Справа № 591/9113/24 Провадження № 3/591/2239/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2025 року м. Суми

Суддя Зарічного районного суду м. Суми Клімашевська І.В., розглянувши матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ,-

ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 05 вересня 2024 року серії ЕПР1 №123131, ОСОБА_1 05.09.2024 о 02:05:26 год у м.Суми по вул. Серпнева,8, керував т/з Opel Astra, д.н.з.- НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в закладі охорони здоров`я відмовився під відеозапис, чим порушив п. 2.5 ПДР та скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, від нього надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, в задоволенні якого суд відмовив з огляду на наступне.

Так, справа надійшла до суду 12 вересня 2024 року, перебувала в провадження судді більше 11 місяців та була відкладена 18 разів переважно за клопотанням особи, яка притягалась до адміністративної відповідальності та його представника.

В судове засідання, як було призначено на 19 вересня 2024 року ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим, не з`явився. Його представник надіслав клопотання про відкладення розгляду справи з метою ознайомлення з матеріалами справи. Суд задовольнив таке клопотання, надавши особі та його представнику можливість в повній мірі реалізувати свої права. При цьому, ОСОБА_1 20 вересня 2024 року особисто звертався з аналогічною заявою та ознайомлювався зі справою безпосередньо в суді.

В наступне судове засідання ані ОСОБА_1 , ані його представник не з`явились, від представника надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з його зайнятістю в іншому суді. При цьому, причини неявки ОСОБА_1 суду не відомі, адже він особисто звертався до суду із заявою, тобто мав можливість з`явитись і у судове засідання.

У судове засідання, яке було призначено на 10.10.2024 від представника надійшло клопотання про витребування додаткової інформації по справі.

У наступне судове засідання від ОСОБА_1 надійшло клопотання про відкладення, в якому останній зазначав, що є військовослужбовцем і бажає особисто надати пояснення по справі, але не має змоги з`явитись у судове засідання.

Наступне судове засідання було відкладено за клопотанням представника для забезпечення явки свідка.

Судове засідання, яке було призначено на 22.10.2024 було відкладено у зв`язку з оголошеною у м.Суми повітряною тривогою. При цьому, представником було надіслано письмову заяву ОСОБА_1 , в якій він надав пояснення по суті складеного протоколу.

Судове засідання, яке було призначено на 30.10.2024 було відкладено у зв`язку з перебуванням судді Сороки М.Р. на лікарняному, при цьому 25.11.2024 було проведено повторний автоматизований розподіл справи на підставі рішення зборів судді від 25.11.2025 (через тривалий лікарняний судді) та справа надійшла в провадження судді Клімашевської І.В..

Три наступні судові засідання відкладались за клопотанням представника особи, що притягається до адміністративної відповідальності (для забезпечення явки свідків та необхідністю отримати відповідь на адвокатський запит). При цьому, представником надсилалось письмове клопотання про закриття провадження по справі, яке було враховано судом.

У судове засідання, яке було призначено на 23.01.2025 учасники не з`явились. Від представника надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням ОСОБА_1 на лікарняному. В судове засідання, яке було відкладено за клопотанням представника на 20.02.2025, учасники не з`явились, від представника надійшло чергове клопотання про відкладення розгляду справи через погане самопочуття ОСОБА_1 .

Судове засідання, яке було призначено на 19 березня 2025 року, було відкладено за клопотанням представника через те що ОСОБА_1 перебував у бойовій операції і через це з ним відсутній зв`язок.

Наступне судове засідання було відкладено у зв`язку з ліквідацією наслідків від ракетних ударів рф по м.Суми, в результаті яких було пошкоджено приміщення суду.

В судові засідання, які було призначено на 14.04.2025, 14.05.2025 та 03.06.2025, 25.06.2025 від представника знову надійшли клопотання про відкладення, в якому зазначалось, що ОСОБА_1 бажає особисто надати пояснення по суті протоколу, проте не може цього зробити через участь у бойових діях.

У судове засідання, яке було призначено на 31 липня 2025 року, учасники не з`явились. При цьому, від представника надійшло клопотання, в якому він зазначив, що на вимогу ОСОБА_1 договір про надання правничої допомоги укладений між ними, буде розірвано, а його повноваження як представника припинені. У зв`язку із цим, для надання ОСОБА_1 можливості скористатись правовою допомогою, суд відклав розгляд справ. При цьому, слід наголосити, що адвокат Доброрез В.В. представляв інтереси ОСОБА_1 10 місяців і ним надсилались суду письмові клопотання та заперечення, які були враховані судом і про які буде зазначено пізніше.

Слід заначити, що 18 серпня 2025 року від ОСОБА_1 надійшло чергове клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з проходженням ним військової служби та задіяністю у заходах, необхідних для забезпечення оборони держави. Проте, ОСОБА_1 протягом всього часу не скористався свої правом прибути до суду та надати свої пояснення особисто (як він та його представник зазначали у клопотання про відкладення розгляду). Тому судом будуть враховані його письмові пояснення і заперечення, які надсилались через представника.

Тобто, суд вважає, що для особи, яка притягується до відповідальності, було надано достатньо часу і створено усі умови для можливості реалізувати свої процесуальні права належним чином.

Необхідно наголосити, що необґрунтоване зволікання з боку суду у розгляді справи могло призвести до негативних наслідків у виді закриття провадження у справі на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП через закінчення строку накладення стягнення, передбаченого ст. 38 КУпАП, оскільки строк спливав 05.09.2025, що є неприпустимим, оскільки зводиться нанівець легітимна мета провадження у справі (охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством тощо ст. 1 КУпАП) та унеможливлення існування розумної пропорційності між використаними судом засобами та поставленою метою.

Суд звертає увагу на те, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності повинна добросовісно використовувати надані їй процесуальні права, не зловживати ними та зобов`язана демонструвати готовність брати участь у судовому розгляді і утримуватися від використання методів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби, передбачені законом для прискорення процедури слухання.

Натомість, в даному випадку процесуальна поведінка ОСОБА_1 дає підстави стверджувати, що він зловживав своїми процесуальними правами з метою затягнути розгляд справи про адміністративне правопорушення та уникнути адміністративної відповідальності через закінчення строків, передбачених ст.38 КУпАП.

Допитаний за клопотанням сторони захисту свідок ОСОБА_2 пояснив, що біля 02:00 год бачив, як за кермом автомобіля ОСОБА_1 сидів поліцейський. І потім він від товаришів по службі дізнався, що на ОСОБА_1 склали протокол за ст.130 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, слід зробити висновок про те, що вина ОСОБА_1 у вчиненому адміністративному правопорушенні знайшла своє підтвердження в судовому засіданні та доводиться наступними матеріалами справи:

- даними протоколу про адміністративне від 05 вересня 2024 року серії ЕПР1 №123131, в якому зазначені встановлені судом обставини щодо часу і місця вчинення ОСОБА_1 вказаного правопорушення (а.с. 1);

- даними акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, який мав проведений у зв`язку з виявленими ознаками: зокрема, щодо запаху алкоголю з порожнини роту, порушення мови та координації рухів, згідно з яким ОСОБА_1 від проходження огляду відмовився (а.с. 3);

- відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції, з якого вбачається, що працівники поліції зупиняють т/з Opel Astra, д.н.з.- НОМЕР_2 , з-за керма якого виходять саме ОСОБА_1 . Під час спілкування з водієм, у них виникає підозра, що останній керує т/з в стані алкогольного сп`яніння. У зв`язку із цим, йому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння, проте останній намагається домовитись з працівниками поліції, пропонує гроші, просто мовчить. Потім погоджується проїхати в лікарню та сідає у транспортний засіб поліцейських. Після доставлення до медичного закладу, лікар роз`яснює йому процедуру проходження огляду, розказує про всі необхідні етапи. Проте, ОСОБА_1 каже, що хоче здати ПЦР-тест за допомогою газоаналізатора, на який йому необхідно попередньо подивитись. Коли йому знову пропонують пройти огляд, він повідомляє, що буде здати тільки ПЦР-тест. Тобто, ОСОБА_1 своєю поведінкою демонструє, що не бажає проходити огляд на стан сп`яніння. Тому, працівниками поліції та лікарем цілком правомірно була розцінена така продемонстрована поведінка, як відмова від проходження огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я.

Так, згідно з п.2 Інструкції про порядок та виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженого наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 року, огляд на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння, згідно з ознаками такого стану, що передбачені у п.3 названої Інструкції, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці.

Крім того, слід зазначити про те, що діючим законодавством про адміністративне правопорушення зокрема ст. 251 КУпАП, передбачено те, що доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У даному випадку на відеозаписі зафіксовані дії працівників поліції та особи, що притягається до відповідальності, що є необхідним та достатнім для прийняття рішення по суті.

Суд звертає увагу на те, що правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, є закінченим з моменту відмови водія пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі.

Так, відповідно до вимог ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. Уразі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Частиною 4 цієї статті передбачено, що огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.

Таким чином, діючий закон дозволяє водію відмовитись від проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів і така відмова не утворює складу адміністративного правопорушення.

Однак, у цьому випадку водій транспортного засобу ОСОБА_1 зобов`язаний пройти огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння в закладах охорони здоров`я.

Суд вважає, що працівниками поліції було правомірно та у відповідності до вимог КУпАП зафіксовано відмову водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі.

Суд звертає увагу, що факт відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння за своїм правовим змістом є правопорушенням, а не процесуальною дією, яка дозволяє виявити волевиявлення особи, яка підозрюється у керуванні транспортним засобом у стані сп`янінням щодо її бажання проходити огляд на стан алкогольного сп`янінням у встановленому законом порядку.

Суд вважає, що таке обмеження прав конкретної особи повністю відповідає інтересам суспільства щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.

Право органів Національної поліції вимагати пройти у встановленому порядку огляд у відповідності до п.2.5 ПДР України кореспондується із обов`язком водія не керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Пункт 1.3 ПДР України зобов`язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

У разі невиконання вимог п. 2.5 ПДР України, передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

При цьому, згідно диспозиції даної частини статті, для настання адміністративної відповідальності, особа, яка керує транспортним засобом може відмовитись від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції тільки за наявністю обставин, які передбачені ст.17 КУпАП.

Також суд погоджується з позицією викладеною у протоколі про те, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом, водночас, вважає необґрунтованою його позицію з цього питання, яку він висловив у своїх письмових поясненнях.

Так, у надісланих суду поясненнях ОСОБА_1 зазначив, що 05.09.2024 року приблизно з 1 години він перебував у КНП «Клінічна лікарня № 5», куди прибув як військовий лікар для доставлення та надання допомоги тяжкопораненим військовослужбовцям у нічний час, оскільки проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_3 . Біля будівлі КНП «Клінічна лікарня № 5» по вул. Серпнева було припарковано авто, яке він використовував у службових цілях, Opel Astra н. з. НОМЕР_2 . Приблизно о 2 - З год. 05.09.2024 року, він вийшов з лікарні до авто забрати свої речі, і коли перебував у авто, до нього підійшли працівники поліції з метою перевірки його документів, при цьому він не заводив авто і рух не починав. В процесі спілкування з працівником поліції, він повідомив йому, що помітив в моїй поведінці та зовнішності ознаки алкогольного сп`яніння та запропонував пройти огляд на стан сп`яніння на місці, біля авто, за допомогою алкотестеру Драгер, або у медичному закладі, на що він погодився оскільки навіть ще не заводив свого авто та не рухався на ньому. На його спроби пояснити йому, що він не рухався і не керував авто, а лише забирав з нього свої речі, працівник поліції сказав йому, що він не розглядає справу і якщо він хоче, то можу надати свої пояснення у суді. У зв`язку з чим, вважаючи дії працівника поліції безпідставними, він відмовився проходити огляд у лікарні, прибувши туди.

Проте, такі його пояснення повністю спростовуються наданими суду доказами, зокрема, відеозаписом, який не відображає жодної з подій, про які ОСОБА_1 зазначає у своїх поясненнях.

Так, з дослідженого відеозапису з відео реєстратора авто працівників поліції вбачається, як останні рухаються за транспортним засобом Opel Astra н. з. НОМЕР_2 , (приблизно декілька хвилин, починаючи з 02:05 год). Потім цей транспортний засіб зупиняється серед дороги та з-за керма виходить особа, яка в подальшому, самостійно представляється як ОСОБА_1 ( вказане зафіксовано на боді-камері працівників поліції, clip-0). При цьому, жодної іншої особи в салоні авто не має. І cам ОСОБА_1 не заперечує, що керував т/з.

За таких обставин, суд критично ставиться до його пояснень щодо того, що він вийшов за своїми речами в авто і не керував ним, вважаючи їх вигадкою особи з метою уникнення відповідальності, адже вони повністю спростовуються наданим суду матеріалами справи.

При цьому, суд не бере до уваги твердження представника, що вказані відеозаписи не відповідають оригіналу, не підписані кваліфікованим електронним підписом.

Так, як зазначалось вище, ст. 251 КУпАП, передбачено те, що доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно пунктів 4, 5 Розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом МВС України від 18 грудня 2018 року № 1026, під час здійснення повноважень поліцейськими портативний відеореєстратор закріплюється на його форменому одязі на грудях (ближче до плечового суглоба) так, щоб не створювати перешкод діям поліцейського. У випадках, пов`язаних з необхідністю якісної фіксації подій, поліцейські можуть тримати портативний відеореєстратор у руках. Дозволяється закріплення портативного відеореєстратора на екіпіруванні (шоломі) або зброї, якщо їх конструкцією передбачені відповідні кріплення. Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Розділом ІІІ вищевказаної Інструкції передбачено порядок застосування відеореєстраторів, встановлених на службових транспортних засобах, а саме: відеореєстратор може бути встановлений усередині салону службового транспортного засобу та/або зовні для максимальної фіксації навколишньої обстановки та/або внутрішньої частини салону в спосіб, що не заважає огляду водія; включення відеореєстратора здійснюється з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозапис ведеться безперервно до її завершення, при цьому в процесі включення відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Залежно від наявних режимів відеореєстратора та освітлення відеозапис здійснюється у відповідному режимі денної або нічної зйомки.

Слід зазначити, що оригіналом документа є сам документ, а оригіналом електронного документа його відображення, якому надається таке саме значення, як документу. При цьому, матеріальний носій лише спосіб збереження інформації.

Щодо посилання представника на норми КАС України, то слід зазначити, що в положеннях КУпАП відсутнє посилання на можливість при розгляді справи про адміністративне правопорушення та при її вирішенні застосувати аналогію закону чи права, як це прямо передбачено в КАС України, ГПК України і ЦПК України.

Отже, суд вважає даний відеозапис належним та допустимим доказом у справі, оскільки він підтверджує факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом; його відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Інших доказів чи переконливих довідів, які б безумовно спростували досліджені у судовому заіданні докази, суду не надано, а до показів свідка ОСОБА_2 суд ставиться критично, адже вони повністю спростовані доказами, про які зазначено вище, зокрема. відеозаписом подій.

Таким чином, сукупність досліджених судом доказів поза розумним сумнівом свідчить про те, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, своєю поведінкою демонстрував фактичне небажання проходити огляд у закладі охорони здоров"я, що вірно було розцінено поліцейськими, як його відмову від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп`яніння. В такий спосіб ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно довідки ст. інспектора відділу АП УПП в Сумській області Лєонової Д. від 06.09.2024, ОСОБА_1 не притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП протягом року та відповідно до відомостей ІКС «Інформаційний портал НП», має посвідчення водія серії НОМЕР_4 від 22.07.2020.

Таким чином, враховуючи характер скоєного правопорушення, особу правопорушника, вважаю за необхідне застосувати до правопорушника адміністративне стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП з правопорушника необхідно стягнути судовий збір у сумі 605,60 грн.

Керуючись ч. 1 ст. 130, ст. 283, ст. 284 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в сумі 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в сумі 605,60 гривень (р/р UA0026001; отримувач ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106; код за ЄДРПОУ- 37993783; банк отримувача Казначейство України (ЕАП), найменування коду класифікації доходів бюджету Судовий збір (стягувачем є Державна судова адміністрація України).

У відповідності із ст. 307 та ч. 2 ст. 308 КУпАП штраф має бути сплачений правопорушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня отримання копії постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу у вказаний строк, постанова про накладення штрафу надсилається в порядку примусового виконання та з правопорушника підлягає стягненню подвійний розмір штрафу, зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Постанова може бути оскаржена протягом 10-денного строку до Сумського апеляційного суду через Зарічний районний суд м. Суми.

Суддя І.В. Клімашевська