Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/3329/25
Провадження №: 3/332/1818/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2025 року м. Запоріжжя

Суддя Заводського районного суду м. Запоріжжя Сапунцов В.Д., розглянувши матеріали, що надійшли з військової частини НОМЕР_1 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 у військовому званні капітан, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, -

встановив:

В провадження Заводського районного суду м. Запоріжжя надійшла справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

Відповідно до протоколу про військове адміністративне правопорушення від 23.06.2025 А 7126 № 30 зазначено наступне.

22 червня 2025 року встановлено, що у діях капітана ОСОБА_2 наявні ознаки військового адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення виходячи з наступного.

Капітан ОСОБА_2 , починаючи з 31 березня 2025 року, проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді командира 1 стрілецького взводу 2 стрілецької роти.

Так, перебуваючи на військовій службі, відповідно до вимог ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV (надалі також по тексту - Статут внутрішньої служби) капітан ОСОБА_2 має права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються безпосередньо Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил та іншими нормативно-правовими актами, зобов?язаний свято та непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов?язок, зразково виконувати свої службові обов?язки, не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців.

Статтею 16 розділу 1 Статуту внутрішньої служби визначено, що кожний військовослужбовець зобов?язаний виконувати службові обов?язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов?язки визначаються статутами Збройних сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Статтею 59 Розділу 2. Статуту внутрішньої служби серед загальних обов?язків командирів (начальників) визначено знати стан справ у дорученій йому військовій частині, (у підрозділі), ділові, морально-психологічні якості безпосередньо підпорядкованих військовослужбовців, бойову та іншу техніку, озброєння, що є в частині, на кораблі (у підрозділі), вміло керувати військовою частиною, кораблем (підрозділом) як у повсякденному житті, так і під час виконання бойових завдань.

Відповідно до статті 119 Статуту внутрішньої служби командир взводу (групи, башти) в мирний і воєнний час відповідає за бойову готовність взводу (групи, башти) та успішне виконання ним бойових завдань, за бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан особового складу, за збереження і стан озброєння, боєприпасів, техніки та майна взводу (групи, башти), за підтримання внутрішнього порядку у взводі (групі, башті).

Згідно з абзацом четвертим статті 120 Статуту внутрішньої служби командир взводу (групи, башти) зобов`язаний знати тактику дій взводу в різних видах бою, управляти взводом (групою, баштою) під час виконання бойових завдань.

Однак, на противагу наведеним вище вимогам Статуту, діючи умисно, всупереч інтересам служби капітан ОСОБА_2 знехтував покладеними на нього обов?язками та порушив ст. ст. 11,16, 59, 119, 120 Статуту внутрішньої служби.

Зважаючи на встановлені обставини, у діях капітана ОСОБА_2 вбачаються ознаки військового адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки військовослужбовець проявив недбале ставлення до військової служби, вчинивши зазначене в умовах особливого періоду.

У судове засідання ОСОБА_2 не з`явився, свої інтереси доручив представляти адвокату Клюбі П.Р.

Адвокат Клюба П.Р. заявив про свою незгоду із протоколом від 23.06.2025 А 7126 № 30, так як останній не містить конкретних обставин вчинення ОСОБА_2 військового адміністративного правопорушення, зокрема в протоколі не зазначені час, місце та обставини вчинення правопорушення. Про складання протоколу та про проведення службового розслідування ОСОБА_2 нічого відомо не було. Вважає дії посадових осіб військової частини НОМЕР_1 щодо притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності протиправними. При цьому зазначив, що капітан ОСОБА_3 , рапорт якого став підставою для початку службового розслідування та складання протоколу відносно ОСОБА_1 , такий рапорт командуванню військової частини фактично не подавав, про що надав судді письмове пояснення від ОСОБА_4 (а.с. 37). Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 просив закрити за відсутності події адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні також досліджено надані військовою частиною НОМЕР_1 матеріали, а саме акт службового розслідування від 23.06.2025 (а.с. 3), рапорт командира 2 стрілецької роти капітана ОСОБА_4 (а.с. 5), витяги із наказів військової частини НОМЕР_1 про початок службового розслідування (а.с6), по особовому складу (а.с.7, 8), про результати службового розлідування (а.с. 18) копія паспорта та посвідчення офіцера ОСОБА_2 (а.с. 9-10), письмові пояснення тво командира військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_5 (а.с. 11), службова характеристика на ОСОБА_2 (а.с. 12), протокол від 23.06.2025 А7126 №30 (а.с. 20-22).

Згідно з положеннями ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з положеннями ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Положеннями ст. 280 КУпАП регламентовано, що суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 129 Конституції України, суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є, серед іншого, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суддя зазначає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається на підставі протоколу про адміністративне правопорушення і лише в межах визначеного у ньому обсягу (обвинувачення) встановлених і зазначених у протоколі обставин та кваліфікації дій особи. Суддя зауважує, що не має права самостійно збирати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суддя неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст. 256 КУпАП визначено вимоги до протоколу про адміністративне правопорушення та зміст протоколу. Так у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Дослідивши письмові докази та заслухавши захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності суддя дійшов висновку, що порушення з боку ОСОБА_2 не підтверджуються матеріалами справи, тому провадження у справі підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, передбачена відповідальність за недбале ставлення військової службової особи до військової служби вчинене в умовах особливого періоду.

Суб`єктом адміністративного правопорушення, визначеного ст. 172-15 КУпАП є військова службова особа.

Згідно з приміткою до ст. 172-13 КУпАП під військовими службовими особами розуміються військові начальники, а також інші військовослужбовці, які обіймають постійно чи тимчасово посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або виконують такі обов`язки за спеціальним дорученням повноважного командування.

З об`єктивної сторони, дане правопорушення характеризується суспільно-небезпечною бездіяльністю у вигляді недбалого ставлення до служби та суспільно-небезпечними наслідками, які можуть настати в результаті цього.

Недбале ставлення до служби означає невиконання або неналежне виконання військовою, службовою особою своїх службових обов`язків через недбале чи несумлінне ставлення до них.

Якщо особа не мала реальної можливості взагалі проявити ставлення до своїх службових обов`язків (у зв`язку з виконанням інших покладених на неї обов`язків внаслідок нетривалої роботи на посаді та за відсутності досвіду тощо), не можна говорити про те, що воно було недбалим чи несумлінним.

З наведеного вбачається, що для встановлення факту недбалого ставлення до військової служби є необхідним встановити не тільки факт невиконання військовослужбовцем певного обов`язку, але й те, що він мав місце саме внаслідок недбалості, тобто у зв`язку із тим, що особа за наявності реальної можливості виконання своїх обов`язків проявила до них байдужість та несумлінність.

Досліджений суддею протокол від 23.06.2025 А7126 №30 не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки виходячи з його змісту не є зрозумілим місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, що інкримінується ОСОБА_2 .

При цьому зазначений протокол містить лише посилання на статті Статуту внутрішньої військової служби Збройних Сил України, не наводячи конкретних дій (бездіяльності) ОСОБА_2 , часу та місця їх вчинення, які б порушували зазначенні статті.

В протоколі також є суперечності щодо кваліфікації дій ОСОБА_2 , які згідно абз. 6 протоколу кваліфікуються за ч. 3 ст. 172-15 КУпАП, а вже в абзацах 14 та 18 кваліфікуються за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, в протоколі відсутні пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, не є зрозумілим чи була особа, яка притягується до адміністративної відповідальності присутньою при складанні протоколу та чи надавався (надсилався) протокол цій особі. (а.с. 20-21).

Отже, надані суду докази та матеріали провадження, не свідчать поза розумним сумнівом що в діях ОСОБА_2 є умисна або необережна недбалість.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у справі «Гурепка проти України» (п. 50-55 Рішення від 06.09.2005 року) суд не має сумніву, що в силу суворості санкції справа про адміністративне правопорушення за суттю є кримінальною, а адміністративне покарання фактично носить кримінальний характер з усіма гарантіями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, що дає підстави для застосування практики Європейського суду з прав людини з кримінальних справ у справах про адміністративні правопорушення залежно від суворості санкції статті Закону.

Європейський суд з прав людини притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа Коробов проти України № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом (рішення від 18 січня 1978 року у справі Ірландія проти Сполученого Королівства (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series А заява N 25).

Крім того, у справі «Paul and Audrey Edwards v. the United Kingdom» (N 46477/99), суд зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 N 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Згідно статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У відповідності до роз`яснень, які містяться в ч. 2 п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» визнання особи винуватою, може мати місце лише за умови доведеності її вини.

Відповідно до правової позиції, викладеної в Постанові ВС/КАС від 08.07.2020 року у справі № 463/1352/16-а, у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь.

Згідно з ч.1 ст. 247 КУпАП, провадження по справі належить закрити, якщо судом встановлено, що в діях особи у відношенні якої, складено протокол про адміністративні правопорушення, відсутні склад та подія адміністративного правопорушення.

Таким чином, суд вважає за необхідне провадження по справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності закрити, в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 33-35, 172-15 ч.2, 221, 247, 268, 280, 283, 284, 285, 287 КУпАП, суд-

постановив:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносноОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП - закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення .

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Запорізького апеляційного суду через Заводський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: В.Д. Сапунцов