Справа № 522/3590/25
Провадження № 3/522/2020/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2025 року місто Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Ляшко О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з Управління патрульної поліції в Одеській області, стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ

15.02.2025 року о 12:10 годині у м. Одеса, вул. Балківська, 57А, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «MAN TGA26.363» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме зіниці очей які не реагують на світло, поведінка, яка не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я «КНП ООМЦ ПЗ ООР» у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5. ПДР, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Судовий розгляд проведено за відсутності ОСОБА_1 , який в судове засідання не з`явився, будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку.

Водночас суд враховує, що у даній категорії справ участь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності не є обов`язковою, а в даній справі участь ОСОБА_1 у судовому розгляді справи забезпечена участю його захисника Довгун А.Л. За таких обставин, судовий розгляд проведено за відсутності притягуваного, але за участю його захисника. Суд вважає, що були створені всі умови для реалізації права особи на доступ до правосуддя.

Захисником Довгун А.Л. у судовому заявлено клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Заслухавши захисника, розглянувши протокол про адміністративне правопорушення, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що ОСОБА_1 своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 1 ст. 130 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа знаходилася в стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом та чи дійсно саме та особа, відносно якої складено протокол, а не інша, керувала транспортним засобом, чи є встановлений факт наявності у особи ознак алкогольного сп`яніння, наркотичного сп`яніння чи іншого сп`яніння та відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння на місці скоєння правопорушення або в умовах лікувального закладу, щодо вживання алкогольних напоїв, наркотичних, психотропних речовин або лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Дослідженні судом докази, зокрема відомості, що наведені в протоколі серії ЕПР1 №247733 від 15.02.2025 року про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП стосовно ОСОБА_1 , Направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 15.02.2025 року, відеозаписи долучені до матеріалів справи, свідчать про те, що в розумінні ст. 251 КУпАП, вони є належними, допустимими та такими, що дають можливість суду прийняти рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.

Суд визнає зазначені докази допустимими, оскільки вони зібрані з дотриманням вимог ст. 266 КУпАП, Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 року №1103, а також Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за № 1413/27858.

Згідно з ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Статтею 53 цього Закону передбачено, що юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.

Зі змісту ч. 1 ст. 266 КУпАП, оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння підлягають особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2 Розділу І «Загальні положення» Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

У п. 4 Розділу І «Загальні положення» Інструкції визначені ознаки наркотичного сп`яніння, які дають підстави поліцейському вважати, що особа перебуває у стані сп`яніння, серед яких визначено: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння(крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло, сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови, почервоніння обличчя або неприродна блідість, що і було виявлено поліцейським у притягуваного ОСОБА_1 , а тому були підставою для проведення його огляду.

Відповідно до п. 2.5. ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Твердження адвоката про сумнівність визначення поліцейськими ознак сп`яніння у водія суд не може покласти в основу рішення у справі, оскільки відповідно до положень вищезазначеної Інструкції №1452/735 визначення ознак щодо можливості перебування водія у стані сп`яніння відноситься до виключної компетенції поліцейських, а перевірка наявності чи відсутності у водія такого стану здійснюється в порядку проходження ним відповідного огляду на місці зупинки або/чи у медичному закладі. Тому, у випадку наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані сп`яніння, останній на вимогу поліцейських за положеннями пункту 2.5 ПДР України, зобов`язаний пройти медичний огляд.

Щодо твердження захисника про порушення під час складання протоколу Направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції наявність формальних неточностей у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для встановлення відсутності в діях особи складу адміністративного правопорушення. Вказані недоліки є суто формальними, та не впливають на його правомірність відповідно до постанови Верховного Суду від 18 січня 2023 року у справі № 826/10888/18.

Суд критично ставиться до твердження захисника про не доведення факту відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, оскільки не можливо ідентифікувати на відеозапису хто саме цей водій і яка особа надає відмову. Зазначені твердження спростовуються відеозаписом, а саме відеофайлом «ЕПР1 247733 ОСОБА_1 , ст. 130» на якому з самого початку зафіксовано проведення заходів, щодо оформлення дорожньої - транспортної пригоди за участю двох водіїв. Так, протокол за вчинення ДТП було складено на ОСОБА_1 і після ознайомлення з ним працівниками поліції було запропоновано ОСОБА_1 присісти до службового автомобіля, а іншому водію працівник поліції повідомляє, що він може бути вільний. В подальшому знаходячись автомобілі поліцейський звертається до ОСОБА_1 за ім`ям по батькові і повідомляє про те, що він вбачає в нього ознаки наркотичного сп`яніння і пропонує пройти огляд в медичному закладі, на що ОСОБА_1 надається відповідь про відмову від проходження (тайм-код: 01:10:00 - 01:21:10).

Крім того, доводи захисника про не роз`яснення наслідків відмови від проходження огляду, спростовуються відеозаписом, так працівниками патрульної поліції було роз`яснено ОСОБА_1 , що у випадку відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння відносно нього буде складений протокол про адміністративне правопорушення за порушення п. 2.5 ПДР України, за ще передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку із чим твердження сторони захисту щодо не роз`яснення наслідків відмови є безпідставними (тайм-код: 01:21:15 - 01:21:35).

Суд також зауважує, що ОСОБА_1 , будучи особою, яка має водійське посвідчення, обов`язково склав іспит стосовно наявності знань Правил дорожнього руху України і сам факт отримання цього посвідчення вказує на знання водієм цих Правил.

Посилання сторони захисту на відсутність інформації щодо технічних засобів відеофіксації у протоколі про адміністративне правопорушення, що робить їх недопустимими доказами у справі, на увагу суду не заслуговують, з огляду на таке.

Частиною 1 статті 256 КУпАП визначено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Вимоги щодо обов`язкового зазначення відомостей про засоби відеофіксації вказана стаття не містить.

Крім того, в протоколі серії ЕПР1 №247733 від 15.02.2025 року пункті 10 «Технічний засіб відеозапису» вказані номери 474489 та 474540 нагрудних камер поліцейських, які також вбачаються на відеозаписі. Таким чином слід визнати безпідставними доводи щодо визнання відеозапису недопустимими як доказу відеозапису з нагрудних камер поліцейських.

Доводи захисника про те, що відеозапис є неналежним доказом по справі не може бути підставою для звільнення від адміністративної відповідальності, оскільки відповідно до наданого відеозапису, на ньому відображена подія вчиненого ОСОБА_1 правопорушення та є об`єктивним доказом, що дозволяє встановити факт вчинення особою адміністративного правопорушення.

Також, суд зауважує на тому, що відносно ОСОБА_1 складено протокол саме за відмову останнього від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, у зв`язку із чим суд не приймає до уваги докази сторони захисту, зокрема подорожний лист № 045001 вантажного автомобіля, а відтак зазначений висновок не є належним доказом у цій справі. Більш того, суд зауважує, що зазначений доказ жодним чином не свідчить про проходження ОСОБА_1 медичного огляду на стан сп`яніння та не спростовує факту відмови останнього від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Водночас, судом приймаються до уваги посилання сторони захисту щодо не роз`яснення ОСОБА_1 його прав та обов`язків працівниками патрульної поліції, проте суд зауважує, що зазначена обставина не може свідчити про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Більш того, суд враховує, що водієм ОСОБА_1 в протоколі про адміністративне правопорушення поставлено особистий підпис в графі про роз`яснення прав, на відеозаписі він не вимагає додатково роз`яснити йому права, а судом притягуваному компенсовано таке право та вжито всіх заходів для реалізації притягуваним його прав, передбачених ст. 268 КУпАП і, такий недолік, допущений з боку поліцейський не спростовує в цілому доведеності порушення притягуваним п.2.5. ПДР та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

З викладеного слідує, що ОСОБА_1 , який отримав посвідчення водія внаслідок складання ним іспиту на знання вимог ПДР України, відмовляючись від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, який передбачає, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином з викладеного слідує, що вина ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП повністю доведена зібраними матеріалами справи про адміністративне правопорушення.

Судом враховується характер скоєного правопорушення, особу правопорушника, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Суд враховує те, що ОСОБА_1 вчинив умисне правопорушення, характер якого вказує на те, що воно є грубим адміністративним правопорушенням.

Обставин, які відповідно до ст.ст. 34, 35 КУпАП пом`якшують та обтяжують відповідальність ОСОБА_1 , за вчинене ним адміністративне правопорушення, судом не встановлено.

Отже, враховуючи зазначені обставини справи, беручи до увагу особу ОСОБА_1 , а також безальтернативну санкцію ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд дійшов висновку, що з метою виховання в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню ним нових правопорушень на нього необхідно накласти адміністративне стягнення, передбачене санкцією ч. 1 ст.130 КУпАП, у виді штрафу з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів.

Згідно ст. 40-1 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у зв`язку з ухваленням судом постанови про накладання на правопорушника адміністративного стягнення з ОСОБА_1 підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 605 гривень 60 копійок.

Керуючись ст.ст. 9, 24, 33, 40-1, 130, 221, 251, 266, 283, 284, 301, 304 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

ПОСТАНОВИВ

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати виним в скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення і застосувати до нього адміністративні стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 /однієї тисячі/ неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000,00 /сімнадцять тисяч/ гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 /один/ рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір в розмірі 605 гривень 60 копійок /шістсот п`ять/ гривень 60 копійок на користь держави.

Відповідно до ч.1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніш як через 15 днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови-не пізніш як через 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Документ, що підтверджує сплату штрафу не пізніше трьох робочих днів після закінчення вказаного строку, має бути наданий (надісланий) правопорушником до суду.

Роз`яснити, що відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати штрафу у строк постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, а також витрати на облік вчиненого правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до Приморського районного суду м. Одеси протягом десяти днів з дня проголошення постанови.

Суддя О.П. Ляшко