"14" серпня 2025 р. Справа № 363/3283/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2025 року суддя Вишгородського районного суду Київської області Чірков Г.Є., розглянувши матеріали, які надійшли від Вишгородського РУП ГУНП в Київській області, щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої в АДРЕСА_1 , яка притягається до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП,

встановив:

згідно з даними протоколу про адміністративне правопорушення 30.05.2025 року близько 16 год. 50 хв. ОСОБА_1 за місцем свого проживання ухилилася від виконання батьківських обов`язків передбачених ст. 150 СК України щодо виховання свого сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме не забезпечила контроль на його поведінкою та дозвіллям унаслідок чого останній, перебуваючи без супроводу дорослих, під час катання на самокаті, раптово виїхав на проїзну частину по вул. Київській в с. Демидів, перед автомобілем, що рухався в попутному напрямку, чим створив аварійну ситуацію та загрозу дорожньо-транспортної пригоди.

ОСОБА_1 подала заяву про визнання своєї вини.

Дослідивши справу, суд дійшов таких висновків.

Насамперед слід зазначити, що саме тільки визнання особою своєї вини не є достатнім доказом вчинення правопорушення, не може бути визначальною підставою для висновку про винуватість особи, оскільки в такому разі винуватість особи також має об`єктивно і обґрунтовано підтверджуватися сукупністю здобутих доказів і всебічно та повно з`ясованими обставинами справи, містити всі елементи відповідного складу правопорушення.

Так, при підписанні протоколу ОСОБА_2 пояснила, що є непрацездатною внаслідок онкозахворювання, має трьох дітей, одна з яких інвалід з дитинства. Зі слів сина їй відомо, що той 30.05.2025 року самокатом їхав на тренування з футболу та рухався по узбіччю вул. Київської. Під час руху мав перетинати проїзну частину, коли невірно зрозумів водія автомобіля Фольксваген, вирішивши, що той його пропускає, а після різкого гальмування автомобіля відразу повернувся на узбіччя. Будь-яких тілесних ушкоджень не отримав, пошкоджень транспортним засобом та майну не спричинено.

Відповідальність за ч. 1 ст. 184 КУпАП передбачено за ухилення батьків від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Згідно ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину.

У той же час, в протоколі про адміністративне правопорушення не визначено, від яких саме батьківських обов`язків та яким чином ухилилася ОСОБА_1 . Дані про те, що матір не забезпечила дитині необхідні умови для життя, навчання та виховання у справі відсутні.

Твердження в протоколі стосовно дорожнього інциденту й створення її сином аварійної ситуації на будь-яких належних доказах не ґрунтується і є безпідставним.

Разом з тим таке твердження не містить у собі достатніх підстав для притягнення його матері до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Саме тільки посилання в протоколі на ці обставини на невиконання ОСОБА_1 своїх батьківських обов`язків щодо її сина вказувати не може. Один лише цей інцидент на проїзній частині не є доказом невиконання матір`ю своїх батьківських обов`язків згідно вказаних вимог Закону.

При цьому під час провадження по справі умови проживання батьків і дітей не обстежувалися, пояснення від дитини не відібрано, обставини здійснення батьками своїх обов`язків у сім`ї не з`ясовувалися, коли одна лише долучена до протоколу довідка-характеристика ОСОБА_1 , яка складена співробітником поліції, є вкрай незмістовною й обставин ухилення матір`ю від виконання своїх обов`язків щодо дітей не містить.

Суд звертає увагу й на те, що рапорт співробітника поліції не є доказом в розумінні вимог ст. 251 КУпАП. Не може бути доказом й посилання в рапорті на виявлення в соціальній мережі критичного допису та відеозображення дорожнього інциденту за участі неповнолітніх із припущенням в коментарях про навмисне створення дітьми аварійної ситуації.

Вимогами ст. 62 Конституції України й принципом верховенства права, передбачається, що судове рішення й визнання вини особи у вчиненні правопорушення не може ґрунтуватися на припущеннях, коли всі сумніви мають тлумачитися на користь особи, яка вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено на підставі обґрунтованих і належних доказів.

В цьому зв`язку, суд зазначає, що при складанні протоколу будь-яких учасників описуваної дорожньої пригоди не встановлено й не опитано, пояснення від них не відібрано. Відеозапис події, у разі його наявності, не здобуто й до протоколу не долучено.

Належні й достатні дані про створення аварійної обстановки на дорозі та внаслідок порушення яких саме вимог Правил дорожнього руху України в контексті складу правопорушення передбаченого ст. 122 КУпАП в справі не здобуто, в протоколі не зазначено й суду не надано.

Суд звертає увагу, що сам по собі моніторинг дописів у соціальних мережах й коментарів до них, без всебічного, повного і об`єктивного з`ясування всіх обставин кожної справи, не можна вважати здійсненням належної перевірки по справі, що є недотриманням вимог ст.ст. 7, 9, 245 КУпАП.

Крім того, за змістом вимог ст. 313 ЦК України супровід батьками своїх дітей до 14 років здійснюється не при будь-якому їх дозвіллі, навчанні, пересуванні, катанні на самокаті, тощо, а при щонайменше приміському, міжміському пересуванні територією України, тобто у тих випадках, коли дієздатність малолітніх дітей в силу їх певного віку та розвитку обмежується на підставі Закону.

При цьому дані про подію, тобто про факт діяння (дію або бездіяльність) матері ОСОБА_1 по відношенню до своєї дитини, з посиланням на невиконання матір`ю своїх обов`язків, передбачених ст. 150 СК України, матеріали справи не містять, коли один лише протокол доказом цього бути не може.

Виходячи із зазначеного та беручи до уваги викладене, суд вважає, що з метою прийняття законного і обґрунтованого судового рішення слід дійти висновку, що склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, в діях ОСОБА_1 , відсутній, а тому провадження в цій справі слід закрити.

На підставі викладеного та керуючись статями 9 і 247 КУпАП,

постановив:

провадження в справі щодо ОСОБА_1 про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП, закрити за відсутністю в її діях складу правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Київської області протягом 10 днів з моменту її проголошення шляхом подачі апеляції через Вишгородський районний суд Київської області.

Суддя