Справа № 473/3006/25
П О С Т А Н О В А

іменем України

"13" серпня 2025 р. м. Вознесенськ

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі головуючого судді: Усікова О.В.,

за участю секретаря судових засідань Матвієць Ю.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вознесенську справу про адміністративне правопорушення, що надійшла від Вознесенського РУП ГУНП України в Миколаївській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Вознесенськ, Миколаївської області, громадянки України, проживає: за адресою: АДРЕСА_1 ,

- за ч.1 ст.184 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №147364 від 03.06.2025 р. встановлено, що громадянка ОСОБА_1 ухилилась від виконання передбаченого ст. 150 Сімейного кодексу України обов`язків щодо виховання свого малолітнього син, ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого 29.05.2025 року у Вознесенській ЗОШ I-III ст. №6 перед першим уроком склався конфлікт під час якого ОСОБА_3 спричинив забій м`яких тканин голови.

Дії ОСОБА_1 . Кваліфіковані за ч.1 ст.184 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину не визнала та пояснила, що батьківські обов`язки по відношенню до свого сина ОСОБА_2 вона виконує у повному обсязі. Зазначає, що вона завжди піклується про свого сина, проводить з ним бесіди щодо його поведінки та навчання.

В судовому засіданні було допитано ОСОБА_2 , який повідомив, що мати приділяє багато уваги вихованню, цікавиться успіхами у школі, допомагає з виконанням домашніх завдань, заохочує до занять спортом та інших корисних захоплень. Він зазначив, що у сім`ї панує взаємоповага та довіра, конфліктних або насильницьких ситуацій не виникає. Мати завжди вислуховує дітей, підтримує їх у складних ситуаціях, вчить поважати старших та цінувати сімейні традиції.

В судовому засіданні було допитано свідків, а саме: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які зазначили, що давно знайомі з ОСОБА_1 та її родиною. За цей час ОСОБА_7 добре виконувала свої батьківські обов`язки, проявила себе як врівноважена, активна, доброзичлива та чесна людина. Також свідки зазначили, що ОСОБА_1 виховує своїх дітей в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Свідки повідомили, що перебувають із ОСОБА_1 та членами її сім`ї в тривалих дружніх стосунках, добре обізнані з умовами її життя та поведінкою у побуті. Усі свідки узгоджено вказали, що ОСОБА_1 належним чином виконує батьківські обов`язки, дотримується загальноприйнятих норм моралі та законності.

Суд, заслухавши учасників процесу, свідків, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Крім того, суд не може самостійно перебирати на себе «функції обвинувачення» і відшукувати докази вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, винуватість особи має доводитися саме в суді, що вимагає обережності дій суду при вирішенні питання про тягар доказування в такій категорії справ.

Наведені факти відповідно до статті 62 Конституції України повинні тлумачитись судом на користь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, якщо вони не дають суду змоги однозначно оцінити дії такої особи, як такі, що містять склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 184 КУпАП.

Згідно ч. 1 ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

Адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 184 КУпАП настає за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітніх та/або неповнолітніх дітей.

Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів неповнолітніх, які зокрема регламентуються законодавством.

Неналежне виконання обов`язків щодо виховання дітей полягає у бездіяльності, внаслідок якої обов`язки по вихованню виконуються неякісно і у неповному обсязі. Таке ухилення може бути у формі бездіяльності, пов`язаної із незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання, навчання неповнолітніх дітей.

Диспозиція даної норми закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки батьків або осіб, які їх замінюють щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини.

Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток (ч. 2 ст. 150 СК України).

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

У частині 2 пункту 16 постанови Пленуму Верховного Суду «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 визначено, що означає «не піклування про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя»: незабезпечення необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складник виховання; не спілкування з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; ненадання дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяння засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявлення інтересу до її внутрішнього світу; не створення умов для здобуття нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до ст. 6 «Право на справедливий суд» Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Всупереч вимогам ст.ст.256,184 КУпАП у складеному щодо ОСОБА_1 протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, в чому конкретно полягає з її боку ухилення від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дитини, і чим конкретно це підтверджено.

Складений щодо ОСОБА_1 протокол не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки не містить суті адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, а викладена у протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу цього адміністративного правопорушення, а саме у протоколі не зазначено, які саме батьківські обов`язки, що встановлені ч.ч.1, 2 ст. 150 СК України, не виконувала ОСОБА_1 .

Разом з тим, під час складання протоколу відносно ОСОБА_1 не конкретизовано, у який спосіб остання, як особа, що притягається до адміністративної відповідальності, ухилилась від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання свого неповнолітнього сина, та яких саме обов`язків вона не виконала.

У протоколі, складеному щодо ОСОБА_1 , не визначено, які саме її неправомірні діяння свідчать про ухилення від батьківських обов`язків.

У випадку, коли викладена у протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшуковувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Суд звертає увагу на те, що статтею 184 КУпАП передбачено відповідальність за незабезпечення батьками умов для виховання дітей, тобто не результат, а сам процес, однак у протоколі про адміністративне правопорушення вказані посилання відсутні.

Наведені докази не підтверджують вину ОСОБА_1 , за викладених у протоколі обставин та не дають підстав дійти висновку про винуватість ОСОБА_1 , в скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП.

Крім того, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що ситуація яка відбувається в школі, де навчається неповнолітній ОСОБА_2 , жодним чином не свідчить про ухилення ОСОБА_1 від своїх батьківських обов`язків щодо виховання свого неповнолітнього сина ОСОБА_2 .

Мати проводить відповідну виховну роботу з сином, що підтверджується, як поясненнями ОСОБА_1 , так і поясненнями її сина ОСОБА_2 , також характеристикою ОСОБА_1 з ЗОШ І-ІІІ ступенів №6, характеристикою ОСОБА_1 від міського голови Вознесенської міської ради Миколаївської області та характеристикою ОСОБА_1 від голови вуличного комітету згідно яких вона виключно позитивно характеризується, завжди піклується про здоров`я свого сина, його фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечує здобуття ним освіти та готує до самостійного життя.

Отже, матеріали справи не містять доказів на підтвердження факту саме ухилення ОСОБА_1 від виконання своїх батьківських обов`язків щодо її неповнолітнього сина.

При цьому, в матеріалах справи відсутні докази, які б беззаперечно свідчили про неналежне спостереження ОСОБА_1 за поведінкою сина ОСОБА_2 та відповідністю такої поведінки нормам життя суспільства, що призвело до вчинення останнім будь-яких правопорушень.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що матеріали справи не містять таких доказів, які б із достовірністю свідчили про те, що подія, яка відбулася під час освітнього процесу у Вознесенській ЗОШ №6, стала наслідком саме невиконання або неналежного виконання ОСОБА_1 своїх батьківських обов`язків щодо виховання сина ОСОБА_2 у розумінні ст. 184 КУпАП.

Відповідно до ст. 254 КУпАП найважливішим джерелом доказів у справі про адміністративне правопорушення є протокол про вчинення адміністративного правопорушення, який повинен містити ознаки правопорушення, передбаченого КУпАП.

Водночас, протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є беззаперечним доказом доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, а наведені у постанові суду докази не містять у собі достатніх даних про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП.

За таких обставин, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП справу слід закрити, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, керуючись ч.1 ст. 184, ст. 283-285 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.184 КУпАП закрити за відсутністю в діях останньої події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О.В. Усіков