грн.60 коп. (р/р UA0026001; отримувач ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106; код за ЄДРПОУ- 37993783; банк отримувача Казначейство України (ЕАП), найменування коду класифікації доходів бюджету Судовий збір (стягувачем є Державна судова адміністрація України).

У відповідності із ст. 307 та ч.2 ст. 308 КУпАП штраф має бути сплачений правопорушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня отримання копії постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у вказаний строк, постанова про накладення штрафу надсилається в порядку примусового виконання та з правопорушника підлягає стягненню подвійний розмір штрафу, зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Постанова може бути оскаржена в 10-денний строк до Сумського апеляційного суду через Зарічний районний суд м. Суми, з дня її винесення.

Суддя Є.В. Янголь