П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Київ

13 серпня 2025 року

Суддя Подільського районного суду м. Києва Ларіонова Н.М., розглянувши матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

-за ст. 124 КУпАП, -

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянка України, проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

-за ст. 122-4 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

08 червня 2025 року о 08 год. 43 хв. ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Hyundai», д.н.з. НОМЕР_2 , за адресою: вул. Петра Сагайдачного, 4А, що у Подільському районі м. Києва, перед початком руху не дотримався безпеки руху, перетнув суцільну розмітку 1.1., виїхав на нерегульоване перехрестя на заборонений (червоний) сигнал світлофора, не надав дорогу автомобілю «Peugeot», д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 , яка рухалася по вул. Боричів узвіз, на зелений сигнал світлофора, що призвело до зіткнення, що спричинило пошкодження обох транспортних засобів з матеріальними збитками.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, 08 червня 2025 року о 08 год. 43 хв. ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «Peugeot», д.н.з. НОМЕР_3 , за адресою: вул. Петра Сагайдачного, 4А, що у Подільському районі м. Києва, будучи причетною до дорожньо-транспортної пригоди залишила місце події.

На підставі ч. 2 ст. 276 КУпАП справа розглядається за місцем вчинення правопорушення.

В судовому засіданні ОСОБА_3 показала, що 08 червня 2025 року приблизно з 08 год 15 хв до 9 год. 00 хв., керуючи легковим транспортним засобом Peugeot 207, державний номер НОМЕР_4 , в м. Києві, рухалася по вул. Сагайдачного 4-А, на зелений сигнал світлофору, швидкість руху не перевищувала, раптом перед моїм автомобілем на швидкості пронісся білий автомобіль, який здійснював маневр перевлаштування та рухався на заборонений сигнал світлофору. Оскільки я не відчула ніякого удару чи звуків зіткнення з даним автомобілем, я проїхавши декілька метрів зупинилася в безпечному для руху місці і переконавшись в тому що білий автомобіль поїхав далі та будучи впевненою в тому, що ніякої дорожньо- транспортної пригоди не трапилося, поїхала далі. Приїхавши до місця свого призначення, вийшовши з автомобіля виявила відсутність переднього номерного знаку і припустила що могла його загубити по дорозі, а саме в районі вул. Сагайдачного, оскільки там дорожнє покриття вислане брущаткою і при русі автомобіль піддається значній вібрації. Проїхавши тим самим маршрутом, в тому числі і по вулиці Сагайдачного, свій номерний знак я так і не виявила. Проїжджаючи по вулиці Сагайдачного я не бачили ні працівників патрульної поліції ні білого автомобіля. Через годину мені зателефонував інспектор патрульної поліції та повідомив що мій номерний знак у нього і що водій білого автомобіля заявив про дорожньо- транспортну пригоду з пошкодженням його автомобіля. Приїхавши на вулицю Сагайдачного я побачила працівника поліції та водія білого автомобіля, працівник поліції склав схему ДТП зі слів водія білого автомобіля, при цьому ніяких пошкоджень на моєму ТЗ не було виявлено. 19 червня 2025 року за викликом я прибула до управління патрульної поліції де під диктовку написала пояснення про нібито дорожньо-транспортну пригоду (хоча я не відчула ніякого удару чи зіткнення і була переконана що ніякого ДТП не було), однак на мене інспектор склав протокол про адміністративне правопорушення за нібито залишення місця дорожньо- транспортної пригоди. На водія білого автомобіля ніяких протоколів не було складено, тим більше і за ст. 122-4 КУпАП, і це при тому що він спокійно поїхав далі не зупиняючись і лише згодом зателефонував до поліції та повернувся на вул. Сагайдачного, де як він стверджує сталася ДТП. Оскільки, вона на момент візуального контакту з білим автомобілем, який пронісся перед моїм автомобілем не відчула ознак зіткнення з ним і була впевнена в відсутності дорожньо- транспортна пригоди, переконавшись що білий автомобіль поїхав далі без зупинки, залишила місце так «званої» дорожньо-транспортної пригоди без будь якого умислу. Просила закрити провадження відносно неї у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

ОСОБА_1 будучи повідомленим про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку, в судові засідання не з`являвся, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи не надав.

Відповідно до статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Згідно зі статтею 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 251 КУпАП передбачає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до статті 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Даючи оцінку діям водія ОСОБА_2 суд дійшов такого.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено відповідальність.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, у відповідності до положень ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як убачається з матеріалів, відеозапису, водій ОСОБА_2 ніяким чином не мала на меті приховувати факт ДТП або обставини її скоєння, оскільки навіть і не знала про неї, як вбачається з пояснень самої ОСОБА_2 . А отже умисел на вчинення правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП відсутній.

Сам факт події ДТП і не залишення винної чи потерпілої особи на місці, не утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, оскільки у даному випадку слід також встановити обставини, які свідчать про те, що це було свідомим та умисним діянням.

Враховуючи характер та локалізацію пошкоджень транспортних засобів, а також те, що водій ОСОБА_2 у момент зіткнення не відчула ніякого удару, і у останньої був відсутній умисел на залишення місця дорожньо-транспортної пригоди по причинні незнання про неї.

За змістом ст.ст. 279, 280 КУпАП справа про адміністративне правопорушення має суддею розглядатись у межах тих обставин, які зазначенні у протоколі про таке порушення.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях притримується позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням викладеного, оцінюючи вищевикладені обставини, суд вважає, що в діях ОСОБА_2 відсутні подія та склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, та відповідно провадження у справі слід закрити.

Даючи оцінку діям водія ОСОБА_1 суд дійшов такого.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні вищевказаного правопорушення підтверджується такими доказами: у вчиненні вищевказаного правопорушення підтверджується такими доказами: протоколом про адміністративне правопорушення ЕПР1 № 385223 від 08.07.2025, схемою місця ДТП від 08.07.2025, яка підписана тільки водієм ОСОБА_1 .

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 10.1 ПДР України, згідно з яким, згідно з яким, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, також порушив п. 2.3 (б) ПДР України, відповідно до якого, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі, також порушила п. 8.7.3 (е) ПДР України, відповідно до якого, сигнали світлофора мають такі значення: е) червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух. Сигнал у вигляді зеленої стрілки (стрілок) у додатковій (додаткових) секції разом з жовтим або червоним сигналом світлофора інформує водія про те, що рух дозволяється у вказаному напрямку за умови безперешкодного пропуску транспортних засобів, які рухаються з інших напрямків. Стрілка зеленого кольору на табличці, встановленій на рівні червоного сигналу світлофора з вертикальним розташуванням сигналів, дозволяє рух у зазначеному напрямку при ввімкненому червоному сигналі світлофора з крайньої правої смуги руху (або крайньої лівої смуги руху на дорогах з одностороннім рухом) за умови надання переваги в русі іншим його учасникам, які рухаються з інших напрямків на сигнал світлофора, що дозволяє рух.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_1 , повинен був рухатись з дотриманням безпечного бокового інтервалу при зміні напрямку руху.

Пунктом 1.4 Правил дорожнього руху України передбачено, що кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила, тобто кожний учасник дорожнього руху має дотримуватися Правил дорожнього руху і може розраховувати на дотримання цих Правил будь-якою іншою особою, яка бере участь у русі. Це має бути гарантією передбачуваності розвитку ситуації на дорозі. Будь-яке відхилення від вимог та положень Правил може призвести до порушення встановленого порядку руху дорогами України і створення аварійної ситуації.

Таким чином, в діях ОСОБА_1 наявні ознаки правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, тобто порушення водієм транспортного засобу правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Підстав, що виключають адміністративну відповідальність ОСОБА_1 згідно зі ст. 17 КУпАП у справі не встановлено. Терміни притягнення до адміністративної відповідальності не збігли.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, з урахуванням обставин скоєння правопорушення, суд вважає необхідним застосувати до правопорушника ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах санкції ст. 124 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Суд вважає, що саме таке обране нею стягнення, відповідно до ст. 23 КУпАП, буде мірою відповідальності та застосовано з метою виховання порушника ОСОБА_1 в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, та запобігати вчиненню нових правопорушень, як самими порушниками, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладання адміністративного стягнення стягується судовий збір у розмірі 0,2 мінімальної заробітної плати, що на час вчинення адміністративного правопорушення складав 605,60 грн., в зв`язку з чим, відповідно до вимог ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з правопорушника підлягає стягнення в дохід держави судового збору у вказаному розмірі.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 23, 33, 40-1, 122-4, 124, 247, 280, 283, 284, 291 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 00 копійок.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП стосовно ОСОБА_2 - закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд міста Києва.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Штраф має бути сплачений добровільно не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу після набрання нею законної сили, а в разі оскарження постанови, не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати штрафу у добровільному порядку у встановлений строк, копія постанови буде направлена до відділу державної виконавчої служби для примусового виконання.

Строк пред`явлення постанови до виконання - три місяці з дня набрання постановою законної сили.

Згідно з ст. 308 КУпАП у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з порушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та витрати на облік правопорушення.

Суддя Н. М. Ларіонова