КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №362/249/25Головуючий у І інстанції: Рубан Т.П.
Провадження №33/824/3383/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25липня 2025 року суддя Київського апеляційного суду Мосьондз І.А., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Васильківськогоміськрайонного суду Київської області від 01травня 2025 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Васильківськогоміськрайонного суду Київської області від 01травня 2025 рокуОСОБА_1визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову суду скасувати, вважаючи її незаконною.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, щопід час розгляду справи захисник Реус В.В. подав письмові заперечення на протокол про адміністративне правопорушення, у яких стверджував, що ОСОБА_1 направили до закладу охорони здоров`я без відповідного направлення. Оскільки огляд на стан сп`яніння проведений з порушенням вимог ст.266 КУпАП, його результати є недійсним.

Також ОСОБА_1 звертає увагу на те, що під час огляду виявляв недовіру щодо точності вимірювального приладу Алкофор 505 та наполягав саме на лабораторному дослідженні біологічного середовища - крові, оскільки Інструкцією не виключається можливість відібрання крові водія з метою визначення стану алкогольного сп`яніння.

За результатами апеляційного перегляду просить постанову суду скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченогоч.1 ст.130 КУпАП.

Також у поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 порушує клопотання про поновлення йому строку на апеляційне оскарження, в обґрунтування якого зазначає, щовказана постанова була оприлюднена лише 08.05.2025 року, та з її змістом він ознайомився лише 09.05.2025 року, а тому зміг подати апеляційну скаргу на наступний робочий день після спливу строку на апеляційне оскарження.

Суд апеляційної інстанції визнає обґрунтованими доводи апелянта про поважність пропуску строків на апеляційне оскарження, оскільки обставини, на які посилається апелянт, підтверджуються матеріалами справи.

З цих підстав суд задовольняє клопотання ОСОБА_1 та поновлює йому строк на апеляційне оскарження.

ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про час та місце судового засідання, до суду апеляційної інстанції не з`явився, про причини неявки повідомив, клопотання про відкладення розгляду або неможливість розгляду справи у його відсутності не подав.

З метою забезпечення розгляду апеляційної скарги в розумні строки, суд апеляційної інстанції вважає за можливе провести її розгляд за відсутності учасників судового провадження.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, проаналізувавши викладені у апеляційній скарзі доводи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що вказана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями статей 251 та 252 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно оскаржуваної постанови ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він 25грудня 2024 року о22 год. 20 хв.керував транспортним засобом ВАЗ 211040, д.н.з. НОМЕР_1 на перехресті вулиць Квітки-Основ`яненка та Щаслива в місті Васильків Київської областіз явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, тремтіння рук. В результаті огляду, проведеного в закладі охорони здоров`я, було встановлено, що водій керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Вивченням матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що суддя, діючи у відповідності до вимог ст.ст.245, 252, 280, 283 КУпАП, всебічно, повно та об`єктивно дослідив обставини вчиненого адміністративного правопорушення на підставі доказів, оцінених на предмет належності та допустимості, за результатами чого дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у порушенні п.2.9 «а» Правил дорожнього руху, що є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

В обґрунтування висновку про порушення ОСОБА_1 п.2.9 «а» ПДР суд послався на наявні в матеріалах справи докази, а саме на протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 835243 від 25.12.2024 року, висновок щодо результатів медичного огляду водія на стан алкогольного сп`яніння №732 від 25.12.2024 року, яким зафіксовано результат огляду 1,953 проміле, акт медичного огляду від 25.12.2024 року №732, яким зафіксовано результати зовнішнього огляду ОСОБА_1 , а також за допомогою спеціального технічного засобу «Алкофор 505», рапорт інспектора поліції від 25.12.2024 року, та інші докази, наявні в матеріалах справи.

Суд апеляційної інстанції вважає такий висновок суду законним і обґрунтованим, з огляду на наступне.

Зокрема, складений відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення, підписаний ним без застережень, відповідає вимогам ст.256 КУпАП та є джерелом доказової інформації про подію правопорушення та особу, яка його вчинила.

Згідно висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану сп`яніння, проведеного за допомогою спеціального технічного засобу«Алкофор 505», в організмі ОСОБА_1 встановлено наявність алкоголю в кількості 1,953 проміле.У відповідній графі наявний підпис ОСОБА_1 про ознайомлення з результатами огляду.

Із наявного в матеріалах справи відеозапису з нагрудної камери працівника поліції вбачається, що ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у визначеному законом порядку, у лікаря-нарколога, та повідомив працівникам поліції, що напередодні вживав алкогольні напої. Спочатку водій відмовлявся від проходження огляду саме за допомогою приладу «Алкофор 505», наполягав на проведені лабораторного аналізу крові. Проте пізніше погодився пройти огляд за допомогою спеціального технічного засобу. За результатом огляду, проведеного за допомогою спеціального технічного засобу «Алкофор 505», встановлено наявність в організмі ОСОБА_1 алкоголю в кількості 1,953 проміле

В доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що наполягав саме на лабораторному дослідженні біологічного середовища - крові, оскільки Інструкцією не виключається можливість відібрання крові водія з метою визначення стану алкогольного сп`яніння.

Суд вважає, що такі доводи не ґрунтуються на вимогах закону, з огляду на наступне.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 835243, 25 грудня 2024 року, працівниками поліції о 22 год. 20 хв. було виявлено у водія ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, після чого останньому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу. Оскільки водій відмовився від огляду на місці, за його згодою він був доставлений до Васильківської багатопрофільної лікарні інтенсивного лікування для проведення огляду лікарем-наркологом. Огляд було проведено із застосуванням газоаналізатора «Алкофор 505».

Згідно з п.7 розділу 3 Інструкції«Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 №1452/735, проведення лабораторного дослідження в порядку, на який посилається ОСОБА_1 , передбачено у випадку наявності у водія ознак наркотичного сп`яніння, а саме для визначення наркотичного засобу або психотропної речовини, а тому така процедура не могла застосовуватись в даному випадку.

Крім цього, у своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на порушення п.14 розділу ІІІ Інструкції, згідно якої якщо водій - учасник дорожнього руху, внаслідок ДТП перебуває у несвідомому стані або з тяжкими травмами, обов`язковим є дослідження біологічного середовища або крові на вміст алкогольних, наркотичних чи психотропних речовин у закладі охорони здоров`я, куди він доставлений.

Проте як вбачається із наявного в матеріалах справи відеозапису з нагрудної камери працівника поліції, учасником ДТП ОСОБА_1 не був, перебував в свідомості та не мав тяжких травм, а тому наведена ОСОБА_1 в апеляційній скарзі норма в даному випадку застосовуватись не може.

Апеляційні доводи ОСОБА_1 про відсутність в матеріалах справи направлення його на огляд в медичній установі, є необґрунтованими, оскільки працівниками поліції складено направлення на проведення огляду особи в закладі охорони здоров`я, на підставі якого в подальшому лікарем проведено такий огляд та складено висновок.

З урахуваннямвикладеного, за результатами апеляційного перегляду справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення суддею норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права, як про це зазначається в апеляційній скарзі. Оскількирішення суду, яке оскаржується, є законним, обґрунтованим та вмотивованим, суд апеляційної інстанції залишає його без змін, а подану апеляційну скаргу - без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Васильківськогоміськрайонного суду Київської області від 01 травня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік, залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 , - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення та оскарженню не підлягає.

Суддя І.А. Мосьондз