ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2025 року м. Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Потоцький В.П., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника адвоката Данко М.В., розглянувши апеляційну скаргу адвоката Данко М.В. на постанову Вижницького районного суду Чернівецької області від 15 липня 2025 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Вижницького районного суду Чернівецької області від 15 липня 2025 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП і за його вчинення накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн.. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

Згідно з постановою районного суду, ОСОБА_1 04.04.2025 року, о 23 год. 10 хв. в м. Вижниця по вул. Бурги, 5, керував транспортним засобом «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, почервоніння шкіри обличчя. Від проходження тесту на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився на місці зупинення транспортного засобу та у КНП «Вижницька міська лікарня», чим порушив п. 2.5 ПДР і вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, адвокат Данко М.В. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати постанову районного суду, а справу щодо його довірителя закрити у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Свої доводи обґрунтовує тим, що рішення суду не відповідає матеріалам справи і вимогам матеріального та процесуального права.

Стверджує, що у матеріалах справи відсутні докази керування транспортним засобом без увімкнених фар ближнього світла, а тому працівники поліції безпідставно зупинили транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1

ЄУНСС:713/1525/25 Головуючий у І інстанції: Кириляк А.Ю. НП:33/822/400/25 Головуючий в апеляційній ін-ції: Потоцький В.П.

Зазначає, що акт огляду на стан алкогольного сп`яніння не містить виявлених ознак такого сп`яніння та дати його складання.

Вважає наявну в матеріалах справи довідку про відмову від проходження неналежним та недопустимим доказом.

Посилається на відсутність висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння.

Також вказує на те, що протокол не може бути належним та допустимим доказом у зв`язку з наявністю розбіжностей в даті та часі.

Звертає увагу і на те, що працівники поліції не відсторонили ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, що викликає сумніви у законності дій поліцейського при оформленні матеріалів.

Заслухавши ОСОБА_1 , його захисника адвоката Данко М.В., які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та викладені у апеляційній скарзі доводи, суд доходить такого.

Згідно зі ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Відповідно до вимог ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи щодо ОСОБА_1 належним чином дотримані.

У відповідності до вимог п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Статтею 130 КУпАП передбачена відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

У суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 свою вину не визнав та пояснив, що у вказаний у протоколі про адміністративне правопорушення місці і час дійсно рухався на власному транспортному засобі, однак він нічого не порушував. Стверджував, що нічого не вживав, а огляд не пройшов тому, що його обурила поведінка працівників поліції.

Незважаючи на такі пояснення ОСОБА_1 , його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто у відмові від проходження огляду на стан сп`яніння у законному порядку, повністю доведена наявними у справі доказами, яким районний суд дав правильну юридичну оцінку, з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Зокрема, дані, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 №291032 свідчать про те, що ОСОБА_1 04.04.2025 року, о 23 год. 10 хв. в м. Вижниця по вул. Бурги, 5, керував транспортним засобом «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, почервоніння шкіри обличчя. Від проходження тесту на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився на місці зупинення транспортного засобу та у КНП «Вижницька міська лікарня», чим порушив п. 2.5 ПДР і вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.1).

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений у відповідності з вимогами ст. 256 КУпАП, компетентним органом в межах повноважень наданих особі, яка його склала, в якому чітко викладено, як суть правопорушення, так і інші відомості, необхідні для правильного вирішення даної справи. При цьому, будь-які зауваження щодо змісту вказаного протоколу відсутні.

Водночас обставини, викладені у вищезазначеному протоколі, підтверджуються й іншими доказами, наявними у справі.

Так, із направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, вбачається, що в ОСОБА_1 виявлені ознаки сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, почервоніння шкіри обличчя, однак ОСОБА_1 відмовився від огляду на стан сп`яніння в медичному закладі (а.с.6).

Із акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів вбачається, що огляд не проводився у зв`язку з відмовою ОСОБА_1 від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу за допомогою «спеціального технічного засобу» (а.с.5).

Згідно з довідкою №22 від 04 квітня 2025 року, ОСОБА_1 від медичного огляду на стан сп`яніння відмовився (а.с.7).

Факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, при обставинах, зазначених у вказаному вище протоколі, підтверджується відеозаписами з боді-камер працівників поліції, з яких вбачається, що працівники поліції запропонували ОСОБА_1 , у якого були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, пройти огляд на стан сп`яніння у передбаченому законом порядку, однак водій відмовився пройти такий огляд як на місці зупинки транспортного засобу, так і в закладі охорони здоров`я (а.с.32 диск).

Разом з цим, як вбачається з відеозаписів ОСОБА_1 підтвердив, що "трохи п`яний" (а.с.32, диск, відеозапис 22:59:05).

У зв`язку з цим поліцейський обґрунтовано вказав на наявні ознаки алкогольного сп`яніння та запропонував ОСОБА_1 пройти огляд у встановленому законом порядку.

Отже, дослідивши матеріали даної справи про адміністративне правопорушення, суд першої інстанції правильно встановив, що ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Поряд з цим, дослідивши вказаний відеозапис, апеляційним судом не встановлено порушень вимог закону щодо підстав та порядку проведеного огляду, які були б підставами для закриття справи про адміністративне правопорушення, а тому й у цій частині доводи апелянта є безпідставними.

Суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апелянта про недійсність акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використання спеціальних технічних засобів з огляду на те, що він не містить дату/час складання, виходячи з наступного.

Згідно з додатком 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735, форма акту не передбачає обов`язкового зазначення цих даних, тому відсутність цих реквізитів сама по собі не робить акт недійсним.

Доводи апелянта про те, що у матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують законність зупинки транспортного засобу, є безпідставними.

Так, відповідно до п.1, 3 ч.1 ст.35 Закону України «Про національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: якщо водій порушив Правила дорожнього руху; якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення.

Із відеозаписів, долучених до матеріалів справи працівниками поліції, вбачається, що ОСОБА_1 було зупинено працівниками поліції за порушення ПДР, а саме за керування транспортним засобом без ввімкненого режиму ближнього світла фар у темну пору доби (за що працівники поліції винесли постанову, а.с.3), про що неодноразово повідомлено водієві.

Отже, зупинка транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 працівниками поліції була законною.

Окремі недоліки, на які вказує апелянт, є несуттєвими та такими, що не спростовують факту відмови ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Що стосується посилань апелянта про не відсторонення ОСОБА_1 працівниками поліції від керування транспортним засобом, то такі не є тією безумовною підставою для визнання його дій такими, що не містять складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Отже, дослідивши матеріали даної справи про адміністративне правопорушення, суд першої інстанції правильно встановив, що ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Всі інші апеляційні доводи апелянта мають формальний характер та спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення. Такі доводи не спростовують встановлених обставин того, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.130 КУпАП.

При цьому апеляційний суд керується висновком Європейського суду з прав людини, зробленим ним у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, де в п. 58 Суд вказав, що хоча пункт 1 статті Конвенції (Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, однак його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.

При вирішенні питання про накладення на правопорушника адміністративного стягнення районним судом цілком враховано вимоги ст. 33 КУпАП.

Рішення районного суду по суті є правильним, порушень матеріального або процесуального права, які би давали апеляційному суду право скасувати його, не встановлено, а тому подану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

На підставі наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП, Чернівецький апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Данко М.В. в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Вижницького районного суду Чернівецької області від 15 липня 2025 року щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Чернівецького

апеляційного суду В.П. Потоцький