Єд. унік. № 243/6133/25
Провадження № 3/243/3186/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2025 року м. Слов`янськ

Суддя Слов`янського міськрайонного суду Донецької області Соловйова О.О., розглянувши матеріали, які надійшли з Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , громадянина України, офіцера відділення психологічної підтримки, військовослужбовця в/ч НОМЕР_2 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

-за ч. 2 ст. 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ДНК-2 №3165 від 08.07.2025 року зазначено, що військовослужбовець військової служби за мобілізацією капітан ОСОБА_1 , будучи військовою посадовою особою, перебуваючи на посаді офіцера відділення психологічної підтримки персоналу військової частини НОМЕР_2 , 12.06.2025 року приблизно о 08.00 год. самовільно залишив місце тимчасового розташування підрозділу, а саме не повернувся у розташування підрозділу з основної щорічної відпустки у АДРЕСА_2 . В подальшому 14.06.2025 року о 08.00 год. капітан ОСОБА_1 самостійно повернувся до розташування підрозділу. Так, останній не виконував обов`язки військової служби в період з 12.06.2025 року по 14.06.2025 року. Таким чином, капітан ОСОБА_1 недбало поставився до виконання обов`язків військової служби, визначених у Статуті внутрішньої служби Збройних Сил України затвердженому Законом України від 24.03.1999 року «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України», а саме ст. 11, в частині сумлінного і чесного виконання військового обов`язку та беззастережного виконання наказів командирів (начальників), ст. 12, в частині обов`язку надання доповіді командиру начальнику) доповіді про все, що стосується службової діяльності, ст. 16, в частині обов`язку виконання службових обов`язків, які визначаються статутами Збройних Сил України, ст.5 9, в частині подання прикладу дисциплінованості, неухильного виконання вимог законодавства, наказів та розпоряджень командирів (начальників), проведення роботи щодо зміцнення військової дисципліни у підрозділі, ст. 120 в частині відповідальності за військову дисципліну в підрозділі та надання підлеглим прикладу зразкового виконання військового обов`язку. Таким чином, в діях капітана ОСОБА_1 наявні ознаки військового адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, проте не використав свого права на безпосередню участь у судовому засіданні. В матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без його участі.

За таких обставин та з урахуванням ч. 2 ст. 277 КУпАП відповідно до якої, справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст.ст. 172-15 КУпАП розглядаються протягом доби, суддя приходить до переконання про можливість розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, що притягається до адміністративної відповідальності.

Суд, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення. Склад адміністративного правопорушення це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких те чи інше діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Він складається з: а) об`єкту; б) об`єктивної сторони; в) суб`єкту; г) суб`єктивної сторони.

При цьому, суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП або нормах інших нормативно-правових актах, якими передбачена відповідальність за вчинення чітко визначених протиправних дій.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, при цьому суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, що інкримінуються особі.

Частиною 1 ст. 172-15КУпАП передбачена відповідальність за недбале ставлення військової службової особи до військової служби.

Крім того, ч. 2 ст. 172-15КУпАП передбачена відповідальність за діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене в умовах особливого періоду.

Варто звернути увагу на те, що ст. 172-15 КУпАП є бланкетною, тобто нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших нормативно-правових актів, що наповнює норму ст. 172-15 КУпАП більш конкретним змістом для встановлення тих ознак, які мають значення для правильної правової кваліфікації зазначеного діяння. А тому при складанні протоколу про адміністративне правопорушення за цією статтею обов`язковим є посилання на спеціальні норми законодавства.

Так, недбале ставлення до військової служби передбачає невиконання або неналежне виконання військовою службовою особою своїх службових обов`язків через недбале чи несумлінне ставлення до них.

Несумлінне ставлення службової особи до своїх службових обов`язків, передусім, характеризує поведінку (дію або бездіяльність) при недбалості. Вона означає, що за наявності об`єктивної можливості діяти так, як того вимагають інтереси служби, службова особа безвідповідально ставиться до виконання своїх обов`язків, у зв`язку з чим виконує їх неналежним чином (неякісне, неточно, неповно, поверхнево, несвоєчасно тощо) або взагалі не виконує службові обов`язки, які входять до її компетенції. Несумлінне ставлення до службових обов`язків характеризує об`єктивну сторону вчиненого і полягає в тому, що за наявності реальної можливості діяти так, як того вимагають інтереси служби, винний або взагалі не діє, або хоча і діє, але неналежним чином.

Отже, для об`єктивної сторони недбалості необхідно встановити: а) нормативний акт, яким визначається компетенція службової особи; б) коло службових обов`язків, покладених на неї цим актом у встановленому порядку; в) яким способом і які конкретні дії суб`єкт повинен був здійснити за даних обставин; г) чи мав він реальну можливість виконати ці дії; д) в чому виразилися допущені ним порушення.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення ДНК-2 №3165 від 08.07.2025 року зазначено, що військовослужбовець військової служби за мобілізацією капітан ОСОБА_1 , будучи військовою посадовою особою, перебуваючи на посаді офіцера відділення психологічної підтримки персоналу військової частини НОМЕР_2 , 12.06.2025 року приблизно о 08.00 год. самовільно залишив місце тимчасового розташування підрозділу, а саме не повернувся у розташування підрозділу з основної щорічної відпустки у АДРЕСА_2 . В подальшому 14.06.2025 року о 08.00 год. капітан ОСОБА_1 самостійно повернувся до розташування підрозділу. Так, останній не виконував обов`язки військової служби в період з 12.06.2025 року по 14.06.2025 року. Таким чином, капітан ОСОБА_1 недбало поставився до виконання обов`язків військової служби, визначених у Статуті внутрішньої служби Збройних Сил України затвердженому Законом України від 24.03.1999 року «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України», а саме ст. 11, в частині сумлінного і чесного виконання військового обов`язку та беззастережного виконання наказів командирів (начальників), ст. 12, в частині обов`язку надання доповіді командиру начальнику) доповіді про все, що стосується службової діяльності, ст. 16, в частині обов`язку виконання службових обов`язків, які визначаються статутами Збройних Сил України, ст.5 9, в частині подання прикладу дисциплінованості, неухильного виконання вимог законодавства, наказів та розпоряджень командирів (начальників), проведення роботи щодо зміцнення військової дисципліни у підрозділі, ст. 120 в частині відповідальності за військову дисципліну в підрозділі та надання підлеглим прикладу зразкового виконання військового обов`язку. Таким чином, в діях капітана ОСОБА_1 наявні ознаки військового адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

Таким чином, зазначена у протоколі про адміністративне правопорушення фабула не відповідає складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, оскільки самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем (крім строкової військової служби), а також військовозобов`язаним та резервістом під час проходження зборів, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на військову службу у разі призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до десяти діб, знайшло своє відображення саме у ст. 172-11 КУпАП.

Варто зазначити, що найважливішим джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення є протокол про здійснення адміністративного правопорушення. Кодекс України про адміністративні правопорушення, а саме ст. 256 детально регламентує питання, що пов`язані зі складанням протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно ст. 251 КУпАП саме на осіб, що в силу ст. 255 КУпАП уповноважені на складання протоколів про адміністративні правопорушення, покладено імперативний обов`язок щодо збирання доказів, які в силу системного аналізу вимог статей 251 та 256 КУпАП мають бути додані до протоколу та/або посилання, на які повинні міститися в самому протоколі.

Відповідно до вимог ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення, зазначаються, зокрема суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, а також інші відомості, необхідні для вирішення справи.

При цьому, суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП або нормах інших нормативно-правових актах, якими передбачена відповідальність за вчинення чітко визначених протиправних дій.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, при цьому суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, що інкримінуються особі.

Слід зазначити, що положеннями КУпАП не передбачено право суду самостійно визначати суть вчиненого адміністративного правопорушення або вносити зміни до протоколів про адміністративні правопорушення, які складені уповноваженими особами.

Згідно ст. 7 КУПАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно приписів ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При цьому всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Суд наголошує, що він не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Так, ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

У справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) ЄСПЛ встановив, серед іншого, порушення ч. 3 ст. 6 Конвенції у зв`язку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення («проведення несанкціонованого пікету»), але національні суди, розглянувши справу без участі сторони обвинувачення (згідно законодавства РФ така участь не передбачена), відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення. У зв`язку з цим, на думку ЄСПЛ, заявниці була відома лише кваліфікація діяння, але не фактичні обставини обвинувачення, таким чином, вона була позбавлена можливості належної підготовки до захисту.

Враховуючи, що всі сумніви щодо доведеності вини порушника слід тлумачити на його користь, суд робить висновок, що викладені в протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 відомості про вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, не підтверджуються доказами, отже і протокол про адміністративне правопорушення не можна визнати доказом вини останньої у розумінні ст. 251 КУпАП.

Отже, склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 156 КУпАП, у діях ОСОБА_1 відсутній.

Відповідно до положень п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оскільки суду не було надано безспірних доказів вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, суд вважає, що його вина належним чином не доведена, достатніх доказів його вини не зібрано, тому справу необхідно закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ч. 2 ст. 172-15, ст. ст. 247, 283, 284 КУпАП, - суд,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Скаргу на постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Суддя: О.О. Соловйова