Справа № 186/1581/25
Провадження № 3/0186/381/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

в справі про адміністративне правопорушення

12 серпня 2025 року м. Шахтарське.

Суддя Шахтарського міського суду Дніпропетровської області Янжула С.А., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшла від ВП №3 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, непрацюючого, проживаючого по АДРЕСА_1 , притягнутого по ч.1 ст.130 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А :

14 липня 2025 року інспектором СРПП ВП №3 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області складено протокол про адміністративне правопорушення ЕПР1 №391666 відносно ОСОБА_1 по ч.1 ст.130 КУпАП, згідно якого, 17 липня 2025 року о 19:02 годині в с-щі Шахтарське, вулиця Шахтарської Слави, 38, та 14 липня 2025 року о 17:11 годині по вул. Незалежності, 4, м. Шахтарське, водій керував ТЗ з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота), від проходження огляду на стан сп`яніння водій відмовився у встановленому законом порядку, чим порушив п.2.5 ПДР, водія відсторонено від керування.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його та його захисника відсутність, вину не визнає, просить винести рішення із врахуванням поданих ним письмових заперечень та закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №391666 відносно ОСОБА_1 по ч.1 ст.130 КУпАП, рапорти поліцейських, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому зазначено, що водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду, пояснення ОСОБА_2 , згідно яких вона вона бачила як ОСОБА_1 сідав за кермо автомобіля з явними ознаками алкогольного сп`яніння та поїхав по вул. Незалежності, диск з відеозаписами з нагрудних камер поліцейських, доданий до протоколу про адміністративне правопорушення, письмові заперечення захисника, суд зазначає наступне.

У пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» звертається увага судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягують до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист основоположних прав і свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права. ЄСПЛ у багатьох рішеннях висловлена правова позиція щодо розгляду національними судами справ про адміністративні правопорушення. Так, у рішенні ЄСПЛ «Енгель та інші проти Нідерландів» були визначені критерії, за наявності одного із яких будь-яке правопорушення повинне розцінюватись як кримінальне і розглядатись за процедурою, визначеною національним законодавством для кримінальних правопорушень.

Такими критеріями є: «критерій національного права», який визначає те, що будь-яке протиправне діяння є злочином, якщо воно передбачене як злочин відповідним національним законодавством; «критерій кола адресатів», відповідно до якого правопорушення повинне розглядатись як кримінальне, якщо відповідальність за нього поширюється на невизначене коло осіб; «критерій мети та тяжкості наслідків» за змістом якого вчинене правопорушення розглядається за природою кримінального злочину, якщо санкція за його вчинення є достатньо суворою і передбачає елемент покарання. Зазначені положення знайшли в подальшому своє відображення у чисельних рішеннях ЄСПЛ, зокрема: «Лутц проти Німеччини», «Карелін проти Російської Федерації», «Гурепка проти України», «Лучанінова проти України» та інших.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року ЄСПЛ у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Аналіз диспозиції та санкції ч.1 ст. 130 КУпАП дає підстави стверджувати, що це правопорушення відповідає критерію кола адресатів та критерію мети та тяжкості наслідків. Наведене вказує на те, що при розгляді зазначеного правопорушення повинні застосовуватись принципи кримінального судочинства. У зв`язку із цим, при розгляді цієї справи, при наданні оцінки доказам та вирішенні питань про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, суд вважає за необхідне застосовувати відповідні положення кримінального процесуального закону, в тому числі і щодо сутності адміністративного правопорушення, яке за своєю юридичною природою фактично є обвинуваченням.

Застосувавши до цієї справи принципи кримінального провадження, суд приходить до висновку, що постанова про накладення адміністративного стягнення не може ґрунтуватись на припущеннях, приймається у разі доведення винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, а усі сумніви, які виникають у ході провадження у справі тлумачаться на користь особи, яка притягається до відповідальності.

Згідно з рішенням Конституційного суду України № 1-31/2011 від 20 жовтня 2011 року, яке є обов`язковим до виконання на території України, визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.

Аналіз положення частини третьої статті 62 Конституції України (254к/96-ВР) «обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом» дає підстави для висновку, що обвинувачення у вчиненні злочину не може бути обґрунтоване фактичними даними, одержаними в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо.

Статтею 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

У письмовому запереченні захисник зазначив, що факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом матеріалами справи не доведено, працівник поліції не мав права вимагати від ОСОБА_1 проходження огляду, так як не зупиняв транспортний засіб під його керуванням. У зв`язку з відсутністю доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом просить закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На відеозаписах з нагрудних камер поліцейських зафіксовано, що вони під`їхали до будівлі кафе, зайшли всередину та попрохали персонал покликати власника автомобіля, який був припаркований біля кафе. Коли власник автомобіля, яким виявився ОСОБА_1 , підійшов до поліцейських, вони разом вийшли з кафе, біля входу до якого почали з`ясовувати обставини, повідомивши ОСОБА_1 , що його колишня дружина ОСОБА_2 повідомила до поліції про те, що він керує транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 пояснив, що ОСОБА_2 в цей день він не бачив. Поліцейський повідомив, що у зв`язку з цією ситуацією йому потрібно пройти огляд за допомогою «Драгера», на що ОСОБА_1 сказав, що він не керує транспортним засобом, а його автомобіль припаркований. Поліцейський роз`яснює, що огляд на стан сп`яніння необхідно пройти у зв`язку зі зверненням ОСОБА_2 . ОСОБА_1 пояснив, що він зараз в кафе перебуває на святкуванні дня народження і вже вживав алкогольні напої, але за кермом не він. Поліцейський пояснив, що у зв`язку зі зверненням ОСОБА_2 та, враховуючи, що він вживав алкогольні напої, вони змушені скласти протокол. Так як ОСОБА_2 , надаючи пояснення поліцейським, повідомила, що ОСОБА_1 перебуває у стані сп`яніння, вони змушені запропонувати пройти йому огляд. ОСОБА_1 знову пояснив, що ОСОБА_2 не бачив, і зараз він не за кермом, у даний час він вживає алкогольні напої, але за кермом його автомобіля його товариш. Після цього він попрохав підійти свою дівчину та чоловіка на ім`я ОСОБА_3 , якому він передав керування своїм автомобілем. При цьому поліцейський зазначив, що так як ОСОБА_1 вже вживав алкогольні напої, то огляд проходити не буде, на що ОСОБА_1 ще раз підтвердив, що на святкуванні дня народження вже вжив алкогольні напої. Потім поліцейський роз`яснив права у зв`язку з притягненням до адміністративної відповідальності, після чого припинив відеозапис для складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, відеозаписом підтверджено, що поліцейські не зупиняли автомобіль під керуванням ОСОБА_1 і на момент їх приїзду він не перебував за кермом будь якого транспортного засобу. Також на відеозаписі не зафіксовано чіткої відповіді ОСОБА_1 , яка б категорично та беззаперечно свідчила б про його відмову від проходження огляду на стан сп`яніння. Натомість, поліцейський сам зазначив, що ОСОБА_1 не буде проходити огляд, так як вже вжив алкогольні напої. Крім того, пропонуючи ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, поліцейський не зазначив, які ознаки свідчать про те, що той перебуває у стані сп`яніння.

Письмові пояснення ОСОБА_2 , які є в матеріалах справи, ніяким чином не підтверджують факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, так як вона не була свідком цих подій і в її поясненнях будь - які фактичні дані з цього приводу відсутні.

Інші докази, які б підтверджували факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, його зупинки працівниками поліції та відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, у матеріалах справи відсутні.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики ЄСПЛ, який притримується у своїх рішеннях правової позиції, за якою суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення у справі «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-4 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до п. 4.1 рішення Конституційного суду України № 23-рп/2010 від 22.12.2010 року адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. Конституція України (254к/96-ВР) має найвищу юридичну силу, закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України (254к/96-ВР) і повинні відповідати їй (частина друга статті 8 Конституції України) (254к/96-ВР).

Статтею 62 Конституції України передбачено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Наведене у своїй сукупності дає підстави стверджувати те, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, поза розумним сумнівом не доведена.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КпАП України обставиною, що виключає провадження в справі про адміністративне правопорушення, є відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

У зв`язку з викладеним, провадження у справі підлягає закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. 7, ст. 9, ч. 1 ст. 130, ст. 245, п. 1 ч. 1 ст. 247, ст.ст. 251, 266, 280, п. 3 ч. 1 ст. 284, ст. 294 КУпАП, -суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 по ч.1 ст.130 КУпАП, закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Першотравенський міський суд Дніпропетровської області.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя: С.А.Янжула.

Постанова набирає законної сили ______________________

Строк пред`явлення постанови до виконання _______________________