Справа № 195/1042/25
Провадження 3/195/479/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.08.2025 року с-ще Томаківка

Дніпропетровської області

Томаківський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Колодіної Л.В.,

при секретарях Левкович І.В., Левкович Н.М.,

за участі громадянина ОСОБА_1 ,

розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з відділення поліції № 3 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, інваліда 2 групи, не працюючого, місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 410918 від 22 червня 2025 року громадянин ОСОБА_1 21 червня 2025 року о 16:30 за адресою: АДРЕСА_1 вчинив домашнє насильство відносно своєї доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , психологічного характеру, а саме: висловлювався грубою нецензурною лайкою, внаслідок чого завдано шкоду психічному здоров`ю потерпілого, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.2 ст.173-2 КУпАП.

В судовому засіданні громадянин ОСОБА_1 провину не визнав та пояснив суду, що в той день він прийшов додому та приліг відпочити, т.я. боліла голова. В той час до його доньки прийшла подруга ОСОБА_3 та почала в квартирі палити. Коли він запропонував залишити квартиру, ОСОБА_3 почала над ним «приколюватися», тобто насміхатися. Оскільки він продовжив виганяти ОСОБА_3 , то вона викликала поліцію. Крім того, громадянин ОСОБА_1 суду пояснив, що в той день був тверезий, йому взагалі пити не можна, оскільки має контузію, яку отримав у 2023 році від вибуху російського дрону. Крім того, з дитинства він є інвалідом. Громадянин ОСОБА_1 також пояснив суду, що завжди після знаходження у гостях ОСОБА_3 , він знаходить у квартирі пусті пляшки від пива. Його донька купувати пиво не має можливості, оскільки не має таких грошей. Він вважає, що пиво купує саме ОСОБА_3 . Аріна дуже погано впливає на його доньку.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 суду пояснила, що є дружиною ОСОБА_5 . Коли відбувалися події, її вдома не було. Однак, тоді їй телефонувала донька та казала, що батько сильно кричить та виганяє з квартири ОСОБА_3 . Свідок також пояснила, що на її думку домашнього насильства не було, і раніше в їх родині насильства не було. Подруга ОСОБА_3 погано впливає на їх доньку. Наприклад вони разом можуть десь заночувати, і тоді працівники поліції складають протокол відносно доньки, а ОСОБА_3 залишається без покарання. Свідок неодноразово сплачувала штрафи. Так, свідок та її чоловік просять подругу залишити квартиру, однак вона не уходить. Тоді вони викликають поліцію і працівники поліції забирають ОСОБА_3 та везуть додому чи в лікарню. Деякий час ОСОБА_3 дійсно проживала у лікарні. Крім того, свідок пояснила, що ОСОБА_3 часто буває у них вдома. Останній раз вона була у них у вівторок, однак, свідок прийшла додому та вигнала її. Крім того, свідок суду пояснив, що її чоловік інвалід з дитинства, а 2023 році під час вибуху російського дрону у с.Вищетарасівка, отримав контузію. Тоді його друг загинув, а її чоловік, після цього випадку, довго лікувався.

Допитаний в судовому засіданні поліцейський ОСОБА_6 суду пояснив, що займає посаду начальника СП ВП № 3 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області. Так, 22.06.2025 року було отримано матеріал для доопрацювання відносно домашнього насильства. Протокол був складений наступного дня після події, т.я. працівниками поліції ГРПП було встановлено відсутність кривдника за місцем мешкання. Протокол був складений ним на підставі письмових пояснень матері дитини, письмових пояснень неповнолітньої особи, пояснень кривдника та оцінки ризиків. Виклик на лінію 102 здійснила подруга потерпілої - ОСОБА_7 . Свідок вважає, що батьків не дуже влаштовує наявність товариських відносин їх доньки та ОСОБА_8 . Остання не має ніякого відношення до нерухомості, де відбувалися події, просто приходить в гості. Відносно батьків ОСОБА_8 дуже багато складалося протоколів за неналежне виконання батьківських обов`язків, а саме за те, що малолітня ОСОБА_9 неодноразово покидала свій будинок, мати зверталася за фактом зникнення дитини, поліція здійснювала розшук дитини та доставляла додому. При спілкуванні із матір`ю було з`ясовано, що ОСОБА_7 бажає покинути матір та проживати самостійно, т.я. проживання із матір`ю - її не влаштовує. Під час складання протоколу йому нічого не було відомо відносно стану здоров`я кривдника, т.я. під час складання протоколу ніяких заяв та клопотань від особи не надходило.

Допитаний в судовому засіданні поліцейський ОСОБА_10 суду пояснив, що займає посаду інспектора СРПП ВП № 3 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області. Так, 21.06.2025 року він в групі СРПП виїхали за викликом, який надійшов на лінію 102. Приїхав до будинку, де відбулася подія, було встановлено, що учасники події знаходяться не в квартирі, а біля багатоквартирного будинку. Там знаходилася ОСОБА_7 , неповнолітня потерпіла, та працівники поліції інспектор ОСОБА_11 , інспектор Магда. Кривдника на місці не було, і тому зібраний матеріал був переданий на доопрацювання. Рапорт був складений ним у відділу поліції, а письмові пояснення були ним складені на місці, тобто за адресою АДРЕСА_2 , біля житлового будинку, номер будинку - він не пам`ятає. Крім того, ОСОБА_12 пояснив, що ним було з`ясовано причину сварки, зі слів ОСОБА_3 сварка відбувалася по причині того, що батько був проти знаходження останньої у його вдома. Зі слів ОСОБА_3 інспектору поліції також стало відомо, що донька не змогла викликати поліцію, т.я. злякалася та попросила це зробити ОСОБА_3 . Крім того свідок суду пояснив, що пояснення від малолітньої ОСОБА_8 він відбирав на вул.Ломаній у присутності матері ОСОБА_13 . Також інспектор ОСОБА_12 суду пояснив, що він, як посадова особа, не міг не збирати письмові докази по зверненню особи на лінію 102. Діяв він відповідно до вимог закону.

Допитаний в судовому засіданні поліцейський ОСОБА_14 суду пояснив, що займає посаду інспектора СРПП ВП № 3 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області. Так, 21.06.2025 року він в складі групи виїхав за викликом за адресою: АДРЕСА_1 . Однак, поліцейські в квартиру не потрапили, т.я. їх чекали біля будинку. Там знаходилася ОСОБА_7 та ОСОБА_15 . Батька останньої не було. Зі слів ОСОБА_8 вона знаходилася у гостях у подруги, однак, батько подруги став голосно себе поводити, кричати та висловлюватися грубою нецензурною лайкою в бік своєї доньки і прохав ОСОБА_3 покинути домоволодіння. Після чого малолітня ОСОБА_15 злякалася, особисто не змогла зателефонувати у поліції та попросила це зробити свою подругу. Інспектор також пояснив, що відбирав пояснення від громадянина ОСОБА_16 вже наступного дня. Письмові пояснення він зачитував чітко та ОСОБА_16 не заперечував відносно змісту. Чому письмові пояснення громадянина ОСОБА_16 містять тільки підпис пояснити не може. Також інспектор ОСОБА_14 суду пояснив, що він, як посадова особа, не міг не збирати письмові докази по зверненню особи на лінію 102. Діяв він відповідно до вимог закону. Крім того, інспектор ОСОБА_14 суду пояснив, що малолітня ОСОБА_7 нерідко звертається на лінію 102. Іноді виклики необгрунтовані. Остання виховується в проблемній родині, має не дуже добрі відносини із мамою, дідусем та бабусею, які займаються її вихованням. Так матір ОСОБА_17 неодноразово була притягнута до відповідальності за ст.184 КУпАП за неналежне виховання дитини, за вживання дитиною алкогольних та тютюнових виробів.

Суд, заслухав в судовому засіданні пояснення громадянина ОСОБА_1 , свідка ОСОБА_4 , пояснення поліцейського Пономаренко В.В., пояснення інспектора Борисова І., пояснення інспектора Магди Є.Є., вивчивши та дослідивши протокол про адміністративне правопорушення серії № ВАД від 22 червня 2025 року за ч.2 ст.173-2 КУпАП, письмові докази, приходить наступних висновків.

Відповідно до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Частиною 1 ст. 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є наступне: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно із ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Так, ч.2 ст.173-2 КУпАП передбачено, що діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи.

Крім того, ч.2 ст.173-2 КУпАП передбачено, що вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Суд також не погоджується з думкою поліцейського Пономаренко В.В. відносно того, що він, як посадова особа, не мав права не складати протокол, оскільки це було б недокументування адміністративного правопорушення, т.я. відповідно до п.16 Розділу ІІ Документування адміністративних правопорушень Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом Міністерства України 06.11.2015 № 1376, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 01.12.2015 за № 1496/27941 у разі вчинення особою адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173-2 КУпАП, у якому потерпілим є (визнається) малолітня чи неповнолітня особа, поліцейський одночасно визначає наявність ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 173-2 КУпАП, та в разі наявності підстав приймає рішення про притягнення такої особи до адміністративної відповідальності.

Суд критично відносить до пояснень поліцейського ОСОБА_12 відносно місця складання письмових пояснень малолітньої ОСОБА_8 , оскільки факт складання письмових пояснень малолітньої ОСОБА_8 біля житлового будинку по вул.Шосейній виключає факт складання цих пояснень по вул.Ломаній в присутності матері малолітньої, а на початку допиту поліцейський ОСОБА_12 стверджував складання письмових пояснень громадянки ОСОБА_8 відбувалося біля будинку по АДРЕСА_2 у присутності останньої, потерпілої, інспектора Магди та інспектора Шевченка.

Враховуючи вищезазначене, суд також критично відноситься до змісту письмових пояснень малолітньої ОСОБА_8 від 21.06.2025 року.

Суд критично відносить до письмових пояснень громадянина ОСОБА_1 , а саме до частини змісту відносно знаходження останнього в стані алкогольного сп`яніння та висловлюванням грубою нецензурною лайкою, оскільки письмові пояснення, які складенні інспектором Магдою Є.Є., не містять обов`язкового запису: «З моїх слів записано вірно, мною прочитано» чи запису: « З моїх слів записано вірно, вголос прочитано». Наявність лише одного підпису особи є законним тільки у тому разі, коли особа особисто складає письмові пояснення.

Крім того, суд критично відносить до протоколу прийняття заяви про вчинення правопорушення від ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в присутності ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , оскільки цей протокол має наступний зміст: «21.06.2025 року приблизно о 16:30 мій чоловік ОСОБА_1 перебуваючи за місцем мешкання словесно образив нашу доньку ОСОБА_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння». Оскільки протокол про адміністративне правопорушення містить інформацію про потерпілу ОСОБА_2 і п.16 Розділу ІІ Документування адміністративних правопорушень Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом Міністерства України 06.11.2015 № 1376, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 01.12.2015 за № 1496/27941 передбачено, якщо адміністративне правопорушення, передбачене статтею 173-2 або 173-6 КУпАП, було вчинене в присутності малолітньої чи неповнолітньої особи, така особа визнається потерпілим незалежно від того, чи було їй заподіяно шкоду цим правопорушенням, і на неї поширюються права потерпілого, крім права на відшкодування майнової шкоди.

Таким чином, усна заява про вчинення правопорушення, яка прийнята інспектором Магдою Є.Є. від малолітньої потерпілої, повинна містити опис подій саме потерпілої, а не матері малолітньої потерпілої.

Крім того, суд звертає увагу на те, що громадянка ОСОБА_18 не була присутня при подіях, які розгорталися у її відсутність за місцем мешкання родини, і тому робити саму таку заяву вона не мала права. Факт її відсутності за місцем мешкання підтвердила вона в судовому засіданні, а також цей факт підтвердили і працівники поліції ОСОБА_12 та ОСОБА_19 .

Крім того, суд критично відноситься до пояснень громадянки ОСОБА_20 , про які повідомив суд інспектор Магда Є.Є., а саме відносно того, що малолітня ОСОБА_15 злякалася, особисто не змогла зателефонувати у поліції та попросила її це зробити. Суд вважає ці дані не відповідають дійсності, т.я. емоційний та психологічний стан малолітньої ОСОБА_2 дозволив зробити телефонний виклик матері та розповісти про події.

Крім того, суд не погоджується з думкою поліцейського Пономаренко В.В. відносно того, що ним складено протокол про адміністративне правопорушення на підставі аналізу ряду документів, в тому числі і оцінки ризиків.

Так, відповідно до п.4, п.5 розділу І ПОРЯДКУ проведення оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, затвердженого Наказом Міністерства соціальної політики України, Міністерства внутрішніх справ України 13.03.2019 року № 369/180, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02.04.2019 року за № 333/33304, оцінку ризиків проводить поліцейський уповноважений підрозділ органу Національної поліції України (далі - уповноважений підрозділ поліції) за фактом вчинення домашнього насильства. Результати оцінки ризиків враховує поліцейський уповноваженого підрозділу поліції під час винесення термінового заборонного припису стосовно кривдника, вжиття інших заходів для припинення такого насильства, недопущення його продовження чи повторного вчинення та надання допомоги постраждалим особам у порядку, визначеному законодавством.

Таким чином, поліцейський Пономаренко В.В. не мав права отримувати та аналізувати той документ, який складається тільки після встановлення факту вчинення домашнього насильства. Тільки протокол про адміністративне правопорушення встановлює факт правопорушення, т.я. ч.1 ст.256 КУпАП передбачено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Суд критично відносить до пояснень поліцейського ОСОБА_12 відносно місця складання письмових пояснень малолітньої ОСОБА_9 , оскільки факт складання письмових пояснень малолітньої ОСОБА_8 біля житлового будинку по вул.Шосейній виключає факт складання цих пояснень по вул.Ломаній в присутності матері малолітньої, оскільки на початку допиту поліцейський ОСОБА_12 стверджував складання письмових пояснень громадянки ОСОБА_8 біля будинку по АДРЕСА_2 у присутності останньої, потерпілої, інспектора Магди та інспектора Шевченка.

Враховуючи вищезазначене, суд також критично відноситься до змісту письмових пояснень малолітньої ОСОБА_8 від 21.06.2025 року.

Крім того, перевіряючи інформацію поліцейського ОСОБА_6 , інспектора ОСОБА_21 , інспектора ОСОБА_22 відносно неодноразового звернення на лінію 102 малолітньої громадянки ОСОБА_8 та неодноразового складання протоколів про адміністративні правопорушення відносно батьків малолітньої громадянки ОСОБА_8 , судом встановлено наступне.

Відповідно до положень ст. 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Єдиного державного реєстру судових рішень.

Згідно інформації Єдиного державного реєстру судових рішень постановою Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 27.03.2024 року громадянка ОСОБА_13 визнана виною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбачено ч.2 ст.184 КУпАП, за те, що неналежним чином виконує батьківські обов`язки по вихованню своїх дітей, внаслідок чого малолітня ОСОБА_7 2010 року народження, постійно, без відома батьків залишає місце проживання.

Згідно інформації Єдиного державного реєстру судових рішень постановою Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 28.06.2024 року громадянка ОСОБА_13 визнана виною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбачено ч.2 ст.184 КУпАП, за те, що 08.06.2024 о 19:00 за адресою: АДРЕСА_3 , ухилилася від виконання своїх батьківських обов`язків стосовно виховання своєї малолітньої дочки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що призвело до самовільного залишення родини малолітньою дочкою.

Згідно інформації Єдиного державного реєстру судових рішень постановою Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 10.07.2024 року громадянка ОСОБА_13 визнана виною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбачено ч.2 ст.184 КУпАП, за те, що неналежним чином виконує батьківські обов`язки по вихованню своїх дітей, а саме, за адресою: АДРЕСА_4 , ухилялась від виконання своїх батьківських обов`язків стосовно догляду та виховання своєї малолітньої доньки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що призвело до залишення її малолітньої доньки свого фактичного місця проживання.

Згідно інформації Єдиного державного реєстру судових рішень постановою Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 12.08.2024 року громадянка ОСОБА_13 визнана виною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбачено ч.2 ст.184 КУпАП, за те, що 28.07.2024 року о 23:44 за адресою: АДРЕСА_3 , ухилилася від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання своєї малолітньої дочки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що порушення дитиною комендатської години.

Згідно інформації Єдиного державного реєстру судових рішень постановою Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 19.08.2024 року громадянка ОСОБА_13 визнана виною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбачено ч.2 ст.184 КУпАП, за те, що 26 липня 2024 року о 20 годині 30 хвилини, знаходячись за адресою: АДРЕСА_3 , ухилялася від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання своєї малолітньої дочки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що призвело до вживання останньою алкогольних напоїв.

Згідно інформації Єдиного державного реєстру судових рішень постановою Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 30.08.2024 року громадянка ОСОБА_13 визнана виною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбачено ч.2 ст.184 КУпАП, за те, що 12.08.2024 року о 16:30 за адресою АДРЕСА_3 , ухилилась від виконання своїх батьківських обовязків стосовно виховання своєї малолітньої доньки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що призвело до вживання її малолітньої доньки алкогольних напоїв . Крім того, 19.08.2024 року о 01:40 за адресою АДРЕСА_3 , ухилилась від виконання своїх батьківських обов`язків стосовно виховання своєї малолітньої доньки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що призвело до самовільного залишення родини. Крім того, 20.08.2024 року о 05:39 . за адресою АДРЕСА_3 , ухилилась від виконання своїх батьківських обов`язків стосовно виховання своєї малолітньої доньки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що призвело до вживання тютюнових виробів її малолітньою донькою.

Згідно інформації Єдиного державного реєстру судових рішень постановою Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 15.11.2024 року громадянка ОСОБА_23 визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбачено ч.1 ст.173-2 КУпАП, за те, що 23.10.2024 року приблизно о 22:00 год за адресою свого мешкання вчинила відносно своєї онуки ОСОБА_24 2010 р.н. домашнє насильство, а саме: висловлювався в її адресу грубою нецензурною лайкою, чим могла бути завдана шкода психологічному здоров`ю. В судовому засідання громадянка ОСОБА_23 провину визнала та пояснила, що своїми діями онука ОСОБА_24 , 2010 р.н. спровокувала її, адже постійно викликає поліцію, веде себе зухвало, нікого не слухає. Суд визнав правопорушення малозначним та закрив провадження по справі, застосувавши ст.22 КУпАП.

Згідно інформації Єдиного державного реєстру судових рішень постановою Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 04.11.2024 року громадянка ОСОБА_13 визнана виною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбачено ч.2 ст.184 КУпАП, за те, що 29.09.2024 року о 20:40 за адресою: АДРЕСА_3 , ухилилася від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання своєї малолітньої дочки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що призвело до залишення родини дочкою в період з 29.09.2024 по 30.09.2024.

Згідно інформації Єдиного державного реєстру судових рішень постановою Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 15.11.2024 року громадянин ОСОБА_25 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбачено ч.1 ст.173-2 КУпАП, за те, що 23.10.2024 року приблизно о 22:00 год за адресою свого мешкання вчинив відносно своєї онуки ОСОБА_24 2010 р.н. домашнє насильство, а саме: висловлювався в її адресу грубою нецензурною лайкою, чим могла бути завдана шкода психологічному здоров`ю. В судовому засідання громадянин ОСОБА_25 провину визнав та пояснив, що його онука ОСОБА_24 , 2010 р.н. спровокувала його, адже постійно викликає поліцію, веде себе зухвало, нікого не слухає. Суд визнав правопорушення малозначним та закрив провадження по справі, застосувавши ст.22 КУпАП.

Згідно інформації Єдиного державного реєстру судових рішень постановою Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 15.11.2024 року громадянка ОСОБА_23 визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбачено ч.1 ст.173-2 КУпАП, за те, що 23.10.2024 року приблизно о 22:00 год за адресою свого мешкання вчинила відносно своєї онуки ОСОБА_24 2010 р.н. домашнє насильство, а саме: висловлювався в її адресу грубою нецензурною лайкою, чим могла бути завдана шкода психологічному здоров`ю. В судовому засідання громадянка ОСОБА_23 провину визнала та пояснила, що своїми діями онука ОСОБА_24 , 2010 р.н. спровокувала її, адже постійно викликає поліцію, веде себе зухвало, нікого не слухає. Суд визнав правопорушення малозначним та закрив провадження по справі, застосувавши ст.22 КУпАП.

Згідно інформації Єдиного державного реєстру судових рішень постановою Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 16.12.2024 року громадянка ОСОБА_13 визнана виною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбачено ч.2 ст.184 КУпАП, за те, що 25.11.2024 року об 11:00 за адресою: АДРЕСА_3 , ухилилася від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання своєї неповнолітньої дочки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що призвело до самовільного залишення родини дочкою.

Згідно інформації Єдиного державного реєстру судових рішень постановою Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 28.02.2025 року громадянка ОСОБА_13 визнана виною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбачено ч.2 ст.184 КУпАП, за те, що 03.02.2025 о 00:59 год. за адресою: АДРЕСА_3 , ухилилася від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання своєї неповнолітньої дочки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а саме: неповнолітня дочка була відсутня за місцем мешкання в період з 01.02.2025 по 03.02.2025.

Крім того, в судовому засіданні громадянином ОСОБА_1 були надані наступні докази:

-копію довідки до акту огляду МСЕК, де вказано, що громадянин ОСОБА_1 має другу групу інвалідності, інвалід дитинства, безстроково;

-копію довідки КП «Дніпровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради № 695 від 29.01.2025 року про те, що громадянин ОСОБА_1 дійсно знаходився на лікуванні;

-копію довідки начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 полковника ОСОБА_26 № 328 від 28.02.2025 року про те, що громадянин ОСОБА_1 відповідно до висновку військово-лікарської комісії визнаний тимчасово непридатним до військової служби за станом здоров`я;

-копію КП «Томаківська центральна районна лікарня» Томаківської селищної ради від 23.07.2025 року, згідно якої громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , перебуває на обліку у лікаря-психіатра з 1988 року, діагноз: розумова відсталість в ступені вираженої дебільності з порушенням емоції та поведінки.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до диспозиції ч.1 ст. 173-2 КУпАП, вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису тягне за собою накладення штрафу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або адміністративний арешт на строк до десяти діб.

Склад адміністративного правопорушення включає в себе ознаки, які характеризують зовнішній прояв поведінки особи, його спрямованість та наслідки; ознаки, що характеризують правопорушника і його психічне ставлення до скоєного. Відповідно ознаки складу адміністративного правопорушення об`єднаються у чотири групи (елементи): об`єкт адміністративного правопорушення, об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, суб`єкт адміністративного правопорушення та суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення. Всі зазначені елементи складу адміністративного правопорушення є обов`язковими. Суб`єктивна сторона відображає психічне ставлення особи до скоєного діяння і наслідків, що наступають в результаті цього діяння. Вина особи є необхідним елементом суб`єктивної сторони.

Об`єктивна сторона вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі виражається в умисному вчиненні будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Тобто, виходячи з граматичного тлумачення диспозиції даної норми КУпАП, орган поліції зобов`язаний був при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, зазначати конкретно в чому саме полягало психологічне насильство, а також вказати яка шкода заподіяна або могла бути заподіяна фізичному чи психологічному здоров`ю, що прямо витікає з диспозиції статті (погрози, образи, чи переслідування, позбавлення житла, їжі, тощо) і це є обов`язковим.

Відповідно до положень Закону України «Про попередження насильства в сім`ї» насильство в сім`ї - це будь-які умисні дії фізичного, сексуального, психологічного чи економічного спрямування одного члена сім`ї стосовно іншого члена сім`ї, якщо ці дії порушують конституційні права і свободи члена сім`ї як людини та громадянина і наносять йому моральну шкоду, шкоду його фізичному чи психічному здоров`ю.

Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначає, що предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають у процесі запобігання та протидії домашньому насильству.

Згідно зі статті 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: подружжя; колишнє подружжя; мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; особи, які мають спільну дитину (дітей); батьки (мати, батько) і дитина (діти); та ін.

Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству поширюється також на інших родичів, інших осіб, які пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, за умови спільного проживання, а також на суб`єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи (п.14 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Таким чином, під домашнє насильство, зокрема психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, підпадають лише такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин і доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Системний аналіз існуючого національного та міжнародного законодавства свідчить про те, що домашнє насильство істотно відрізняється від звичайних конфліктних відносин, оскільки має певні ознаки та характеризується тим, що особа, яка застосовує домашнє насильство, маючи значну перевагу в своїх можливостях, діє умисно з наміром досягти бажаного результату, який полягає у заподіянні шкоди потерпілому шляхом порушення його прав і свобод.

У той час, як під конфліктом необхідно розуміти такий стан взаємовідносин, який характеризується наявністю зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями; ситуація, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію несумісну з інтересами іншої сторони.

Виникнення конфлікту залежить не лише від об`єктивних причин, але й від суб`єктивних факторів, до яких необхідно віднести власні уявлення учасників конфлікту про себе, свої потреби, мотиви, життєві цінності та ставлення до іншої сторони конфлікту.

Враховуючи гіперактивну поведінку малолітньої ОСОБА_24 , поведінку малолітньої ОСОБА_2 , місце виникнення конфлікту, наявність тяжкої хвороби громадянина ОСОБА_1 , законні вимоги останього до малолітньої ОСОБА_24 відносно необхідності залишити житло, покази свідка ОСОБА_18 , пояснення поліцейських ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_14 , а також наявність ряду протиріч у письмових доказах, наявність багатої кількості постанов відносно притягнення батьків малолітньої ОСОБА_24 до адміністративної відповідальності за відсутність малолітньої особи за місцем мешкання (що відраховується в днях), неодноразового самовільного залишення родини малолітньою ОСОБА_24 , вживання тютюнових виробів та алкогольних напоїв малолітньою ОСОБА_24 , провокування рідних на постійний виклик поліції малолітньою ОСОБА_24 , порушення комендатської години малолітньою ОСОБА_24 , суд приходить обгрунтованого висновку про наявність у даному випадку такого явища в суспільстві, як тривалий побутовий конфлікт між громадянином ОСОБА_1 та подругою доньки малолітньою ОСОБА_24 ..

Крім того, суд приймає до уваги пояснення громадянина ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_18 відносно того, що малолітня ОСОБА_24 має негативний вплив на їх доньку.

Доказів завдання чи можливого завдання шкоди психічному здоров`ю неповнолітнього потерпілого ОСОБА_2 , чи можливості завдання такої шкоди - матеріали справи не містять.

Законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

Презумпція невинуватості - є конституційною гарантією, яка закріплена статтею 62 Основного закону України та передбачає, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Положеннями ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" N 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява N 25).

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріпленні положення, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У той же час, у справі «Barbera, MesseguandJabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v.theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть "випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту".

При розгляді справ про адміністративне правопорушення слід керуватися в тому числі й Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини.

Так, Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Ратифікація Конвенції відбулася на підставі Закону України № 475/97-ВР від 17.07.1997. Конвенція набула чинності для України 11.09.1997.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано право на справедливий і публічний розгляд справи.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до положень ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З огляду на зазначений конституційний припис, враховуючи порушення, які були допущенні працівниками поліції під час складання протоколу, а також з огляду на те, що вина громадянина ОСОБА_27 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП не доведена належними та допустимими доказами у поза розумний сумнів, суд дійшов висновку, що в діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КупАП.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

При винесенні постанови в справі суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Постанова суду згідно зі ст. 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Таким чином, суд констатує, що у даній справі в судовому засіданні не доведено «поза будь-яким розумним сумнівом», що громадянин ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство психологічного характеру, внаслідок чого неповнолітньому потерпілій ОСОБА_2 могла бути чи була завдана шкода фізичному чи психічному здоров`ю, тобто судом встановлено відсутність доказів наявності в діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, суд приходить висновку про необхідність закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях громадянина ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 173-2, 246, 247, 251, 280, 283, 284, 285 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП - закрити у зв`язку з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.

Повний текст судового рішення (постанови) виготовлено 11.08.2025 року.

Відповідно до вимог ч.1 ст.285 КУпАП копію постанови вручити або надіслати особі, щодо якої її винесено.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Томаківський районний суд Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення постанови.

Суддя: Л. В. Колодіна