Номер провадження 33/816/34/25 Суддя-доповідач Рунов В. Ю.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

Іменем України

05 серпня 2025 року суддя Сумського апеляційного суду Рунов В. Ю., з участю секретаря судового засідання Авраменко Д. А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми справу про адміністративне правопорушення № 592/15311/23 за апеляційною скаргою захисника ПЄТУХОВА А. Ю. на постанову судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 02.11.2023, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1

визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

учасників провадження в справі про адміністративне правопорушення:

захисника адвоката Бітюкова В. В.,

установив:

У поданій апеляційній скарзі захисник ПЄТУХОВ А. Ю. просить скасувати постанову судді та закрити провадження у справі через відсутність складу правопорушення, оскільки т/з під керуванням ОСОБА_2 був зупинений безпідставно і огляд на стан сп`яніння є протиправним та недійсним, у протоколі невірно зазначене місце його складання, ознаки наркотичного сп`яніння вказані поліцейським на свій розсуд, на відео не зафіксовано вручення письмового направлення, а є лише усна пропозиція пройти медичний огляд. Крім того, на місці зупинки т/з ОСОБА_2 не відмовлявся від огляду, акт огляду на місці зупинки т/з поліцейським не складався, а рішення Переяслав-Хмельницького суду Київської області не набрало законної сили.

Постановою судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 02.11.2023 ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і на нього накладене стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн з позбавленням права керування т/з строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_2 536,80 грн судового збору.

Згідно постанови судді, 29.09.2023 о 16:31 в м. Суми по вул. 1 Набережна р. Стрілки, біля б. 32 водій ОСОБА_2 керував т/з BMW 318D, д. н. з. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці ока, які не реагують на світло, порушення координації рухів. Від проходження огляду в найближчому закладі охорони здоров`я відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР.

Вислухавши доводи захисника Бітюкова В. В., який просив скасувати постанову судді, а провадження у справі закрити через відсутність складу правопорушення, перевіривши матеріали справи і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вказана вище апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 619226 від 29.09.2023, суддя суду першої інстанції цілком вірно дійшов висновку, що ОСОБА_2 керував т/з із ознаками наркотичного сп`яніння, від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я відмовився, що відповідає фактичним обставинам справи, належним чином умотивовано та об`єктивно підтверджується відеозаписами події із спеціальних технічних засобів поліцейських, на яких зафіксовані обставини зупинки т/з під керуванням ОСОБА_2 , виявлення поліцейськими у останнього ознак наркотичного сп`яніння, відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я.

Оцінюючи наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності для ухвалення відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю (ч. 1 ст. 251, ст. 252 КУпАП), не убачає будь-яких підстав не довіряти цьому доказу.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки учасників дорожнього руху, у тому числі осіб, які керують т/з, і встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, тому в протоколі та у постанові присутнє посилання на порушення ОСОБА_2 вимог п. 2.5 ПДР, згідно яких водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану сп`яніння, процедура якого закріплена у ст. 266 КУпАП, розділі Х «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», розділах І-ІІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» і «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду».

У разі наявності підстав вважати, що водій т/з перебуває у стані сп`яніння, згідно з ознаками, визначеними в розділу I «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», така особа підлягає огляду на відповідний стан сп`яніння.

Згідно визначеної процедури огляд водія на стан наркотичного сп`яніння, проводиться у закладі охорони здоров`я, не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення в присутності поліцейського. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан сп`яніння затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан сп`яніння в інших закладах забороняється. Тобто, у разі наявності підстав вважати, що водій т/з перебуває у стані наркотичного сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в розділі I «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я (п. 12 розділу ІІ Інструкції). При цьому згідно п. 7, 8 розділу ІІІ цієї Інструкції проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове. Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння.

У разі відмови водія т/з від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду (ч. 6 ст. 266 КУпАП, п. 6, 8 вказаного вище Порядку).

Необхідно зауважити, що відеозапис подій наведеного вище правопорушення є об`єктивним доказом у справі і не залежить від суб`єктивного сприйняття будь-якою особою певних подій, а засвідчує, що у даній справі мала місце належна правова процедура та законний алгоритм дій поліцейських щодо забезпечення можливості проходження водієм ОСОБА_2 огляду на стан наркотичного сп`яніння, тому відмова останнього від проходження огляду на стан сп`яніння в порушення вимог п. 2.5 ПДР цілком логічно завершилось складенням відносно нього протоколу про адміністративні правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Із самих відеозаписів є очевидним, що вони здійснювалися поліцейськими, які оформлювали матеріали справи про адміністративне правопорушення, а той факт, що зафіксовані на них події за участю водія ОСОБА_2 мали місце та стосуються саме цієї справи, ніким не оспорюється. При цьому доказами у справі можуть бути будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суддя встановлює наявність чи відсутність правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, які установлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису тощо (ч. 1 ст. 251 КУпАП).

Вищенаведене підтверджує не лише факт перебування водія ОСОБА_2 із ознаками наркотичного сп`яніння під час керування т/з, а й дотримання поліцейськими самої процедури відповідного огляду, що повністю відповідає вимогам законодавства України про адміністративні правопорушення, які водій т/з зобов`язаний виконувати (п. 2.5 ПДР), так як «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди; ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі» (рішення ЄСПЛ від 29.06.2007 у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (OHalloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02), а кожний т/з, який знаходиться в русі, повинен мати водія, який повинен контролювати свій т/з таким чином, щоб бути завжди у змозі належним чином їм управляти, бути ознайомленим з правилами дорожнього руху, приписами в області безпеки дорожнього руху, а також з такими факторами, які можуть вплинути на його поведінку (п. 1, 5 і 6 ст. 8 Конвенції про дорожній рух (Відень, 08.11.1968) та положень Європейської угоди, яка доповнює цю Конвенцію (Женева, 01.05.1971), у зв`язку з чим апеляційний суд вважає, що поліцейськими при складанні протоколу дотримані в повному обсязі усі вимоги процесуальних норм, права та законні інтереси ОСОБА_2 як учасника дорожнього руху. При цьому вказаний вище протокол про адміністративне правопорушення містить всі обов`язкові елементи, які закон встановлює до змісту протоколу (ст. 256 КУпАП), зокрема суть правопорушення (об`єктивна сторона) відмова особи, яка керує т/з, від проходження відповідно установленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, конкретний пункт ПДР 2.5 і нормативно-правовий акт, який передбачає відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Як зазначалось вище, відповідно ЗУ «Про дорожній рух» Правила дорожнього руху України встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України; інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація т/з окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил; учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил (п. 1.1, 1.3), а на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог ПДР, а також: а) пред`явити для перевірки документи, зазначені в п. 2.1; б) дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність т/з; в) дати можливість оглянути т/з відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) перевірку технічного стану т/з, які відповідно до законодавства підлягають обов`язковому технічному контролю (п. 2.4 ПДР), тому застосування уповноваженими на те посадовими особами Національної поліції заходів адміністративного впливу провадилось в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (ч. 3 ст. 7 КУпАП). Тобто, правомірність дій поліцейських щодо зупинки т/з не знаходиться у причинному зв`язку з безальтернативним обов`язком водія т/з пройти відповідний установлений законом огляд з метою встановлення стану сп`яніння, а водій, незалежно від причин зупинки т/з поліцейським, повинен пройти у передбаченому законом порядку медичний огляд з метою встановлення стану сп`яніння, тому доводи апеляційної скарги з цього приводу є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

Зокрема, положення п. 2.5 ПДР містять дві конкретні дії: 1) це вимога поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; 2) це виконання водієм чи особою, яка керує т/з, висунутої поліцейським вимоги і проходження відповідного огляду, тому ігнорування цієї вимоги у будь-який спосіб (активними діями чи пасивною бездіяльністю) і утворює об`єктивну сторону правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а про наявність у поліцейського обґрунтованих та об`єктивних підстав вважати, що водій підлягав огляду на стан сп`яніння, свідчили ознаки, що відповідали приписам розділу І вказаної вище Інструкції, тому вимоги до водія пройти відповідний огляд на стан наркотичного сп`яніння відповідає легітимній меті та завданням КУпАП, якими є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Положеннями п. 8 та 9 розділу ІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» встановлено, що форма направлення на огляд водія т/з із метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.

З метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

З аналізу норм вказаної Інструкції убачається, що скерування особи до медичного закладу з метою проведення огляду на стан сп`яніння оформляється поліцейським направленням за встановленою формою. При цьому Інструкцією не передбачено, що таке направлення виписується та вручається особі, яка відмовляється від огляду на стан сп`яніння на місці зупинки т/з, тому доводи апеляційної скарги захисника про ненадання поліцейськими безпосередньо ОСОБА_2 письмового направлення на огляд на увагу не заслуговують і задоволенню не підлягають, оскільки таке направлення надається поліцейським: 1) працівнику закладу охорони здоров`я, який безпосередньо проводить медичний огляд водія чи особи, яка керує т/з; 2) коли водій чи особа, яка керує т/з, бажає пройти відповідний огляд у закладі охорони здоров`я. Тобто, коли водій чи особа, яка керує т/з, відмовляється від проходження огляду на стан сп`янінням, то відповідне направлення не видається.

З аналогічних підстав апеляційний суд не може погодитись і з доводами апеляційної скарги про необхідність складання поліцейським акту огляду ОСОБА_2 на стан сп`яніння на місці зупинки т/з, так як останній огляд не проходив, тому і відповідний акт огляду не складався.

Не було установлено під час розгляду апеляційної скарги й будь-яких даних про упередженість поліцейських, застосування до ОСОБА_2 незаконних методів, примусу чи інших незаконних дій, пов`язаних із складанням протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Що стосується доводів апеляційної скарги про відсутність доказів вчинення ОСОБА_2 правопорушення, то апеляційний суд вважає їх безпідставними, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам справи і наявному відеозапису, а набрання чи не набрання судовим рішенням місцевого суду законної сили ніяким чином не впливає на обов`язок водія дотримуватись ПДР.

Послідовність викладення в диспозиціях наведених вище правових норм завдань дає підстави для висновку, що застосування належної юридичної процедури є не самоціллю, а важливою умовою досягнення результатів судочинства, визначених законодавцем як пріоритетні, охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, сумлінного виконання своїх обов`язків.

Недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, одержаній унаслідок істотного порушення прав та свобод людини, тобто імперативною законодавчою забороною використовувати результати процесуальних дій як докази охоплюються випадки, коли недотримання процедури їх проведення призвело до порушення конвенційних та/або конституційних прав і свобод людини.

Відтак, у кожному з вищезазначених випадків простежується чіткий зв`язок правил допустимості доказів з фундаментальними правами і свободами людини, гарантованими Конвенцією та/або Конституцією України, тому вирішуючи питання про вплив порушень порядку проведення огляду на стан сп`яніння на доказове значення отриманих у його результаті відомостей, суд повинен насамперед з`ясувати вплив цих порушень на ті чи інші конвенційні або конституційні права людини, зокрема встановити, наскільки процедурні недоліки «зруйнували» або звузили ці права або ж обмежили особу в можливостях їх ефективного використання.

Сукупність всіх фактичних обставин справи, безсторонній і неупереджений аналіз зазначених вище доказів дозволяє зробити однозначний та безсумнівний висновок, який виключає будь-яке інше розумне пояснення подій, які є предметом цієї справи, а за вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення та в постанові судді обставин ОСОБА_2 керував т/з із ознаками наркотичного сп`яніння і відмовився від проходження огляду на стан сп`янінням в установленому законом порядку, оскільки будь-який обґрунтований сумнів був спростований фактами, встановленими в судовому засіданні на підставі допустимих доказів, внаслідок чого доводи апеляційної скарги і з цих підстав є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

Захисником Бітюковим В. В. було заявлене клопотання про закриття провадження у справі, оскільки ОСОБА_2 є військовослужбовцем, тому його огляд на стан сп`яніння повинен був проводитись згідно вимог ст. 266-1 КУпАП, а не ст. 266 КУпАП.

Апеляційний суд вважає дане клопотання необґрунтованим, оскільки ст. 266 КУпАП регламентує відсторонення осіб від керування т/з, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а ст. 266-1 КУпАП передбачає порядок проведення огляду військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців ЗСУ на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Вказані статті КУпАП розмежовують порядок огляду осіб на стан сп`яніння за суб`єктом правопорушення та об`єктивною стороною, тому у вказаному випадку необхідно розмежовувати поняття суб`єкта правопорушення, а саме першочергово особа, яка керує т/з спочатку визначається як водій, а вже потім як військовослужбовець, який при керуванні т/з може бути при виконанні службових обов`язків або навпаки не бути при виконанні службових обов`язків.

З огляду на викладене, незважаючи на те, що ОСОБА_2 є військовослужбовцем, він одночасно був учасником дорожнього руху і керував цивільним т/з BMW 318D, д. н. з. НОМЕР_1 у власних справах, тому повинен був виконувати вимоги п. 2.5 ПДР і ст. 266 КУпАП. При цьому на переконання апеляційного суду положення ст. 266-1 КУпАП не розповсюджуються на учасників дорожнього руху водіїв чи осіб, які керують т/з.

Суддя суду першої інстанції не вийшов за межі зазначених у протоколі обставин, розглянувши справу на підставі наданих сторонами (у тому числі й уповноваженою особою національної поліції, яка склала протокол про адміністративне правопорушення ч. 2 ст. 251, ст. 255 КУпАП) та досліджених у судовому засіданні доказів, достатніх у своїй сукупності і взаємозв`язку для доведення вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. При розгляді справи в повному обсязі дотримані положення ст. 268, 279, 280 КУпАП, постанова судді є законною, обґрунтованою і належним чином умотивованою, тому вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

постановив:

Постанову судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 02.11.2023 відносно ОСОБА_3 залишити без змін, а апеляційну скаргу його захисника ПЄТУХОВА А. Ю. на цю постанову без задоволення.

Відмовити захиснику БІТЮКОВУ В. В. у задоволенні його клопотання про закриття провадження у справі.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В. Ю. Рунов