КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 756/1530/25 Головуючий 1-ї інстанції: Белоконна І.В.
Провадження №33/824/2114/2025 Доповідач: Яковлева В.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2025 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Яковлева В.С., з секретарем судового засідання - Пишковичем М.І., за участю: особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , захисника - Ненади О.А., представника потерпілої - Чернички В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_2 на постанову Оболонського районного суду м. Києва від 28 лютого 2025 року щодо ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В

Цією постановою провадження по адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрито у зв`язку із відсутністю в його діях складу та події адміністративного правопорушення.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, потерпіла ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 28.02.2025 року по справі №756/1530/25 та прийняти нову постанову, якою притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та застосувати стягнення в межах санкції зазначеної статті. Викликати і допитати в якості свідків.

Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги потерпіла зазначає про те, що оскаржувана постанова суперечить фактичним обставинам справи, вимогам закону та підлягає скасуванню. Так, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення ГП №524345 від 24.01.2025 року, він складався в присутності ОСОБА_1 , де йому було роз`яснено його права, та де він власноручно зазначив свої пояснення та поставив свій підпис. Тому твердження суду та пояснення ОСОБА_1 про те, що вказаний протокол складався без участі ОСОБА_1 , та виключно з пояснень ОСОБА_2 не відповідають дійсності.

Стосовно посилання суду на висновок експертизи №043-17-2025 від 19.02.2025 року, апелянт зауважує, що в ньому зазначено про те, що зі слів ОСОБА_1 йому начебто наніс тілесні ушкодження ОСОБА_3 , а ніяк не ОСОБА_2 , тому не зрозуміло з яких обставин виходив суд зазначаючи про те, що між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 тривають конфліктні відносини.

Також, на переконання апелянта, не відповідає дійсності твердження суду про те, що на підставі заяви ОСОБА_1 від 27.01.2025 року за ч.4 ст.185 КК України внесено відомості до ЄРДР. Так, зазначені відомості були внесені до ЄРДР на підставі ухвали від 11.02.2025 року слідчого судді Родіонова С.О. (а.с. 27-28) та зазначене кримінальне провадження ніяким чином не стосується адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-2 КУпАП.

Потерпіла звертає увагу на те, що її представник 11.02.2025 року в судовому засіданні заявив клопотання про допит в якості свідків ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , яким відомі обставини щодо події, оскільки вони були її очевидцями. Однак, суд задовольнивши дане клопотання, з незрозумілих причин відмовив їх допитати.

Крім того, представником 28.02.2025 року в судовому засіданні було заявлено клопотання про допит в якості свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_3 . Однак, вказане клопотання судом взагалі було залишено без вирішення.

Отже, на думку потерпілої, суд однобічно, упереджено по відношенню до неї оцінив зібрані по справі докази, в суперечності до фактичних обставин справи, що призвело до прийняття помилкового рішення.

ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до відповідальності, його захисника, представника потерпілої, пояснення свідків, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Розглядаючи справу та приймаючи рішення про недоведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, за обставин, наведених в протоколі, суд першої інстанції не надав належну оцінку всім обставинам та дійшов помилкових висновків. Так, суд послався на конфліктні відносини, які тривають між подружжям, тоді як матеріали не містять належних та допустимих доказів, оскільки протокол складено без участі ОСОБА_1 виключно з пояснень ОСОБА_2 .

Згідно ч. 1 ст. 173-2 КУпАП вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Пунктом 14 ст. 1 вказаного Закону передбачено, що психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Пунктом 17 ст. 1 вказаного Закону передбачено, що фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Таким чином, під домашнє насильство, зокрема психологічного та фізичного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, підпадають лише такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному чи фізичному здоров`ю іншого члена сім`ї.

За клопотанням учасників апеляційним судом було допитано ряд свідків.

Свідок ОСОБА_5 повідомила, що вона є невісткою ОСОБА_2 24 січня 2025 року отримала повідомлення від ОСОБА_17, доньки ОСОБА_6 і ОСОБА_7 про те, що ОСОБА_6 душить ОСОБА_7 , вигнав з квартири усіх і зачинив двері. Вони перебували в під`їзді без верхнього одягу та не мали можливості повернутися в квартиру. Свідок вирушила до їх квартири і побачила на сходовій клітині ОСОБА_8 , ОСОБА_7 і ОСОБА_9 , які стояли в домашньому одязі. Коли приїхав її майбутній чоловік ОСОБА_10 , поліція та швидка, вони разом зайшли в квартиру, де перебував ОСОБА_6 . Працівники швидкої допомоги провели огляд і надали допомогу ОСОБА_6 та його забрали. Вони з працівниками поліції залишилися в квартирі, працівники поліції опитали ОСОБА_7 , ОСОБА_11 і ОСОБА_9 щодо подій, які стались. Працівники поліції відібрали заяву у ОСОБА_7 , а ОСОБА_12 з ОСОБА_13 написали пояснення. Потім працівники поліції поїхали, а вони заспокоювали ОСОБА_7 , оскільки вона була у стресовому стані та прийшла до висновку, що так жити далі небезпечно, тому прийняла рішення йти від ОСОБА_6 . Коли повернувся ОСОБА_6 , він був злий. Після повідомлення ОСОБА_7 , що вона йтиме від чоловіка, він агресивно себе поводив, кричав на ОСОБА_7 та почав її душити. В цей момент ОСОБА_10 розборонив їх, а свідок викликала поліцію. Коли ОСОБА_6 почув, що викликають поліцію, він заспокоївся, пішов до себе в кімнату та також почав викликати поліцію та говорив, що ці люди йому невідомі та його грабують. Врешті, приїхала поліція, один працівник поліції допитував ОСОБА_6 , інший - ОСОБА_7 . В той час, як поліція ще була в квартирі, ОСОБА_8 і ОСОБА_7 зібрали речі і поїхали.

Свідок ОСОБА_1 показала, що 24 січня 2025 року ввечері, вона зі своїм хлопцем ОСОБА_9 перебували вдома, також вдома був її батько ОСОБА_6 . Вони з ОСОБА_9 сиділи в кімнаті і почули гучний звук, ніби щось впало і почули, що батько пішов у ванну, можливо вмиватися. Після цього він зайшов до них в кімнату і запитав, де мама. В нього була розсічена брова. Вона відповіла, що не знає де мама, він вийшов з кімнати. Вона взяла телефон, написала матері, що в батька розсічена брова, і він повідомив, що не знає, що сталося. Мама відповіла, що повертається додому та за кілька хвилин повернулась, обробила рану. Потім подзвонила її старшому брату ОСОБА_10 запитати, чи не може він повезти батька в лікарню. ОСОБА_10 повідомив, що не зможе і вона почала дзвонити в швидку допомогу та повідомляла, що батько почав зловживати алкогольними напоями і міг бути агресивним. За п`ять днів до інциденту ОСОБА_6 з мамою їздили до лікаря нарколога-психіатра, та йому виписали лікування та лікар попередив, що не можна вживати алкоголь з цими ліками. Мамі він повідомив, що це вона його вдарила. Поки вона розмовляла з лікарями швидкої допомоги, батько ставав злий, почав сваритися, кричати, погрожував, потім почав душити. Вона з ОСОБА_9 почали його відтягувати, він на це розвернувся і почав махати кулаками, вдарив ОСОБА_9 по обличчю. Вони вибігли з квартири, та він зачинив двері і закрив на замок. Вони лишилися на сходовій клітці. У ОСОБА_9 був телефон, він викликав поліцію. Вони пішли до сусідки та чекали, коли приїде поліція та швидка. З телефону ОСОБА_9 вони написали її старшому брату про цю ситуацію. Потім приїхала швидка, поліція, її старший брат та його дружина. Вони зайшли в квартиру, медики оглянули батька та забрали його в лікарню надавати допомогу. Після цього їх допитували, мама написала заяву, а вона і ОСОБА_12 писали пояснення. Мама вирішила, що перебувати вдома небезпечно та потрібно збирати речі і йти. Потім батько повернувся з лікарні, він зайшов в квартиру та побачив, що вони збирають речі, став агресивним, почав кричати та знову накинувся на ОСОБА_7 , почав її душити. ОСОБА_10 це побачив, та вступився, відсторонив батька. Вони збирали речі, ОСОБА_10 , ОСОБА_15 і ОСОБА_12 стояли в коридорі та не пускали батька. Потім ще раз приїхала поліція та мама знову писала заяву.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_3 показав, що 24 січня 2025 року ввечері йому зателефонувала мама, сказала, що його вітчим розбив брову та треба його відвезти в травмпункт, він повідомив, що ще працює, та не знає чи встигне. Потім його справи скасувалися, та він приїхав до них, піднявся на сходову клітину, там вже стояли мама, ОСОБА_16 і ОСОБА_12 . ОСОБА_12 йому повідомив, що ОСОБА_6 в неадекватному стані, що він душив ОСОБА_7 та його вдарив. Потім одразу піднялася швидка та поліція, вони всі зайшли в квартиру, де сидів ОСОБА_6 з розбитою бровою, лікарі швидкої повідомили, що потрібно зашити рану та забрали його, а поліція залишилася, щоб взяти пояснення у ОСОБА_17 , ОСОБА_9 та мами. Потім вони заспокоювали маму, та вона вирішила, що потрібно його залишати. Потім ОСОБА_6 повернувся, мама відкрила йому двері, він стояв на порозі, хитався, був в неадекватному стані, від нього пахло спиртом, він зайшов в квартиру та ОСОБА_7 йому сказала, що вона йде він нього. Це його розлютило, він почав її душити, кричав. Свідок розборонив їх. Потім ОСОБА_6 почув, що ОСОБА_15 викликає поліцію, та заспокоївся. Згодом приїхала поліція, вони розповіли, що сталося. В цей час мама з ОСОБА_13 зібрали речі, і поїхали.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_4 повідомив, що ОСОБА_1 є батьком його дівчини та показав, що 24 січня 2025 року ввечері, він з дівчиною були в кімнаті та раптом почули звук, ніби щось впало в сусідній кімнаті. ОСОБА_6 зайшов в кімнату та запитав де мама, тобто ОСОБА_18 . В ОСОБА_6 була кров на обличчі. На запитання про те, що сталося, він не міг дати чіткої відповіді. ОСОБА_8 написала своїй мамі, яка незабаром повернулась додому, надала першу допомогу ОСОБА_6 . Він в цей час почав звинувачувати її, що це вона його побила. Потім ОСОБА_7 зателефонувала своєму сину ОСОБА_10 , та набрала швидку допомогу. Коли вона викликала медиків, ОСОБА_6 підійшов до неї та почав її душити. Перед цим він погрожував її зарізати. Він з ОСОБА_8 почали відтягувати від ОСОБА_19 , останній розвернувся та вдарив його в обличчя. В цей момент вони вибігли з квартири і ОСОБА_6 захлопнув за ними двері та зачинився на замок. У свідка був телефон та він викликав поліцію. Всі дочекались поки на місце прибудуть медики та поліція, з ними приїхали син ОСОБА_7 - ОСОБА_10 і його дружина ОСОБА_20 . Вони зайшли в квартиру, ОСОБА_6 забрали в мед заклад, їх опитала поліція, вони пішли та всі заспокоювали ОСОБА_7 . Вона вирішила, що потрібно йти, бо лишатися небезпечно та почали збирати речі. Повернувся ОСОБА_6 , йому відчинили двері, він був дуже агресивний, кричав, потім накинувся на ОСОБА_7 та знову почав її душити. ОСОБА_10 відсторонив ОСОБА_6 . ОСОБА_20 викликала поліцію, ОСОБА_6 також почав викликати поліцію. ОСОБА_7 та ОСОБА_8 збирали свої речі. Потім ще раз приїхала поліція, допитала їх, та разом з поліцією вони вийшли з квартири.

Свідок ОСОБА_21 показав, що 24 січня 2025 року він зателефонував брату ОСОБА_1 о 18:22, вони говорили близько 10 хвилин, брат себе погано почував, тому що декілька днів приймав ліки, та почував себе гірше, він порадив брату поспати. В 19:38 йому зателефонувала дружина брата - ОСОБА_22 , вони говорили 2 хвилини, вона була схвильована та повідомила, що вона прийшла додому, відкрила двері, ОСОБА_6 намагався встати, впав, розбив обличчя. Він сказав, щоб вона викликала швидку. ОСОБА_7 повідомила, що потрібно поїхати до нотаріуса, бо ОСОБА_10 має переписати на неї трьохкімнатну квартиру. Свідок наполягав, щоб вона викликала швидку. Після цього, приблизно через хвилину йому зателефонував ОСОБА_6 і повідомив, що приїхала швидка і його забирають в 12 державну лікарню. Через годину йому передзвонила ОСОБА_7 і вони говорили, щоб ОСОБА_6 переписав на неї квартиру, в якій проживає. Згодом подзвонив ОСОБА_6 , повідомив, що він буде повертатися з лікарні. Потім він дзвонив після 23:00, слухавку взяла ОСОБА_7 та повідомила, що в них конфлікт, та вони будуть їхати.

Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 24.01.2025 о 22.30 год. вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно дружини ОСОБА_2 , а саме словесно погрожував, штовхав та душив. Досліджені докази, зокрема пояснення свідків про отриманий потерпілою стрес, підтверджують, що психічному здоров*ю ОСОБА_2 була завдана шкода.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, а саме: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ГП №524345 від 24.01.2025 р. (а.с. 1), даними термінового заборонного припису стосовно кривдника ОСОБА_1 від 24.01.2025 р. (а.с. 2), даними форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства (а.с. 3-4), заявою ОСОБА_2 до Оболонського УП ГУНП в м. Києві (а.с. 5), показаннями свідків, допитаних в суді апеляційної інстанції, які підтвердили обставини, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення.

Зазначені докази є належними і допустимими, оскільки отримані у відповідності до вимог чинного законодавства, зафіксовані у належній процесуальній формі і узгоджуються між собою.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність і належність вищевказаних доказів і викладених обставин в них, по справі не вбачається.

Таким чином, дії ОСОБА_1 апеляційний суд кваліфікує за ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Висновок суду першої інстанції про те, що протокол про адміністративне правопорушення ГП № 524345 було складено працівниками поліції без участі ОСОБА_1 , лише зі слів дружини ОСОБА_2 , є необґрунтованим, оскільки даний протокол про адміністративне правопорушення складено з дотриманням вимог ст.256 КУпАП, підписаний ОСОБА_1 , де він зазначив свої пояснення.

Посилання суду першої інстанції на висновок експертного дослідження №043-17-2025 від 19.02.2025, згідно якого у ОСОБА_1 виявлено забійну рану правої брівної ділянки та травму правого ліктьового суглобу, а також та те, що на підставі заяви ОСОБА_1 від 27.01.2025, за ч. 4 ст. 185 КК України внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, є недоречним. Суд першої інстанції не обґрунтував як ці обставини впливають на предмет доказування, тоді як останні не виключають складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Свідок ОСОБА_21 , допитаний за клопотанням захисника, не був очевидцем подій, про які ідеться в протоколі про адміністративне правопорушення, а тому його показання не спростовують наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Посилання ОСОБА_1 на те, що свідки оговорюють його, оскільки за його заявою триває кримінальне провадження щодо них, апеляційний суд розцінює як позицію захисту. Більшість свідків є рідними ОСОБА_1 , їх пояснення є послідовними, узгоджуються між собою. Даних щодо притягнення до відповідальності щодо жодного з них суду не надано.

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови.

Згідно з п.7 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.

На момент розгляду справи судом апеляційної інстанції закінчилися строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ч.2 ст.38 КУпАП, тому провадження у справі щодо ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Постанову Оболонського районного суду м. Києва від 28 лютого 2025 року щодо ОСОБА_1 - скасувати.

Постановити нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Провадження у справі закрити на підставі п.7 ст.247 КУпАП.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду В.С. Яковлева