Справа № 304/1759/25 Провадження № 3/304/922/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 серпня 2025 року м. Перечин

Суддя Перечинського районного суду Закарпатської області Сидоренко Ю.В., за участю: особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Перечин адміністративний матеріал (протокол про адміністративне правопорушення протокол серії ЗхРУ №351735 від 01.08.2025 року, який надійшов з відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ІНФОРМАЦІЯ_2 відносно: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м.Перечин Закарпатської області, громадянина України, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, не працюючого, не навчається, зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , моб. тел: НОМЕР_2 ,

за ч.1 ст.185-10 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу серії ЗхРУ №351735 від 01.08.2025 року, складеного начальником відділення забезпечення функціонування безпілотних авіаційних комплексів протидії безпілотним повітряним суднам ОСОБА_3 , вбачається, що 01 серпня 2025 року близько 22 год. 50 хв. був виявлений та затриманий ОСОБА_1 на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » на околиці м.Перечин (Ужгородського району Закарпатської області) прикордонним нарядом «Контрольний пост» спільно з офіцером оперативно-розшукової групи на відстані 7000 метрів до державного кордону в районі 202 прикордонного знаку, при цьому останній здійснив злісну непокору законній вимозі військовослужбовця ДПС України під час виконання ними службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону та під час перевірки документів військовослужбовцями ОСОБА_1 чинив опір та вдавався до втечі від прикордонного наряду в умовах воєнного стану, чим порушив вимоги ч.1 ст.23,34 Закону України «Про Державну прикордонну службу» від 03.04.2003 року, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.185-10 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185-10 КУпАП не визнав повністю, проти фактичних обставин, викладених у протоколі про адміністративні правопорушення, заперечує. Та суду пояснив, що близько 22 год. 50 хв. 01 серпня 2025 року він їхав на автомобілі марки «Ауді» д.н.з. НОМЕР_3 в сторону с.Зарічово до своєї дівчини. На виїзді з міста Перечин автомобіль під його керуванням був зупинений прикордонним нарядом. На вимогу офіцера прикордонної служби він припаркував автомобіль на узбіччі, показав свій паспорт, відкрив багажник. Потім повідомили, що необхідно йому пересісти в службовий автомобіль, на що він погодився та його відвезли до відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 », де він перебував з 22-00 години до 04-00 години наступного дня, без будь-яких пояснень з боку службових осіб прикордонної служби. Всі вимоги, які лунали від вказаних службових осіб, він виконував, проте з невідомих для нього причин було складено протокол про адміністративне правопорушення відносно нього за ст.185-10 КУпАП. Зазначив суду, що жодного опору він не вчиняв та не є порушником. Вказує, що в його діях відсутні будь-які дії, які б свідчили про здійснення злісної непокори законній вимозі військовослужбовця ДПС України під час виконання ними службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону. Вважає, що відносно нього незаконно складено протокол про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.185-10 КУпАП, у зв`язку з чим, просить закрити провадження у даній справі за відсутності в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Вислухавши в судовому засіданні пояснення ОСОБА_1 , повно та всебічно вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення за ст.185-10 КУпАП відносно ОСОБА_1 , суддя приходить до таких висновків.

Згідно ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст.129 Конституції України, однією з основних засад судочинства, є забезпечення доведеності вини.

У відповідності до вимог ч.1 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленому законом.

Статтею 248 КУпАП визначено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку, та усунувши усі можливі сумніви, і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

Згідно зі ст.251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема і протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та інше.

Адміністративна відповідальність за ч.1 ст.185-10 КУпАП передбачає, що правопорушенням є злісна непокора законному розпорядженню чи вимозі військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону, суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні чи здійсненням прикордонного контролю в пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон України або контрольних пунктах в`їзду-виїзду, або члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, який бере участь в охороні державного кордону України.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого статтею, полягає у вчиненні такого діяння: відкритої відмови виконати законне розпорядження чи вимогу військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону чи суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні, або члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, який бере участь в охороні державного кордону України, а так само іншого умисного їх невиконання зазначених розпоряджень та вимог.

Злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків, члена громадського формування з охорони громадського порядку чи військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку або відмова, виражена у зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок (абзац другий пункту 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 червня 1992 року № 8 «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів»).

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 11.10.2011 року №10-рп/2011 надав тлумачення визначенню непокори: «Слово "непокора" означає відмову від виконання або ігнорування виконання певної вимоги».

В протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не вказано в чому полягали законні вимоги працівника Державної прикордонної служби та в чому саме полягала злісна непокора ОСОБА_1 цим законним вимогам. Також відсутні відомості про те, що працівники Державної прикордонної служби України пред`явили ОСОБА_1 саме законні вимоги або розпорядження.

З пояснень в судовому засіданні ОСОБА_1 вказав, що за першою ж вимогою надати документ, що посвідчує його особу, він вказану вимогу інспектора прикордонної служби виконав, надав паспорт громадянина України, а також відкрив багажник, будь-яких інших вимог не надходило.

Згідно п.1 ст.21-7 Закону України "Про Державну прикордонну службу України" поверхнева перевірка здійснюється щодо осіб, речей, товарів (вантажів) і транспортних засобів, які перебувають у контрольованому прикордонному районі, в пункті пропуску (пункті контролю) через державний кордон України або контрольному пункті в`їзду-виїзду, а саме:

1) у разі порушення особою чи спроби особи порушити прикордонний режим, режим у пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон України, режим у контрольних пунктах в`їзду-виїзду або зашкодити інтересам національної безпеки України;

2) у разі перебування особи в межах прикордонної смуги без відповідного дозволу;

3) у разі наявності підстав вважати, що в транспортному засобі перебуває правопорушник або особа, свобода якої обмежується в незаконний спосіб;

4) у разі наявності підстав вважати, що в особи чи в транспортному засобі знаходиться річ, обіг якої заборонено чи обмежено або яка становить загрозу життю і здоров`ю людини;

5) якщо транспортний засіб або річ особи є знаряддям вчинення правопорушення та/або знаходяться в місці, в якому могло бути вчинено правопорушення;

6) в інших випадках, передбачених законодавством або рішенням суду.

До матеріалів справи, окрім протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ № 351735 від 01.08.2025 року, суду надано наступні документи: протокол про адміністративне затримання ОСОБА_1 від 01.10.2025 року (а.с.2); протокол особистого огляду, огляду та вилучення речей і документів від 02.10.2025 року та серед вилучених у ОСОБА_1 речей були такі: паспорт громадянина України № НОМЕР_4 , мобільний телефон «Айфон 11» ІМЕІ: НОМЕР_5 (а.с.3); фотокопія паспорту на ім`я ОСОБА_1 (а.с.4); рапорт начальника відділення забезпечення функціонування безпілотних авіаційних комплексів протидії безпілотним повітряним суднам ОСОБА_3 від 01.08.2025 року (а.с.8), схема затримання громадянина України ОСОБА_1 (а.с.9).

Будь-яких інших доказів на підтвердження наявності адміністративного правопорушення за ч.1 ст.185-10 КУпАП, а також винуватості ОСОБА_1 у його вчиненні, суду не надано.

Під час оформлення матеріалів справи, не надано доказів того, чи перебував військовослужбовець при виконанні обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону, чи були його розпорядження, вимоги законними.

При цьому, сукупність зібраних та проаналізованих по справі доказів не дозволяє їх спростувати у категоричній формі та зробити беззаперечний і однозначний висновок про вчинення ОСОБА_1 неправомірних дій.

З наданих до суду доказів неможливо встановити наявність в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185-10 КУпАП, оскільки суду не надано жодного доказу (фото-, відеофіксації) того, що останній вчинив злісну непокору вимозі прикордонника.

Сам протокол не доводить факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185-10 КУпАП, яке йому інкримінується.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Враховуючи зазначене, протоколи про адміністративні правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 , суперечать встановленим обставинам справи, твердження в них зроблені та тримаються на припущеннях, що відповідно до ст.62 Конституції України піддається сумніву та тлумачиться на користь людини.

Також зауважує, що суд не має повноважень збирати докази винуватості особи відповідно до практики ЄСПЛ, зокрема позицію суду у справах «Малофєєва проти Росії» ("Malofeyevav. Russia", рішення від 30.05.2013 року, заява N 36673/04) та «Карелін проти Росії» ("Karelin v. Russia", заява N 926/08, рішення від 20.09.2016 року) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що «…суд не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом)».

Так, в силу п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам "Кобець проти України" від 14.02.2008 року, "Берктай проти Туреччини" від 08.02.2001 року, "Лавенте проти Латвії" від 07.11.2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення "за відсутності розумних підстав для сумніву", що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростованих презумпцій.

Тобто, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь. Аналогічна норма міститься також у положеннях статті 62 Конституції України.

З огляду на встановлені обставини, викладене обґрунтування, суддя дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 не доведена поза розумним сумнівом (застосування принципу в рішенні ЄСПЛ «Кобець проти України»). Цей висновок суду дає підстави застосувати положення статті 247 п.1 ч.1 КУпАП, та закрити провадження в справі.

Відповідно до пункту 1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

З наведених вище підстав, суддя приходить до висновку про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185-10 КУпАП, а провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. ч.1 ст.185-10, п.1 ч.1 ст.247, ст.ст.251, 283-285, 294 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 - закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185-10 КУпАП Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова судді в справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подаються до Закарпатського апеляційного суду через Перечинський районний суд Закарпатської області.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя:Сидоренко Ю. В.