Справа № 159/2045/25 Провадження №33/802/542/25 Головуючий у 1 інстанції:Губар В. Є.
Доповідач: Подолюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 серпня 2025 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Подолюк В.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Дробчак Людмили Володимирівни на постанову судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 16 липня 2025 року,

ВСТАНОВИВ:

Вказаною постановою судді провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.163-1 КУпАП щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , керівника ПП «РЕАЛ-АВТО», закрито на підставі п.7 ст.247 КУпАП, - у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст.38 КУпАП.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням, захисник ОСОБА_1 - адвокат Дробчак Л.В. подала апеляційну скаргу, оскільки вважає його необґрунтованим та незаконним.

Апелянт зазначає про те, що закриття провадження у справі на підставі п.7 ст.247 КУпАП, тобто у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст.38 КУпАП, без перевірки факту відсутності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263-1 КУпАП, є передчасним, оскільки такі висновки суду порушують право особи, яка притягується до адміністративної відповідальності на перевірку законності складення щодо неї адміністративних матеріалів та ініціювання її притягнення до адміністративної відповідальності. Вважає, що першочерговим завданням суду при розгляді справи є з`ясування та встановлення того, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні. У випадку встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення, а також вини особи, але закінчення на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, - провадження у справі може бути закрите на підставі п.7 ст.247 КУпАП. При цьому, у разі не доведення наявності складу адміністративного правопорушення і не підтвердження його належними та допустимими доказами, виключається можливість закриття провадження у справі на підставі п.7 ст.247 КУпАП, оскільки в такому випадку справа підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП, - у зв`язку з відсутністю в діях події й складу адміністративного правопорушення. Зважаючи на такі обставини, оскаржувана постанова щодо ОСОБА_1 підлягає скасуванню з цих підстав.

Окрім того, апелянт вказує й про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263-1 КУпАП.

Так, у протоколі про адміністративне правопорушення №898/03-20-04-04 зазначено, що ОСОБА_1 29.05.2025 будучи керівником ПП «РЕАЛ-АВТО», несвоєчасно подала, а саме 02.03.2025 податкові декларації платника єдиного податку третьої групи (юридичні особи) за 2024 рік, при необхідності подання 10.02.2024, як підприємство платник єдиного податку третьої групи, що відповідно до пп.9.7 п.9 підрозділу 8 розділу Перехідних положень ПК України - подає до контролюючого органу податкову декларацію платника єдиного податку у строки, встановлені для місячного податкового (звітного) періоду, чим порушила п.49.1, пп.49.18.1 п. 49.18 ст. 49 ПК України, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.163-1 КУпАП.

ПП «РЕАЛ-АВТО» є платником єдиного податку третьої групи, а тому повинно подати до контролюючого органу податкову декларацію за звітний 2024 рік (четвертий квартал 2024), у строки встановлені для квартального податкового (звітного) періоду - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу, тобто до 10.02.2024.

Вимоги щодо подання платником єдиного податку третьої групи податкової декларації за звітний (податковий) квартал визначені п.49.1 ст.49, п.263.3 ст.296 ПК України, а строки подання податкової декларації за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному кварталу, - п.п.49.18.2 п.49.18 ст.49 ПК України.

За дійсних обставин ПП «РЕАЛ-АВТО», як платником єдиного податку третьої групи було подано податкову декларацію за базовий звітний (податковий) період четвертий квартал 2024 з порушенням строків, передбачених п.п.49.18.2 п.49.18 ст.49 ПК України (податкова декларація подана 02.03.2025, при встановлених строках до 10.02.2025). При цьому, у протоколі ОСОБА_1 ставиться у вину несвоєчасне подання податкової декларації платника єдиного податку третьої групи у строки, встановлені для місячного податкового (звітного) періоду, тобто з порушенням п.49.1, пп.49.18.1 п. 49.18 ст.49 ПК України.

Однак, судом не враховано того, що ПП «РЕАЛ-АВТО» є платником єдиного податку третьої групи та з урахуванням п.296.3 ст.296 ПК України воно зобов`язане подавати податкову декларацію платника єдиного податку у строки, встановлені для квартального податкового (звітного) періоду у строки, визначені п.п.49.18.2 п.49.18 ст.49 ПК України, а не звітного (податкового) періоду, що дорівнює календарному місяцю у строки, передбачені п.п.49.18.1 п.49.18 ст.49 ПК України, оскільки товариство не є платником ПДВ, акцизного податку тощо.

Тому у вину ОСОБА_1 ставиться порушення вимог пп.49.18.1 п. 49.18 ст.49 ПК України щодо порушення строків подання податкової декларації, за відсутності у ПП «РЕАЛ-АВТО» обов`язку на подання податкових декларацій за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місцю.

Посилаючись на викладене, захисник вказує про те, що оскільки у протоколі про адміністративне правопорушення належним чином не визначена об`єктивна сторона проступку, що ставиться у провину ОСОБА_1 , та не доведено обов`язку ПП «РЕАЛ-АВТО» на подання декларацій за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, тобто у строки, визначені пп.49.18.1 п. 49.18 ст.49 ПК України, то в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263-1 КУпАП, що свідчить про необхідність закриття провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Окрім того, апелянт зазначає, що податковим органом на підставі акту перевірки було прийнято податкове повідомлення-рішення №4 від 03.04.2025, яким ПП «РЕАЛ-АВТО» притягнуто до відповідальності за теж саме порушення, що й зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення. Таке податкове повідомлення-рішення було виконано ОСОБА_1 та сплачено штрафні санкції. А тому, посилаючись на положення ст.61 Конституції України, захисник вважає, що ОСОБА_1 не може вдруге бути притягнута до відповідальності за одне і теж порушення. На її думку, з цих підстав справа також підлягає закриттю на підставі п.8 ст.247 КУпАП.

Посилаючись на вищевикладене, апелянт просить скасувати оскаржувану постанову судді та закрити провадження у справі щодо ОСОБА_2 на підставі п.1 або п.8 ст.247 КУпАП.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та її захисник адвокат Дробчак Л.В. в судове засідання не з`явились, хоча належним чином були повідомлені про час та місце апеляційного розгляду. При цьому, захисником до апеляційного суду подана заява, де вона просить апеляційний розгляд проводити у її відсутності та відсутності її довірительки. Зазначає і про те, що апеляційні вимоги підтримуються у повному обсязі.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Згідно із ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

За положеннями ст.245, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд першої інстанції розглядаючи дану справу про адміністративне правопорушення, даних вимог закону не дотримався.

Так, на думку суду апеляційної інстанції, місцевий суд безпідставно не встановив наявність чи відсутність вини ОСОБА_1 , що стосується правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-1, та передчасно закрив провадження у справі на підставі п.7 ст.247 КУпАП, - у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст.38 КУпАП.

З наукової літератури випливає, що під строком розуміють тривалість часу, з початком перебігу або із спливом якого правові норми пов`язують настання певних юридичних наслідків. При цьому, строк розглядається у двох формах існування: позитивній це коли юридичні наслідки пов`язуються із спливом строку, та негативній - коли юридичне значення має саме перебіг строку.

Як вбачається зі змісту п.7 ст.247 КУпАП, законодавець розглядає встановлений строк у його позитивній формі, оскільки передбачає такі правові наслідки його спливу, як закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Крім того, у наведеному випадку при визначенні початку перебігу вказаного строку законодавець використовує суб`єктивні та об`єктивні критерії. Використання об`єктивного критерію передбачає обчислення строку з моменту вчинення правопорушення, суб`єктивного з моменту, коли уповноважена особа отримала чи повинна була отримати інформацію щодо порушення належного йому права, свободи чи охоронюваного законом інтересу. При цьому, для обчислення встановленого законом строку для накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі у зв`язку з його спливом, необхідним є встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення протиправної, винної дії чи бездіяльності.

Так, відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Тобто закриття провадження у справі на підставі п.7 ст.247 КУпАП можливе лише за умови встановлення судом факту вчинення особою винної протиправної дії чи допущення винної протиправної бездіяльності, що підпадає під ознаки адміністративного правопорушення. Наявність можливого адміністративного правопорушення, не доведеного та не підтвердженого належними та допустимими доказами, не може бути достатньою підставою для закриття провадження у справі на підставі п.7 ст.247 КУпАП.

Водночас слід враховувати, що однією із самостійних підстав для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення законодавець визначає відсутність події і складу адміністративного правопорушення у відповідності п.1 ст.247 КУпА). Тобто у разі, якщо факту вчинення адміністративного правопорушення встановлено не буде, то провадження у справі підлягатиме закриттю на підставі п.1 (відсутність події і складу адміністративного правопорушення), а не п.7 ст.247 КУпАП (закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 цього Кодексу).

Таким чином, на думку апеляційного суду, початок перебігу встановленого ст.38 КУпАП строку накладення адміністративного стягнення законодавець пов`язує із вчиненням адміністративного правопорушення, встановлення наявності або відсутності якого повинно здійснюватися при вирішенні питання про закриття провадження у справі.

Статтею 280 КУпАП встановлено обов`язок суду з`ясовувати при розгляді справи про адміністративне правопорушення: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому, норм щодо відсутності у суду повноважень на встановлення обставин щодо вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі винесення постанови про закриття провадження за п.7 ст.247 КУпАП вказаний Кодекс не містить. Натомість, як зазначалось вище, застосування п.7 ст.247 КУпАП можливе у разі встановлення наявності протиправної винної дії чи бездіяльності, що підпадає під ознаки адміністративного правопорушення.

З огляду на наведене та зважаючи на те, що для закриття провадження у справі у зв`язку зі спливом строків для накладення адміністративного стягнення необхідним є встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення (винної дії чи бездіяльності), а також враховуючи, що повноваження суду на з`ясування обставин щодо вчинення адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні передбачені ст.280 КУпАП, апеляційний суд вважає, що у місцевого суду не було достатніх правових підстав для закриття провадження у справі на підставі п.7 ст.247 КУпАП без встановлення вини особи щодо якої складено протокол про порушення митних правил.

У зв`язку з цим, оскаржувана постанова судді місцевого суду є незаконною та необґрунтованою.

Разом з тим, сторона захисту в апеляційній скарзі вказує про відсутність в матеріалах справи належних і допустимих доказів винуватості ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого їй адміністративного правопорушення за ч.1 ст.163 КУпАП, у зв`язку з чим просить закрити провадження в справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

З цього приводу апеляційний суд зазначає наступне.

ОСОБА_1 інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-1 КУпАП, диспозиція якої встановлює адміністративну відповідальність за відсутність податкового обліку, порушення керівниками та іншими посадовими особами підприємств, установ, організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку, у тому числі неподання або несвоєчасне подання аудиторських висновків, подання яких передбачено законами України. При цьому, дана норма закону носить бланкетний характер і передбачає відповідальність за вчинення ряду окремих незаконних діянь, які врегульовані законодавством України.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог закону формулювання суті правопорушення повинно бути чітким і конкретним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення його, мотивів і форми вини, а висновки суду щодо оцінки доказів мають вказуватись у вигляді точних і категоричних суджень, які виключали б сумніви з приводу достовірності доказів на обґрунтування висновку про винуватість особи.

З матеріалів справи вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 фактично складено на підставі акту камеральної перевірки №6712/03-20/04-04- від 07.03.2025, зі змісту якого вбачається зафіксованим порушення п.49.2, пп.49.18.2 п.49.18 ст.49 ПК України.

При цьому, у протоколі по адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 у провину ставиться порушення п.49.1, пп.49.18.1 п.49.18 ст.49 ПК України.

Стаття 49 ПК України передбачає необхідність подання податкової декларації до контролюючих органів.

Так, у п.49.18 ст.49 ПК України визначено, що податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює:

- 49.18.1. календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця;

- 49.18.2. календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі в разі сплати квартальних або піврічних авансових внесків) - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя).

З аналізу норами ст.49 ПК України вбачається, що вона передбачає різні базові звітні (податкові) періоди та строки, в які подаються податкові декларації до контролюючого органу і, зокрема за календарний місяць, календарний квартал або календарне півріччя.

Таким чином, податковий орган у протоколі про адміністративне правопорушення ставлячи у провину ОСОБА_1 порушення п.49.1, пп.49.18.1 п.49.18 ст.49 ПК України, які передбачають необхідність подання до контролюючого органу податкової декларації за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, в якості доведення її винуватості додає акт камеральної перевірки №6712/03-20/04-04- від 07.03.2025, де зафіксованим є порушення п.49.2, пп.49.18.2 п.49.18 ст.49 ПК України, які передбачають необхідність подання до контролюючого органу податкової декларації за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному кварталу або календарному півріччю. Інших доказів на порушення ОСОБА_1 п.49.1, пп.49.18.1 п.49.18 ст.49 ПК України, про що зазначено у протоколі податковим органом, не додається.

З вищевикладеного вбачається, що податковим органом не надано жодного належного доказу в розумінні ст.251 КУпАП на підтвердження обставин, які викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, складеному щодо ОСОБА_1 .

Водночас, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що на підставі вищевказаного акту камеральної перевірки №6712/03-20/04-04- від 07.03.2025 було винесено податкове повідомлення-рішення №4 від 03.04.2025, яким до ПП «РЕАЛ-АВТО» за порушення вимог п.49.2, пп.49.18.2 п.49.18 ст.49 ПК України застосовано штрафні санкції в розмірі 340 грн., які були сплачені, що стверджено відповідною квитанцією, що знаходиться в матеріалах справи.

Згідно із ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оскільки з урахування встановлених в судовому засіданні обставин, суд дійшов висновку про відсутність будь-яких доказів на підтвердження в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого їй адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263-1 КУпАП, то провадження в справі щодо неї підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

За таких обставин, що оскаржувана постанова судді щодо ОСОБА_1 не може вважатися законною та обґрунтованою у зв`язку з чим підлягає скасуванню, а провадження у справі, - закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Таким чином, апеляційну скаргу слід задовольнити.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.294, 247 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Дробчак Людмили Володимирівни задовольнити.

Постанову судді Ковельського міськрайонного суду від 16 липня 2025 року щодо ОСОБА_1 скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.163-1 КУпАП, закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, - у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського

апеляційного суду В.А. Подолюк