Справа № 147/852/25
Провадження № 3/147/482/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2025 року с-ще Тростянець

Суддя Тростянецького районного суду Вінницької області Мудрак А.М. розглянувши справу про адміністративне правопорушення щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

за ч.1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

11 травня 2025 року близько 10.40 год. в с. Козинці на вул. Миру водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «LАNСІА КАРРА» номерний знак НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху.

22 липня 2025 року до суду надійшли письмові пояснення ОСОБА_1 , в яких просить закрити провадження у справі щодо нього на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП та при цьому зазначає, що 11.05.2025 він дійсно перебував поряд із співробітниками патрульної поліції, інспектором поліції щодо нього складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 326987 від 11.05.2025 за ч.1 ст. 130 КУпАП. Вважає, що поліцейський порушив процедуру проведення огляду, не отримав від нього ( ОСОБА_1 ) згоду з результатом проведеного огляду, чим порушив його права та позбавив права пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі. Крім цього, поліцейський не роз`яснив процесуальні права, передбачені КУпАП та Конституцією України. Також зазначає, що на даний час перебуває на військовій службі у лавах ЗСУ у в/ч НОМЕР_3 і позбавлення права керування транспортним засобом на один рік фактично позбавляє способу пересування по службових завданнях, так як певна їх кількість виконується у комендантську годину. Позбавлення права керування транспортним засобом паралізує можливість виконувати конституційний обов`язок із захисту Батьківщини згідноз вимогами ст. 65 Конституції України.

Також до суду від захисника ОСОБА_1 адвоката Ткачука А.Ю. надійшли клопотання про призначення покарання без позбавлення права керування, в якому просить у разі визнання ОСОБА_1 винним в інкримінованому йому діянні, застосувати за аналогією закону ст. 69 КК України і не призначити йому додаткове покарання у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом на один рік. В обгрунтування клопотання зазначає, що ОСОБА_1 обвинувачується у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, сторона захисту заперечує проти висунутих обвинувачень і вважає, що провадження у справі має бути закрито. Тим не менш, у разі, якщо суд не погодиться з позицією сторони захисту і визнає ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, при вирішенні питання про призначення покарання просить врахувати наступні доводи. Чинний КУпАП не передбачає призначення більш м`якого стягнення чи звільнення від стягнення, яке визначене в санкції статті як обов`язкове основне чи додаткове. Зазначив про висновки викладені в рішенні Конституційного Суду України від 2.11.2004 № 15-рп/2004 щодо принципу індивідуалізації юридичної відповідальності в контексті вирішення питання конституційності ст. 69 КК України у справі про призначення судом більш м`якого покарання. Зокрема, в ч.2 та ч.3 п.4.3 рішення: Конституційний Суд України вкотре наголосив, що в законодавчому унормуванні відносин із притягнення особи до адміністративної або кримінальної відповідальності обов`язково має бути дотриманий конституційний принцип індивідуалізації юридичної відповідальності. Таким чином, установлення в актах публічного законодавства абсолютно визначених та (або) безальтернативних санкцій має збалансовано поєднуватись із наданням суб`єкту накладення адмінстягнення або кримінального покарання дискреції в питанні визначення виду та розміру стягнення або покарання з урахуванням характеру вчиненого протиправного діяння, форми вини, характеристики особи, винної у вчиненні правопорушення, можливості відшкодування заподіяної шкоди, наявності обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність.

Відповідно до довідки ОСОБА_1 є військовослужбовцем ЗСУ та проходить службу у в/ч НОМЕР_3 . Позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортним засобом на один рік фактично паралізує не тільки його особисту військову службу, але й решти військовослужбовців, оскільки без права керування транспортним засобом ОСОБА_1 буде позбавлений можливості виконувати безпосередні свої службові військові обов`язки. В даному випадку призначене судом першої інстанції покарання фактично паралізує можливість виконання ОСОБА_1 конституційного обов`язку із захисту Батьківщини.

За таких обставин, з урахуванням висновків, зазначених Конституційним Судом України, а також враховуючи лист Головного управління справами Міністерства оборони України № 220/70/4002 від 10.10.2024, сторона захисту вважає за можливе застосувати у розглядуваній справі про адміністративне правопорушення аналогію закону ст. 69 КК України щодо не накладення додаткового стягнення на ОСОБА_1 у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами. В даному випадку конституційний обов`язок із захисту Батьківщини, визначений ст. 65 Конституції України, та принцип індивідуалізації покарання, визначений ст. 61 Конституції України, переважає суспільний інтерес в необхідності покарання особи.

Також від захисника ОСОБА_2 надійшло клопотання про закриття провадження у справі, в якому просить справу про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП, відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП. В обгрунтування клопотання зазначає, що у матеріалах справи відсутні належні докази того, що ОСОБА_1 , керував транспортним засобом. У свою чергу на доданому до справи СD-диску є відеозапис, який не фіксує факту руху будь-якого транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 . Матеріали справи не містять будь-які фактичні дані, допустимі та належні докази того, що ОСОБА_1 керував автомобілем, який зазначений у протоколі, а тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення передбачений ст. 130 КУпАП.

Якщо навіть припустити, що ОСОБА_1 керував автомобілем вказаним у протоколі, відсутні будь-які визначені законодавством підстави для зупинки транспортного засобу, оскільки водієм не було вчинено ніяких правопорушень, за які його слід би було зупинити, відповідно до ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію». В процесі розмови поліцейський не повідомив ОСОБА_1 , що слугувало підставою зупинки транспортного засобу. У зв`язку із чим, захист вважає, що після незаконної зупинки ОСОБА_1 всі наступні вимоги працівників поліції він не був зобов`язаний виконувати, а всі складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.

Також вважає, що поліцейський в порушення Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 року № 1103, не отримав згоду ОСОБА_1 з результатом проведеного огляду, чим порушив порядок проведения огляду водіїв на стан сп`яніння. Крім цього, поліцейський позбавив права ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі.

Вказує також, що як вбачається з відеозапису ОСОБА_1 поліцейським взагалі не було роз`яснено його процесуальних прав, передбачених КУпАП та процесуальних прав, передбачених Конституцією України, зокрема, права не свідчити проти себе, своїх батьків, близьких осіб.

ОСОБА_1 є діючим військовослужбовцем (встановлено поліцейськими), тобто виконує обов`язки військової служби, і проведення його огляду ініційовано не посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром (начальником) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу), іншого створеного відповідно до законів України військового формування, а також правоохоронного органу спеціального призначення. Тому процедура огляду військовослужбовця ОСОБА_1 на стан сп`яніння проведена з істотним порушенням Порядку направлення військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, та проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 12.01.2024 № 32, та вимог ст. 266-1 КУпАП. Відтак, сам адміністративний протокол та додані до протоколу докази слід визнати недопустимими, як такі, що отримані з порушенням встановленого законом Порядку.

У матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що ОСОБА_1 було відсторонено від керування транспортними засобами, як це вимагає ч.1 ст. 266 КУпАП. Захист вважає, що у зв`язку із тим, що ОСОБА_1 не було відсторонено від керування транспортними засобами, тому процедура огляду на стан алкогольного сп`яніння є недійсною.

У п.7 протоколу за ст. 130 КУпАП вказано дату, коли нібито ОСОБА_1 керував транспортним засобом, але час зазначений 00:00. Крім цього, у п. 7 протоколу не зазначено, який саме огляд проходив ОСОБА_1 та не вказано результат такого огляду (кількість проміле).

У чеку технічного приладу «Драгер 6810» вказано час проходження огляду - 10 год. 50 хв. тоді як у направлені до лікувального закладу зазначено час його складання 10 год. 45 хв. Вказане є нелогічним, так як направлення повинно бути складене після того, як водій пройде огляд на місці зупинки за допомогою технічного приладу та не погодиться з його результатом або відмовиться від огляду на місці зупинки. Крім цього, наявність у справі письмового направлення є недоцільним, так як поліцейський не пропонував ОСОБА_1 пройти огляд у лікувальному закладі.

Докази, які містяться в матеріалах справи в своїй сукупності не дають підстав вважати, що вина ОСОБА_1 відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, доведена. Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбачених ст. 130 КУпАП, у зв`язку з чим в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні захисник підтримав подані ним клопотання, навівши аналогічні доводи на їх обгрунтування та просить закрити провадження у справі щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Заслухавши виступ захисника Ткачука А.Ю. на підтримку поданих ним клопотань, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП під час розгляду справи про адміністративне правопорушення суддя повинен з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, тощо.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з ч.1 ст. 130 КУпАП відповідальність настає у випадку керуванням транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачею керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмовою особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, підтверджується:

протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №326987 від 11.05.2025, згідно з яким 11 травня 2025 року о 10.44 год. в с. Козинці на вул. Миру водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «LАNСІА КАРРА» номерний знак НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху /а.с.2/;

роздруківкою з приладу «Drаgеr Аlсоtеst 6810», тест 4649, відповідно до якого результат ОСОБА_1 0,72 %о, з яким погодився останній, про що розписався /а.с.3/;

актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно з яким огляд ОСОБА_1 проведений у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота. Результат огляду на стан сп`яніння 0,72 %о, з яким погодився ОСОБА_1 , про що останній розписався /а.с.5/;

відеозаписом події від 11.05.2025, з якого вбачається, що ОСОБА_1 керував автомобілем «LАNСІА КАРРА» номерний знак НОМЕР_2 та був зупинений працівниками поліції. Під час спілкування з працівниками поліції в нього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, в результаті чого ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Drаgеr Аlсоtеst 6810» на місці зупинки транспортного засобу, на що останній погодився. Після продування приладу результат 0,72 %о. Також ОСОБА_1 зазначив, що він «вживав трошки», просив поліцейського не притягати до відповідальності та відпустити /а.с.8/.

Також в судове засідання за клопотанням захисника викликано поліцейського Долю В.В., який пояснив, що ним був зупинений ОСОБА_1 , який керував автомобілем. Причиною зупинки було те, що ОСОБА_1 в порушення вимог п.2.3.в Правил дорожнього руху був не пристебнутим ременем безпеки. Чи запитував ОСОБА_1 про те, чи він згідний з результатом «Драгер» не пам`ятає. Пригадує, що ОСОБА_1 казав, що він зранку випив алкоголь. Він не відсторонював ОСОБА_1 від керування автомобілем, проте останній сам сказав, що їхати автомобілем не буде.

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП.

Зазначені вище докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є такими, що доповнюють одне одного, є повними, безсумнівними, належними та допустимими, оскільки відповідно до ст. ст. 251, 252 КУпАП, прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення, а також є такими, що зібрані в порядку, встановленому законом.

Відповідно до п.2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС 09 листопада 2015 року № 1452/735, /далі Інструкція/ огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно з п.3 розділу І Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Відповідно до п.6, п.7 розділу І Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

В свою чергу п.7 розділу ІІ Інструкції передбачено, що установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Згідно з п.5 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103, підтвердження стану сп`яніння в результаті огляду та згода водія транспортного засобу з результатами такого огляду є підставою для його притягнення згідно із законом до відповідальності.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 керував транспортним засобом та в останнього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота. У зв`язку з чим ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, на що останній погодився. ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу, результат приладу 0,72 %о. Під час проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння поліцейськими застосовувалися технічні засоби відеозапису, й відеодиск із записом долучено до матеріалів справи.

Суд не бере до уваги доводи захисника про те, що матеріали справи не містять будь-яких фактичних даних, допустимих та належних доказів того, що ОСОБА_1 керував автомобілем, який зазначений у протоколі. Як вбачається з долученого до матеріалів відеозапису від 11.05.2025 двигун автомобіля, в якому знаходився ОСОБА_1 був ввімкненим, сам ОСОБА_1 виходить з передньої лівої сторони автомобіля - водійського сидіння, а тому вказане свідчить про керування ОСОБА_1 автомобілем та його зупинку. Крім цього, ні на відеозаписі від 11.05.2025, ні в письмових поясненнях останнього, які надійшли на електронну адресу суду 22.07.2025 ОСОБА_1 не заперечує факт керування ним автомобілем та зупинку його поліцейськими.

Щодо доводів сторони захисту про те, що в процесі розмови поліцейський не повідомив ОСОБА_1 що слугувало підставою зупинки транспортного засобу, а тому, захист вважає, що після незаконної зупинки ОСОБА_1 всі наступні вимоги працівників поліції він не був зобов`язаний виконувати, а всі складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, то варто зазначити наступне. В судовому засіданні поліцейський Доля В.В., який викликався за клопотанням сторони захисту, повідомив, що автомобіль, яким керував ОСОБА_1 був зупинений у зв`язку з тим, що останній не був пристебнутий ременем безпеки.

Вказівка захисника на те, що в порушення Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 року № 1103, поліцейським не отримано згоду ОСОБА_1 з результатом проведеного огляду, чим порушено порядок проведения огляду водіїв на стан сп`яніння та позбавлено права ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, є безпідставною та не грунтується на вимогах законодавства. Як вбачається з відеозапису від 11.05.2025 у зв`язку з виявленими поліцейським у ОСОБА_1 ознаками алкогольного сп`яніння останньому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального приладу «Драгер» на що він погодився. Після продування вказаного приладу ОСОБА_1 зафіксовано результат 0,72%о. ОСОБА_1 не висловлював незгоди з таким результатом приладу, просив поліцейського не притягати до відповідальності та відпуститийого. В акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно з яким огляд ОСОБА_1 проведений у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота із результат огляду на стан сп`яніння 0,72 %о ОСОБА_1 погодився, про що розписався. Отже, враховуючи зазначене, поліцейським було дотримано вимоги Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 року № 1103, щодо процедури освідування ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу й не виникало підстав чи передумов для направлення останнього для проходження такого огляду до медичного закладу.

Також сторона захисту звертає увагу, що ОСОБА_1 поліцейським взагалі не було роз`яснено його процесуальних прав, передбачених КУпАП та процесуальних прав, передбачених Конституцією України, зокрема, права не свідчити проти себе, своїх батьків, близьких осіб. Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №326987 на його звороті наявний підпис ОСОБА_1 про ознайомлення зі змістом ст. ст. 55, 56, 59, 63 Конституції та ст. ст. 268, 307, 308 КУпАП. Тому твердження захисника в цій частині є безпідставними.

Щодо твердження захисника про те, що процедура огляду військовослужбовця ОСОБА_1 на стан сп`яніння проведена з істотним порушенням Порядку направлення військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, та проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 12.01.2024 № 32, та вимог ст. 266-1 КУпАП, то варто зазначити наступне.

Відповідно до частин першої-третьої статті 266-1 КУпАП військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів, а також військовослужбовці Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром (начальником) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу), іншого утвореного відповідно до законів України військового формування, а також правоохоронного органу спеціального призначення, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.

Огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.

Отже, зі змісту вище вказаної норми права вбачається, що огляд військовослужбовця на стан сп`яніння відбувається з залученням управління Військової служби правопорядку ЗСУ лише в тому випадку, коли такий військовослужбовець виконує обов`язки військової служби або перебуває на території військових частин, а також за наявності підстав вважати, що він у стані сп`яніння перебуває на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях.

У КУпАП не закріплено особливостей проходження огляду на стан сп`яніння водія, який є військовослужбовцем за відсутності умов, передбачених ст. 266-1 КУпАП.

Кодексом України про адміністративне правопорушення не передбачено спеціальної норми, що регулює відповідальність водія, який є військовослужбовцем за керування транспортним засобом, який належить фізичній особі у стані алкогольного сп`яніння.

Матеріали справи не містять даних про те, що у визначений в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 326987 час та місце водій ОСОБА_1 виконував обов`язки військовослужбовця. Згідно відеозапису ОСОБА_1 зазначив лише, що він є військовослужбовцем та рухається на станцію, при цьому ОСОБА_1 жодних пояснень, що він в даний час виконує обов`язки військової служби поліцейським не повідомляв.

Відтак, суд приходить до висновку, про те, що оскільки ОСОБА_1 на час вчинення інкримінованого адміністративного правопорушення не виконував обов`язки військової служби, не перебував на території військових частин, йому інкриміновано вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, він несе адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння на загальних засадах, а порядок огляду на стан сп`яніння визначається ст. 266 КУпАП.

Положеннями ст. 255 КУпАП встановлено, що складання протоколів про адміністративні правопорушення за статтею 130 КУпАП, віднесено до компетенції, зокрема, органів Національної поліції, а тому, з огляду на вищезазначене, посилання сторони захисту про застосовування до ОСОБА_1 спеціального порядку огляду на стан сп`яніння, визначеного ст. 266-1 КУпАП, є безпідставним.

За таких обставин, огляд водія ОСОБА_1 на стан сп`яніння правомірно здійснений в загальному порядку, закріпленому ст. 266 КУпАП, а тому при складанні протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 такий порядок порушений не був.

Щодо доводів захисника про те, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що ОСОБА_1 було відсторонено від керування транспортними засобами, а тому процедура огляду на стан алкогольного сп`яніння є недійсною. Відсторонення від керування транспортним засобом не відноситься до етапів процедури огляду водія на стан алкогольного сп`яніння, а є наслідком.

Захисник звертає увагу на те, що у п.7 протоколу вказано дату, коли нібито ОСОБА_1 керував транспортним засобом, але час зазначений 00:00 та не зазначено, який саме огляд проходив ОСОБА_1 і не вказано результат такого огляду (кількість проміле). При цьому суд зазначає, що час 00:00 керування ОСОБА_1 є технічною опискою, так як вбачається з долучених до протоколу доказів час, коли ОСОБА_1 11 травня 2025 року керував автомобілем та був зупинений поліцейськими близько 10.40 год. В той же час протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 складений з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП, оскільки в ньому вказана: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення. При цьому ні вимоги ст. 256, ні ст. 130 КУпАП не зобов`язують посадову особу, яка складає протокол про адміністративне правопорушення, вказувати в ньому вид огляду та результати такого огляду (кількісні показники). В протоколі про адміністративне правопорушення в достатній мірі вказано суть інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення й таке узгоджується з диспозицією ч.1 ст. 130 КУпАП.

Разом з тим, суд погоджується із захисником про недоцільність складення працівниками поліції направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції ОСОБА_1 в КНП «Тростянецька лікарня» та його долучення до матеріалів справи, оскільки ОСОБА_1 не направлявся працівниками поліції для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння до медичного закладу, так як пройшов такий огляд на місці зупинки транспортного засобу. Відповідно вказаний документ не має жодного доказового значення у справі.

Підстав для закриття провадження у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, суд не вбачає.

Дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особи правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

При призначенні адміністративного стягнення ОСОБА_1 враховую характер скоєного правопорушення, особу винного, майновий стан, відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують відповідальність, та вважаю за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Доводи про те, що застосування судом до ОСОБА_1 стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами паралізує можливість виконувати конституційний обов`язок із захисту Батьківщини, фактично паралізує не тільки його особисту військову службу, але й решти військовослужбовців, оскільки ОСОБА_1 буде позбавлений можливості виконувати безпосередні свої службові військові обов`язки, суд оцінює критично та звертає увагу на наступне. Санкцією частини першої статті 130 КУпАП встановлено накладення на водіїв лише стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Альтернативи накладення стягнення за ч.1 ст. 130 КУпАП на водіїв без позбавлення права керування транспортними засобами законом не передбачено.

Також, при цьому варто наголосити на тому, що суду стороною захисту не надано жодних доказів того, що виконання ОСОБА_1 своїх службових пов`язане безпосередньо з керуванням транспортними засобами.

Щодо прохання сторони захисту про застосування аналогії закону й на підставі ст. 69 КК України не застосовувати до ОСОБА_1 позбавлення права керування транспортними засобами, то таке є безпідставним та не грунтується на вимогах закону.

Аналогія закону це засіб заповнення прогалин у законодавстві, який полягає у застосуванні до нього іншої норма закону, яка регламентує подібні правовідносини.

Конституційний Суд України у п.3.4, п.3.6 свого рішення від 11.10.2011 (справа №10-рп/2011), аналізуючи положення міжнародних актів, наголосив, що «не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення», а відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним». У цьому рішенні Суд поширив певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

У законодавстві України діє поняття аналогія закону (крім кримінального права, ч.4 ст. 3 КК України).

Згідно з ч.1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429, 437-439, 442, 442-1 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Отже, застосування за аналогією вимог ст. 69 КК України можливе, якщо певні обставини або сукупність обставин одночасно відповідають двом умовам, визначеним в законі: вони 1) можуть бути визнані такими, що пом`якшують покарання відповідно до частин 1 та/або 2 статті 66 КК, і 2) істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.

У даному випадку судом при розгляді справи не встановлено жодних пом`якшуючих відповідальність ОСОБА_1 обставин, ні тих, що безпосереньо визначені в ст. 34 КУпАП, ні будь-яких інших.

Відповідно до ч.7 ст. 283 КУпАП постанова суду (судді) про накладення адміністративного стягнення повинна містити положення про стягнення з особи, щодо якої її винесено, судового збору.

Згідно з п.5 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення судовий збір встановлюється у 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 605,60 грн. Отже, з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір в дохід держави.

Керуючись ст. ст. 221, 283, 284 КУпАП, п.5 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суддя

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн (сімнадцять тисяч гривень) (рахунок UA0002001, отримувач коштів: ГУК у Вінницькій обл./Він. обл./21081300, , банк: Казначейство України (ЕАП) в дохід держави, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , судовий збір в дохід держави у сумі 605,60 грн (шістсот п`ять гривень 60 коп.) (рахунок UA0026001, отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код класифікації доходів бюджету: 22030106).

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з часу її винесення через Тростянецький районний суд Вінницької області.

Строк позбавлення права керування транспортними засобами відраховувати з моменту примусового вилучення посвідчення водія або з моменту його добровільної здачі.

Згідно з ч.1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу.

Відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу, тобто в сумі 34000 грн (тридцять чотири тисячі гривень).

У випадку добровільної сплати штрафу в строк визначений ч.1 ст. 307 КУпАП платіжний документ надати Тростянецькому районному суду Вінницької області (вул. Соборна, 21, с-ще Тростянець, Гайсинський район, Вінницька область).

Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці з дня набрання постановою законної сили.

Повний текст постанови виготовлений 13 серпня 2025 року.

Суддя А.М. Мудрак