Номер провадження3/205/3496/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2025 року місто Дніпро

Суддя Новокодацького районного суду міста Дніпра Таус М.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , проживаючого у АДРЕСА_2

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 та ч.2 ст. 173-2 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

08.07.2025 року о 19 годині 00 хвилин, гр. ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство стосовно співмешканки ОСОБА_2 , психологічного характеру, а саме виражав словесні образи, погрожував фізичною розправою, чим викликав занепокоєння за власне життя, здоров`я та безпеку, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.173-2 КУпАП.

08.07.2025 року о 19 годині 00 хвилин, гр. ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство стосовно співмешканки ОСОБА_2 , психологічного характеру, а саме виражав словесні образи, погрожував фізичною розправою у присутності дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим викликав у дитини переляк, занепокоєння за власне життя, здоров`я та безпеку, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст.173-2 КУпАП.

Потерпіла ОСОБА_2 заперечила обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, та зазначила, що події, які стали підставою для складання протоколу, мали місце в умовах побутового сімейного конфлікту, що виник на ґрунті емоційного напруження та особистих непорозумінь із співмешканцем ОСОБА_1 . За її словами, жодного реального психологічного або фізичного насильства, вчинено не було. Під час конфлікту життю чи здоров`ю її та дитини нічого не загрожувало. Вона пояснила, що у стані емоційного збудження і роздратування, діючи імпульсивно, вирішила таким чином «провчити» ОСОБА_1 , викликавши працівників поліції. У момент виклику вона не усвідомлювала можливих юридичних наслідків своїх дій, зокрема того, що це може стати підставою для притягнення співмешканця до адміністративної відповідальності. Згодом, за її словами, вона усвідомила необґрунтованість та імпульсивність своїх дій і мала намір відкликати заяву. Однак, з певних причин, це їй не вдалося зробити. На даний час ОСОБА_2 стверджує, що щиро шкодує про вчинене, не має претензій до ОСОБА_1 та не вважає себе потерпілою від домашнього насильства. Вона також зазначає, що після події між ними було досягнуто порозуміння, і повторення подібних ситуацій не відбувалося.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомленим відповідно до вимог ст. 277-2 КУпАП, причини неявки суду не повідомив, клопотань про перенесення судового засідання не подавав. У зв`язку з чим враховуючи скорочені строки розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 277 КУпАП, суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності.

Відповідно до ст. 1 КУпАП одними із завдань Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Дослідивши матеріали справи, суддя приходить до наступного висновку.

Пунктом 3 частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Диспозиція ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення насильства в сім`ї, тобто умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Диспозицією частини 2 статті 173-2 КУпАП передбачена відповідальність особи, за вчинення стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи, домашнього насильства, тобто умисного вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки - можливість настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Суд зауважує, що для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.ч. 1,2 ст.173-2 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

Згідно п. 3 ч. 1ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Пунктом 14 ч. 1 ст. 1 вищевказаного Закону визначено, що психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Суд акцентує, що при розгляді справи даної категорії, а саме ст. 173-2 КУпАП, важливо розрізняти поняття «сварка», «конфлікт», «насильство».

Особливостями ознак домашнього насильства є: наявність патерну (повторювані в часі інциденти множинних видів насильства); системна основа; повна влада та контроль над постраждалою особою; насильницькі дії у відносинах між близькими людьми. Якщо є одна з форм домашнього насильства, висока ймовірність того, що й інші форми насильства можуть розвиватися.

Конфлікт - це особливий вид взаємодії, в основі якого лежать протилежні і несумісні цілі, інтереси, типи поведінки людей та соціальних груп, які супроводжуються негативними психологічними проявами; зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що призводить до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями.

На переконання суду, матеріали справи не містять жодних доказів того, ОСОБА_1 дійсно вчинив правопорушення, яке йому інкримінується, з підстав того, що: потерпіла ОСОБА_2 вказує, що жодного реального психологічного або фізичного насильства, вчинено не було. Під час конфлікту життю чи здоров`ю її та дитини нічого не загрожувало. Вона пояснила, що у стані емоційного збудження і роздратування, діючи імпульсивно, вирішила таким чином «провчити» ОСОБА_1 , викликавши працівників поліції.

З вказаного суд вважає за необхідне вказати що, відповідно до правової позиції Верховного Суду Другої судової палати Касаційного цивільного суду (справа №545/ 744/19), факт сварок і непорозумінь між подружжям на побутовому ґрунті, свідчить про наявність конфлікту між подружжям та не підтверджує факт вчинення особою саме домашнього насильства, що є необхідною умовою застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»

Таким чином, суд не вбачає в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.ч. 1,2 ст. 173-2 КУпАП, оскільки як було встановлено в судовому засіданні між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відбувся побутовий конфлікт.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, а також обставини, що виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення, вважаю за необхідне закрити провадження у справі в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 ч.ч.1,2 КУпАП.

Керуючись п.1 ч.1 ст.247, ст.ст. 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по адміністративній справі стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , за ч.ч.1,2 ст.173-2 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Новокодацький районний суд міста Дніпра шляхом подачі апеляційної скарги про апеляційне оскарження протягом десяти днів із дня її проголошення.

Суддя: Максим ТАУС