ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2025 року м. Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Марчак В.Я. за участю секретаря судового засідання Колбаска М.В., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Алексюка О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Алексюка О.В. на постанову Шевченківського районного суду м. Чернівці від 25 липня 2025 року стосовно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Кадубівці Заставнівського районного суду Чернівецької області, одруженого, з середньою технічною освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

за ч.1 ст. 130 КУпАП,-

УСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскарженого судового рішення та обставини справи, встановлені судом першої інстанції.

Постановою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 25 липня 2025 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави у розмірі 605, 60 грн.

Згідно оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 09.06.2025 року, о 20 год. 59 хв. в м. Чернівці, по вул. Г.Майдану, буд. 176, керував транспортним засобом «Мерседес Віто», д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу, із застосуванням газоаналізатора Drager Alcotest 7510, результат огляду 1,31 проміле, з результатом ОСОБА_1 погодився. Таким чином ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.9 А Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи апелянта.

На вказану постанову захисник ОСОБА_1 адвокат Алексюк О.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову і закрити провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Вказує, що постанова суду першої інстанції винесена внаслідок неповноти судового розгляду, упередженого ставлення, без всебічного вивчення обставин справи,

з порушенням норм матеріального права, а тому вважає її незаконною і такою, що підлягає скасуванню.

________________________________________________________________________________

ЄУНСС 727/7393/25 Головуючий в І інстанції Бойко М.Є.

Номер справи 33/822/415/25 Суддя-доповідач Марчак В.Я.

Зазначає, що зупинка транспортного засобу ОСОБА_1 є незаконною та безпідставною, а пов`язаною тільки з питаннями військового обліку.

Посилається, що в матеріалах справи відсутня постанова про адміністративне правопорушення, яке б стала підставою для зупинки транспортного засобу та судом першої інстанції не досліджувалося питання про керування ОСОБА_1 , транспортним засобом без увімкненого ближнього світла фар.

Вказує, що протокол про адміністративне правопорушення був складений із порушенням норм закону та містить в своїй фабулі недостовірні відомості.

Вважає, що була порушена процедура проходження огляду на стан сп`яніння, адже факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом належним чином не доведений, а із результатами огляду за допомогою пристрою «Drager» останній не погодився, проте його незгода була проігнорована працівниками поліції.

Зазначає, що в матеріалах справи відсутній висновок про результат огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння.

Стверджує, що відеозапис, долучений працівниками поліції до матеріалів справи, не може бути належним та допустимим доказом, оскільки не є безперервним, охоплює фрагменти подій, які не підтверджують обставини події, про які зазначено у фабулі протоколу, та не містить посилання на технічний засіб.

Також посилається на незаконні, неправомірні та упереджені дії працівників поліції, пов`язані з доставкою ОСОБА_1 до центру мобілізації.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник підтримали апеляційну скаргу та просили задовольнити.

Мотиви Суду.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення учасників апеляційного провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд дійшов наступних висновків.

Згідно ч.7 ст.294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно положень ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти вмотивоване законне рішення.

Апеляційним судом встановлено, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення вказаних вимог дотримався.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Незважаючи на доводи апеляційної скарги, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується сукупністю належних і достатніх доказів, зібраних та поданих до суду працівниками поліції відповідно до вимог ч.2 ст.251 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ЕПР1 №356886 від 09.06.2025 року, ОСОБА_1 09.06.2025 року о 20 год. 59 хв. в м. Чернівці по вул. Г.Майдану 176, керував транспортним засобом «Mercedes Vito», д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу, із застосуванням газоаналізатора Drager Alcotest 7510, результат огляду 1,31 проміле, з результатом ОСОБА_1 погодився. Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.9 А Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП (а.с. 1).

З протоколом ОСОБА_1 ознайомився, що засвідчив своїм підписом у відповідній графі, зауважень та пояснень не надавав згідно ст. 63 КУ.

Також згідно протоколу ОСОБА_1 роз`яснені права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, що підтверджується його підписом у відповідній графі.

Доводи апелянта про те, що фабула правопорушення у протоколі містить недостовірні відомості, є безпідставними.

Частиною першою статті 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Перевіркою протоколу про адміністративне правопорушення, встановлено, що фабула правопорушення, зазначена у ньому у повній мірі відповідає диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП, яка інкримінується ОСОБА_1 а саме керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння.

Отже, всупереч доводам апелянта, протокол складено у відповідності до вимог ст.256 КУпАП, оформлено компетентним органом в межах повноважень, наданих особі, яка його склала, чітко викладено суть правопорушення, а тому є належним і допустимим доказом у справі.

Згідно акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів вбачається, що огляд проведений у зв`язку з виявленими ознаками, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук. Огляд проводився за допомогою приладу Drager Alkotest 7510. Результат огляду 1,31 проміле. ( а.с.4).

З результатом огляду ОСОБА_1 погодився, що засвідчив своїм підписом у відповідній графі акту огляду, що спростовує його доводи про те, що він був не згідний з результатом огляду.

З роздруківки Drager Alkotest 7510, прилад №ARND-0022 вбачається, що результат тесту водія ОСОБА_1 на алкоголь позитивний, вміст алкоголю становить 1,31 проміле (а.с.3).

Крім того, факт проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння підтверджується відеозаписом, долученим працівниками поліції до матеріалів справи.

З даного відеозапису встановлено, що 09 червня 2025 року був зупинений транспортний засіб «Mercedes Vito», д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , якому було повідомлено про причину зупинки, а саме вимкнуте ближнє світло фар.

В ході спілкування та перевірки документів водія , поліцейські виявили та озвучили ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння.

На запитання поліцейських, чи вживав ОСОБА_1 алкогольні напої останній двічі вказав, що випив склянку вина ( відеозапис 21:14:14; 21:15:17).

В подальшому працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу Drager Alcotest 7510, на що він погодився. Результат огляду становив 1,31 проміле.

З результатом огляду ОСОБА_1 погодився, чітко вказавши: «так, згоден» ( відеозапис 21:17:05) (а.с.7).

Всупереч доводам захисту, апеляційний суд вважає відеозапис з бодікамер належним та допустимим доказом у справі, оскільки він є повним на ньому зафіксовано зупинку транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , виявлення ознак алкогольного сп`яніння, процедуру огляду на стан алкогольного сп`янінні на місці зупинки, повний хід спілкування поліцейських з водієм.

На відеозаписі об`єктивно містяться обставини адміністративного правопорушення в обсязі, достатньому для вирішення питання про наявність події адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та винуватості ОСОБА_1 у його вчиненні.

У своїй апеляційній скарзі та у судовому засіданні сторона захисту наполягала на тому, що ОСОБА_1 не погодився з результатом огляду, однак дане твердження повністю спростовуються матеріалами справи, зокрема дослідженим відеозаписом, та оцінюється як обрана лінія захисту з метою уникнення адміністративної відповідальності.

На переконання апеляційного суду, відсутність у ОСОБА_1 будь-яких заперечень щодо результату проведення огляду, що зафіксовано на відеозаписі та підтвердження показника результату 1, 31 проміле своїм підписом у акті огляду беззаперечно свідчать про згоду з таким результатом.

Доводи захисника про те, що відеозапис, наданий поліцейськими, є неналежним та недопустимим, оскільки містить ознаки монтажу, є надуманими та не підтверджуються матеріалами справи.

Жодний доказів цього факту в матеріалах справи не міститься та стороною захисту не надано.

Отже, підстав вважати даний відеозапис неналежним та недопустимим доказом, як про те твердить апелянт, у апеляційного суду немає.

Відсутність двох свідків при проведенні огляду, на що посилається захист, не може стати підставою для закриття провадження у справі, оскільки огляд проводився із застосуванням відеофіксації з нагрудних камер поліцейських, у відповідності до вимог ст.266 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про те, що поліцейськими було порушено порядок проведення огляду, оскільки не запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі, є безпідставними, з огляду на наступне.

Відповідно до п.7 ч.1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №1452/735 від 09.11.2015 року, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Отже, у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 погодився з результатом огляду, проведеного на місці зупинки транспортного засобу, то у поліцейських не виникало підстав для направлення його до медичного закладу.

Таким чином, перевіривши матеріали справи, апеляційним судом встановлено, що огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 проводився у відповідності до вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції № 1452/735. та жодних порушень встановлено не було.

Посилання апелянта на те, що судом першої інстанції не досліджувалося питання про керування ОСОБА_1 , транспортним засобом без увімкненого ближнього світла фар та на незаконність зупинки транспортного засобу, апеляційний суд вважає безпідставними.

З відеозапису з нагрудних камер поліцейських встановлено, що законною підставою для запинки транспортного засобу ОСОБА_1 слугувало те, що у транспортному засобі вимкнене ближнє світло фар, про що останньому було повідомлено після зупинки.

Разом з цим апеляційний суд зауважує, що оцінка дій поліцейських щодо незаконності зупинки транспортного засобу не є предметом розгляду у даній справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП.

З апеляційної скарги вбачається, що апелянт обґрунтовує свої вимоги з посиланням на практику суду з адміністративного судочинства, а саме постанови КАС ВС, про те, що положення КАС України застосовуються при вирішенні спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. КАС України не регулює провадження у справах про адміністративні правопорушення, які регулюються КУпАП.

Також у судовому засіданні апелянт неодноразово стверджував про незаконні, неправомірні та упереджені дії працівників поліції, зокрема і пов`язані з доставкою ОСОБА_1 до центру мобілізації.

З матеріалів справи, зокрема з відеозапису встановлено, що процедура проведення огляду водія проводилася у відповідності до ст.266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015. Порушень з боку працівників поліції та фактів упередженості апеляційним судом не встановлено.

Посилання апеляційної скарги на незаконність дій працівників поліції не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджуються матеріалами справи та відеозаписом.

Судом не встановлені факти звернення ОСОБА_1 чи його захисника до уповноважених органів щодо неправомірних дій посадових осіб працівників патрульної поліції.

Що стосується дій поліцейських після складання протоколу про адміністративне правопорушення, які на переконання захисту, пов`язані з доставкою ОСОБА_1 до ТЦК, то це питання не є предметом розгляду та цим діям не можу бути надана оцінка при розгляді справи про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до п.2.9.а ПДР, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порушення цієї заборони тягне за собою адміністративну відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи, апеляційний суд дійшов переконливого висновку, що надані докази є послідовними, взаємоузгодженими та у своїй сукупності поза розумним сумнівом доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

У своїй апеляційній скарзі захист посилається на ряд порушень, допущених поліцейськими, однак вони не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не спростовують факту порушення ОСОБА_1 п.2.9а ПДР.

Таким чином, доводи апеляційної скарги щодо відсутності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд оцінює як обрану лінію захисту з метою уникнення адміністративної відповідальності.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення ґрунтуються на належних та допустимих доказах, які знаходяться в матеріалах справи та спростовують доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено у відповідності до ст.33 КУпАП.

За таких обставин, підстав для скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження у справі відносно ОСОБА_1 немає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 33-35, 245, 247, 248, 249, 251, 252, 283, 294 КУпАП апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Алексюка О.В. залишити без задоволення, а постанову Шевченківського районного суду м. Чернівці від 25 липня 2025 року щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Чернівецького

апеляційного суду [підпис] В.Я. Марчак

Згідно з оригіналом

Суддя Чернівецького

апеляційного суду _________________ В.Я. Марчак

(посада) (М.П., підпис) (ПІБ)

14.08.2025

(дата засвідчення копії)