Провадження № 33/801/799/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Курбатова І. Л.
Доповідач: Войтко Ю. Б.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2025 рокум. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі судді Войтка Ю. Б.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 08 липня 2025 року в справі про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , неодруженого, працюючого заступником начальника Центрально-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 166-21 КУпАП,

встановив:

Постановою судді Вінницького міського суду Вінницької області від 08 липня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 166-21 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 850,00 гривень, а також стягнуто з нього судовий збір в розмірі 605 грн 60 коп. на користь держави.

Відповідно до обставин встановлених судовим рішенням, будучи заступником начальника ЦЗМУ Держпраці, 8 квітня 2025 року, перебуваючи на робочому місці у приміщенні ЦЗМУ Держпраці за адресою: вул. Магістратська, 37, м. Вінниця, 21012, в порушення вимог ч. 2 ст. 6 ЗУ «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», видав наказ ЦЗМУ Держпраці № 169/ЦЗ-3К «Про проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю)», яким наказано здійснити у ТОВ «СТЛ+К» за юридичною адресою 29015, місто Хмельницький, вулиця Старокостянтинівське шосе, 1/1, кімната 16, позаплановий захід державного нагляду (контролю) на предмет додержання законодавства у сферах охорони праці, промислової безпеки, гігієни праці, в частині організації та безпечного ведення робіт, та додержання законодавства про працю в частині оформлення трудового договору.

Не погодившись з постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 08 липня 2025 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає постанову незаконною та такою, що не відповідає обставинам правопорушення, тому просить оскаржувану постанову скасувати, а провадження у справі закрити за відсутності події і складу правопорушення.

Основними доводами апеляційної скарги є те, що судом першої інстанції не враховано, що протокол складено без присутності скаржника, коли він перебував у щорічній відпустці; протокол не вручався та з його з містом скаржник не знайомився, а тому не мав можливості подати заперечення щодо нього. Також ОСОБА_1 належним чином судом не повідомлявся про розгляд справи, а про постанову дізнався випадково із порталу Судової влади, у зв`язку з чим порушено його право на захист.

Звертає увагу, що основою для складання протоколу став Акт перевірки Державною регуляторною службою, який на момент ухвалення судового рішення оскаржується в Київському окружному адміністративному суді. Водночас в Хмельницькому окружному адміністративному суді розглядається позов ТОВ «СТЛ+К» про визнання протиправними та скасування наказу про проведення заходу державного нагляду (контролю) і постанови складеної уповноваженої посадовою особою за результатами розгляду справи про порушення законодавства про працю. Відтак, до завершення розгляду даних справ щодо законності Акту та правомірності винесення наказу та складення постанови жоден висновок не може вважатися остаточним та беззаперечним доказом порушення з боку ОСОБА_1 .

Зазначає, що повідомлення про смерть працівника на території підприємства є достатньою правовою підставою для проведення перевірки згідно з абз.9 ч.1 ст. 6 ЗУ «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності». Закон не вимагає попереднього підтвердження виробничого характеру смерті до моменту прийняття рішення про перевірку. Сам факт смерті на території підприємства унеможливлює ігнорування можливих порушень, тому дії з боку ОСОБА_1 були вчинені в інтересах забезпечення державного нагляду і безпеки праці.

Місцевий суд не наділений повноваженнями щодо визнання нещасного випадку таким, що пов`язаний з виробництвом, а може лише перевіряти правильність встановлення такого факту уповноваженими на те органами.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі та просить її задовольнити.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали адміністративної справи, доводи апеляції, приходжу до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Відповідно до положення ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлене неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно з п. 2 ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має з`ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Суд, відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Оскаржувана постанова судді першої інстанції не відповідає зазначеним вище вимогам.

Зі змісту ст. 284 КУпАП вбачається, що одним з можливих наслідків розгляду і вирішення справи про адміністративне правопорушення є притягнення особи до адміністративної відповідальності шляхом винесення постанови про накладення адміністративного стягнення.

При цьому суд звертає увагу, що винесення постанови про накладення адміністративного стягнення є одним з найсуворіших наслідків вирішення справи про адміністративне правопорушення, оскільки внаслідок накладення стягнення особа зазнає негативних наслідків особистого, майнового чи організаційного характеру, що безумовно призводить до втручання у сферу її особистих прав, свобод та законних інтересів. Внаслідок цього рішення суду про притягнення особи до адміністративної відповідальності має бути достатнім чином обґрунтованим для забезпечення правомірності та пропорційності втручання у сферу особистих прав особи, якого вона зазнає внаслідок накладення на неї стягнення.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності може бути правомірним результатом розгляду і вирішення справи про адміністративне правопорушення, якщо судом у встановленому законодавством порядку шляхом дослідження належних, допустимих, достовірних, достатніх доказів буде встановлено факт вчинення діяння, що відповідно до чинного законодавства містить ознаки складу адміністративного правопорушення, а також вину особи у вчиненні такого діяння.

Для забезпечення прийняття законного та обґрунтованого рішення за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний здійснити підготовку до розгляду справи, в межах якої відповідно до ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Таким чином, перед початком розгляду справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний, зокрема, з`ясувати чи було належним чином повідомлено особу, яка притягається до відповідальності, про дату, час та місце розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 277-2 КУпАП повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Положеннями КУпАП не визначаються випадки, відповідно до яких особа, яка притягається до відповідальності, вважається належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи відносно неї. Разом з тим, суд вважає, що особа, яка притягається до відповідальності, є належним чином повідомленою про розгляд справи, якщо є докази вручення їй повістки або ознайомлення з її змістом за три доби до дня розгляду справи. У такому разі неявка особи, яка притягається до відповідальності, та відсутність від неї клопотань про відкладення призначеного розгляду справи не перешкоджають проведенню розгляду справи.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 31.03.2021 року по справі №676/752/17 закріплюючи процесуальні гарантії прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі й на участь у розгляді її справи, положення КУпАП містять й певні застереження, націлені на забезпечення належної реалізації компетентними органами (особами) наданих їм повноважень, зокрема, передбачені щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадку наявності даних, що підтверджують належне повідомлення такої особи про місце і час розгляду справи. Обов`язок повідомити особу про місце і час розгляду справи не пізніше ніж за три дні до дати розгляду справи про адміністративне правопорушення вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи за три дні до дати розгляду справи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа. Повідомлення має на меті забезпечення участі особи у розгляді уповноваженим державним органом справи про адміністративне правопорушення. Факт несвоєчасного повідомлення або неповідомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення є підставою для визнання постанови у справі про адміністративне правопорушення неправомірною як такої, що винесена з порушенням встановленої процедури, оскільки в такому випадку особа позбавляється можливості реалізувати свої права бути присутнім під час розгляду справи, надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, мати професійну правову допомогу.

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 06 березня 2018 року у справі №522/20755/16-а, від 30 вересня 2019 у справі №591/2794/17, від 06 лютого 2020 року № 05/7145/16-а та від 21 травня 2020 року у справі №286/4145/15-а.

В протоколі не зазначені дані про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, крім місця її роботи. Проте суд першої інстанції, надсилаючи судову повістку ОСОБА_1 , вказав адресу державної установи, дані про отримання повістки в матеріалах справи відсутні.

Враховуючи характер виявлених порушень, що мають процедурний характер, та їх наслідки, що призвели до порушень прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, постанова Вінницького міського суду Вінницької області від 08 липня 2025 року підлягає скасуванню.

Відповідно до частини першої статті 8 Конституції Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Частина 1 ст. 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідальність за ст. 166-21 КУпАП настає у разі порушення встановленого законом порядку здійснення заходів державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, а саме проведення заходів державного нагляду (контролю) за відсутності підстав, установлених законом.

Диспозиція ст. 166-21 КУпАП є бланкетною, тобто норми вказаної статті не встановлюють певних правил поведінки, а передбачають існування інших норм, розміщених в інших нормативних актах, у яких сформульовані конкретні правила поведінки.

Відповідно до абз. 9 ч. 1 ст. 6 ЗУ «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», підставами для здійснення позапланових заходів є настання аварії, пожежі, смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку або професійного захворювання, що було пов`язано з діяльністю суб`єкта господарювання

Згідно ч. 2 ст. 6 ЗУ «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», проведення позапланових заходів з інших підстав, крім передбачених цією статтею, забороняється, крім позапланових заходів, передбачених частиною четвертою статті 2 цього Закону.

За результатами проведення позапланової перевірки додержання Центрально-Західним міжрегіональним управлінням Державної служби з питань праці вимог ЗУ «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» в частині здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності (акт від 10.06.2025 № 30/101-К-2025) зазначено про порушення вимог ч. 2 ст. 6 ЗУ «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності». Зокрема, 8 квітня 2025 року заступником начальника ЦЗМУ Держпраці прийнято рішення про проведення заходу державного нагляду (контролю) на предмет додержання законодавства у сферах охорони праці, промислової безпеки, гігієни праці, в частині організації та безпечного ведення робіт, та додержання законодавства про працю в частині оформлення трудового договору.

На підставі акту № 30/101-К-2025 від 10.06.2025 було складено зазначений протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 166-21 КУпАП.

Велика Палати Верховного Суду також досліджувала питання порядку оскарження дій працівників поліції у разі складання протоколу про адміністративне правопорушення та у постанові від 19 червня 2019 року у справі № 638/3490/18 сформулювала такий висновок:

Складання протоколу є процесуальною дією суб`єкта владних повноважень, яка спрямована на фіксацію адміністративного правопорушення та відповідно до статті 251 КУпАП є предметом оцінки суду як доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які полягають у фіксації адміністративного правопорушення, можуть бути оцінені на предмет відповідності закону чи іншому нормативному акту судом під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, оскільки оцінка таких дій без аналізу матеріалів про притягнення особи до адміністративної відповідальності сукупно з іншими доказами є неможливою.

В пунктах 64-68 постанови Велика Палата Верховного Суду у справі № 335/6977/22 зазначає, що згідно зі статтею 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Суд під час розгляду справи про адміністративне правопорушення встановлює, зокрема, чи відповідає протокол вимогам закону, чи його складено відповідно до статті 256 КУпАП, чи достатньо матеріалів та доказів для притягнення особи до адміністративної відповідальності тощо.

Відповідно до ч. 2 ст. 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Ст. 256 КУпАП встановлено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення є офіційним документом, який повинен відповідати певним вимогам закону, зокрема, містити відомості про суть адміністративного правопорушення.

Виходячи з зазначених положень законодавства, протокол про адміністративне правопорушення повинен складатися у присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

ОСОБА_1 не був ознайомлений з протоколом про адміністративне правопорушення, тобто не був поінформованим про характер і причини обвинувачення; позбавлений надати пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи; подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання, якщо вони були; йому не були роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу.

У зв`язку такими порушеннями, протокол про адміністративне правопорушення, який взято до уваги при прийнятті рішення судом першої інстанції, не може слугувати доказом на підтвердження вини правопорушника.

У протоколі про адміністративне правопорушення № 7-2025/К від 11.06.2025 зазначено лише найменування посади, яку займає ОСОБА_1 та місце його роботи, тобто дані протоколу не містять відомостей про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, а саме: дата і місце народження; місце проживання, контактний телефон; документ, що засвідчує особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також відсутній підпис особи, яка притягується до адміністративної відповідальності у протоколі, а у разі його відмови відсутній запис про це, крім того при складанні протоколу особі, яка притягується до адміністративної відповідальності роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені ст. 268 КпАП України. Однак зі змісту протоколу вбачається, що він був складений за відсутності ОСОБА_1 , а також останньому не було роз`яснені права та обов`язки, оскільки відповідний підпис у протоколі відсутній, що порушує його права на захист.

Окрім того, в порушення статті 256 КУпАП у вказаному протоколі відсутні пояснення ОСОБА_1 з приводу вчиненого правопорушення та відсутні відомості про наявність відмови від давання пояснень, як цього вимагає ч. 1 ст. 256 КУпАП.

Також, у матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні дані, що ОСОБА_1 викликався для складання протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки із долучених до матеріалів справ про адміністративне правопорушення листів - не вбачається, що ОСОБА_1 викликався до Державної регуляторної служби України саме для складання вказаного протоколу. Окрім того, Державну регуляторну службу України було повідомлено листом від 10.6.2025 щодо перебування ОСОБА_1 у відпустці на підтвердження вказаних обставин надано відповідний наказ із відпустки не відкликався, проте вказаний протокол про адміністративне правопорушення був складений без його участі.

Обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей, покладається на особу, яка його складає (ч. 2 ст.251, ч. 1 ст.254 КУпАП), та не може бути перекладено на суд.

При цьому, матеріали адміністративної справи та документи, додані до протоколу про адміністративне правопорушення № 7-2025/К від 11.06.2025, не містять доказів наявності повної інформації у Державної регуляторної служби України, відносно яких проводилась перевірка.

У статті 251 КУпАП акти перевірок контролюючих органів безпосередньо не зазначені як види доказів у справах про адміністративні правопорушення.

Висновки, викладені в акті перевірки №30/101-К-2025 від 10.06.2025, є відображенням дій працівників контролюючих органів і самі собою не породжують правових наслідків для особи діяльність якої перевіряється, та, відповідно, такий акт не порушує прав останнього.

Отже, акт є службовим документом, в якому зафіксовані виявлені при проведенні тієї або іншої перевірки порушення, він є носієм доказової інформації про виявлені порушення та його зміст може бути оскаржено шляхом подання заперечень.

Аналогічний за змістом висновок наведений у постанові Касаційного адміністративного суду Верховного Суду від 08.09.2020 у справі № П/811/2893/14А.

При цьому, Акт перевірки не може вважатись єдиним доказом вини особи у вчиненні правопорушення.

Суб`єктивна сторона правопорушення - визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини як у формі умислу, так і у формі необережності. Враховуючи, що вина є обов`язковим елементом складу будь-якого адміністративного правопорушення, її відсутність виключає можливість притягнення особи до адміністративної відповідальності. Виною є психічне ставлення особи до вчинюваної дії або бездіяльності та її наслідків, виражене у формі умислу або необережності. Умисел, як правило, поділяється на прямий і непрямий. У свою чергу, прямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання. Непрямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і хоча не бажала, але свідомо припускала їх настання.

Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 та додані до нього матеріали не містять переконливих і достатніх доказів та відомостей, які б давали підстави вважати, що виявлене порушення допущене через його винні умисні чи необережні дії.

Окрім того, виходячи із системного аналізу змісту ст.ст. 7, 245, 280 КУпАП, розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення, в якому зазначається суть адміністративного правопорушення, тобто суд діє лише в межах доводів зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення.

Необхідно зазначити, що відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії, а згідно ч. 2 ст. 62 Основного Закону усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом (п. 43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно з вказаною позицією ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Верховний Суд України у п.39 своєї постанови від 08 липня 2020р. у справі №463/1352/16-а (провадження №К/9901/21241/18) зазначив, що у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Постанова судді згідно ст. 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, установлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Висновки суду про винуватість у скоєнні адміністративного правопорушення не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Зазначене є підставою для закриття провадження в справі за недоведеністю належними доказами складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.4 ст.166-21 КУпАП, оскільки протокол про адміністративне правопорушення складено з порушенням вимог чинного законодавства, у зв`язку з чим висновок особи, яка склала протокол є необґрунтованим належним чином та він суперечить чинним нормативним актам, внаслідок чого, такий висновок носить суб`єктивний характер та не відповідає вимогі щодо його

Таким чином, доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу.

Винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення має бути безумовно доведено достатніми доказами, які установлюють об`єктивну істину у справі.

Аналізуючи під час апеляційного розгляду наявні в матеріалах справи докази, апеляційний суд приходить до переконання, що висновки про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.166-21 КУпАП не підтверджуються зібраними по справі доказами.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, з урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що обставини, викладені у протоколі не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, протокол складений формально, та із порушенням вимог законодавства, порушення зазначені в ньому не знаходять свого підтвердження, а досліджені у судовому засіданні докази не є достатніми для висновку про наявність складу вказаного адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 .

За таких обставин, враховуючи, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази у вчинені ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, суддя вважає, у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 166-21 КУпАП, а тому постанову суду першої інстанції слід скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 247, 294 КУпАП, апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 08 липня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 166-21 КУпАП, скасувати та провадження у справі закрити.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду Ю. Б. Войтко