печерський районний суд міста києва
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 серпня 2025 року м. Київ

суддя Печерського районного суду м. Києва Соловйов О.Л , при секретарі Скляренко А.М., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління стратегічних розслідувань в м. Києві Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП,

за участі прокурора Шкурпело Р.В.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

в с т а н о в и в:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення №47-01/116/25 від 09.07.2025, ОСОБА_1 , обіймаючи посаду начальника управління правового забезпечення зовнішньоекономічної діяльності та інвестицій департаменту юридичного забезпечення Міністерства економіки України з 03.01.2023, будучи державним службовцем категорії «Б», відповідно до п.п.«в» п.1 ч.1 ст.3 ЗУ «Про Запобігання корупції», будучи суб`єктом декларування та відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, 31.03.2023 припинивши діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до п.2-7 розділу ХІІІ «Прикінцевих положень» Закону був зобов`язаний подати щорічну декларацію за 2022 рік до 31.01.2024 шляхом заповнення відповідної форми на офіційному веб-сайті Національного агентства. Всупереч зазначеним вимогам Закону ОСОБА_1 декларацію за 2022 рік подав 08.07.2025 о 16 год. 33 хв., тобто несвоєчасно без поважних причин подав щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави, або місцевого самоврядування, за минулий 2022 рік, шляхом заповнення електронної форми через мережу Інтернет з використанням програмних засобів Єдиного державного реєстру декларація осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування у власному персональному електронному кабінеті, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.172-6 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину визнав, вказав, що дійсно не своєчасно подав декларацію, але діяв без умислу, оскільки вже не працював в державних структурах і не був обізнаний із строками подання декларації, які перед тим були зупинені через введення воєнного стану. Звернув увагу, що декларацію за 2022 рік подавав, як кандидат на посаду 08.04.2024, що також з порушенням терміну визначеного п.2-7 розділу ХІІІ «Прикінцевих положень» Закону до 31.01.2024, однак наведене усувало вимогу повторного декларування періоду за яким вже відзвітував.

Прокурор просив визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, вказаного у протоколі, та накласти стягнення в межах санкції, оскільки обов`язок декларування за 2022 рік, для ОСОБА_1 настав з моменту внесення змін до законодавства щодо відновлення обов`язку декларування за 2022-2023 роки до 31.01.2024.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , прокурора відділу Офісу Генерального прокурора, який приймав участь у розгляді справи ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи та оцінивши всі докази по справі, як кожен окремо так і в їх сукупності, всебічно, повно і об`єктивно дослідивши всі обставини справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, виходячи з наступного.

З матеріалів, доданих до протоколу №47-01/116/25 про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, від 09.07.2025, судом встановлено, що наказом Міністерства економіки України від 03.01.2023 №5-к «Про призначення ОСОБА_1 » ОСОБА_1 призначено на посаду начальника управління правового забезпечення зовнішньоекономічної діяльності та інвестицій департаменту юридичного забезпечення зі штатним розписом з 03 січня 2023 року, до призначення на цю посаду переможця конкурсу або спливу дванадцятимісячного строку після припинення чи скасування воєнного стану.

02 січня 2023 року ОСОБА_1 був попереджений, під особистий підпис, про спеціальні обмеження, встановлені Законами України «Про державну службу» та «Про запобігання корупції».

Крім того, наказом Міністерства економіки України №268-К від 04.03.2023 «Про присвоєння рангу державного службовця» присвоєно ОСОБА_1 , начальнику управління правового забезпечення зовнішньоекономічної діяльності та інвестицій департаменту юридичного забезпечення, 6 ранг державного службовця з 04.березня 2023 як такому, що пройшов випробування.

Судом також встановлено, що 08.04.2023 року о 16 год. 01 хв. ОСОБА_1 , як суб`єктом декларування, опублікована (подана) шляхом заповнення відповідної форми на веб-ресурсі https://public.nazk.gov.ua декларація кандидата на посаду особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за минулий рік (2022 рік) (https//public.nazk.gov.ua/documents/4facdfdc-1e13-46d0-a22f-be5ae30e689c) (а.с.8).

08 липня 2025 о 16 год. 33 хв. ОСОБА_1 , як суб`єктом декларування, опублікована (подана) шляхом заповнення відповідної форми на веб-ресурсі https://public.nazk.gov.uadocuments/a99e09a1-8986-4b00-815e-b91822add577, щорічна декларація за минулий рік (2022 рік) (а.с.8).

Відповідно до підпункту «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» займана ОСОБА_1 посада - начальника управління правового забезпечення зовнішньоекономічної діяльності та інвестицій департаменту юридичного забезпечення Міністерства економіки України - віднесена до суб`єктів, на яких поширюється дія цього Закону.

Згідно з абз. 11 ст. 1 Закону визначено, що правопорушення, пов`язане з корупцією - це діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Згідно з ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а", "в"-"ґ" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

При цьому, суд звертає увагу, що Закон розрізняє щорічну декларацію за минулий рік (ч. 1 ст. 45 Закону) та декларацію кандидата на посаду, передбачену абз. 1 ч. 3 ст. 45 цього Закону, згідно якого особа, яка претендує на зайняття посади, зазначеної у пункті 1, підпункті "а" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, та особа, зазначена у пункті 4 (крім осіб, які балотуються кандидатами у депутати Верховної Ради Автономної Республіки Крим, місцевих рад, на посади сільських, селищних, міських голів) частини першої статті 3 цього Закону, до призначення або обрання на відповідну посаду подає в установленому цим Законом порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 Закону подані декларації включаються до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що формується та ведеться Національним агентством у визначеному ним порядку. На офіційному веб-сайті Національного агентства забезпечується відкритий цілодобовий доступ до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, шляхом можливості перегляду, копіювання та роздруковування інформації, а також у вигляді набору даних (електронного документа), організованого у форматі, що дозволяє його автоматизоване оброблення електронними засобами (машинозчитування) з метою повторного використання.

Крім того, слід також зазначити, що зміст даних декларацій в частині зазначення майнових прав та обов`язків суб`єкта декларування має ідентичний характер (ст. 46 Закону).

Відповідно до змін та доповнень до роз`яснень щодо фінансової доброчесності: застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно заходів фінансового контролю (подання декларації, повідомлення про суттєві зміни в майновому стані, повідомлення про відкриття валютного рахунку) від 13.11.2023 року №4 визначено, що декларація кандидата на посаду - це декларація, яка подається відповідно до ч.3 ст.45 Закону та охоплює звітний період з 01 січня до 31 грудня включно, що передує року, в якому особа подала заяву на зайняття посади, якщо інше не передбачено законодавством та за загальним правилом містить інформацію станом на 31 грудня звітного року.

Як правило, така декларація подається після визначення особи переможцем конкурсу, до дня призначення або обрання особи на посаду.

Якщо особа, у якої виник обов`язок подати декларацію кандидата на посаду, незалежно від обставин вже подала щорічну декларацію (з будь-якою позначкою) за минулий рік, декларація кандидата на посаду за цей період не подається (пп3 п.2 розділу ІІ Порядку №449/21).

Водночас, якщо подана декларація кандидата на посаду охоплювала попередній звітний рік, а в особи виник обов`язок подати щорічну декларацію за той самий звітний період, то особа зобов`язана подати щорічну декларацію.

Відповідно до Закону України від 03.03.2022 року №2115-ІХ «Про захист інтересів суб`єктів подання звітності та інших документів у період дії воєнного стану або стану війни» у період дії воєнного стану або стану війни будь-які перевірки щодо своєчасності та повноти подання будь-яких звітів чи документів звітного характеру уповноваженими органами не здійснюються; а декларації потрібно буде подати протягом трьох місяців після закінчення воєнного стану.

В свою чергу, Законом України від 20 вересня 2023 року №3384-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану», який набрав чинності 12.10.2023 року, відновлено обов`язок подання декларацій, повідомлень про суттєві зміни у майновому стані, та ряд інших зобов`язань, які були призупинені під час дії воєнного стану на території України.

Згідно зазначеного закону Кампанія декларування за 2021-2022 роки тривала до 31 січня 2024 року. До зазначеної дати декларанти мали подати декларації за відповідні звітні періоди у 2021-2022 роках, у тому числі для проведення спецперевірок, крім тих осіб, які подали їх добровільно раніше.

Тобто, у суб`єкта декларування - начальника управління правового забезпечення зовнішньоекономічної діяльності та інвестицій департаменту юридичного забезпечення Міністерства економіки України ОСОБА_1 , який з 03.01.2023 почав працювати на даній посаді, виник обов`язок подати щорічну декларацію за період з 01.01.2022 року по 31.12.2022 року в строк до 24:00 год. 31.01.2024 року, незважаючи на подану ним раніше декларацію кандидата на посаду за цей же період.

Разом з тим, відповідно до відомостей з публічної частини Реєстру щорічна декларація ОСОБА_1 , як особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за період з 01.01.2022 року по 31.12.2022 року була несвоєчасно опублікована (подана) шляхом заповнення відповідної форми на веб-ресурсі 08.04.2024 року, тобто після кінцевої дати подачі такої декларації 31.01.2024 року.

Частиною першою статті 172-6 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Конструктивною ознакою адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП є несвоєчасне подання декларації без поважних на те причин. Тобто, за наявності останніх, відповідальність за аналізованою частиною виключається. Під поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв`язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребування відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою, тощо.

Крім того, відповідно до ст.ст. 9, 10 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, а відповідальність настає лише за умови, що особа усвідомлювала протиправний характер своїх дій чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо припускала настання цих наслідків.

Таким чином, при розгляді даної категорії справ обов`язково має встановлюватись умисний характер вчиненого діяння, а також наявність відповідного корисливого або іншого особистого інтересу особи чи інтересу третіх осіб, яким суб`єкт правопорушення мав керуватись при вчиненні відповідного проступку.

У зв`язку з цим орган, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення, та прокурор, який бере участь у розгляді такого протоколу судом, зобов`язані довести суду наявність в діях особи, що притягається до адміністративної відповідальності за вчинення цього правопорушення, умислу на несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Аналізуючи протокол про адміністративне правопорушення та матеріали справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 судом встановлено, що вони не містять даних про форму його вини, яка, виходячи із визначення у ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» поняття правопорушення, пов`язаного з корупцією, характеризується лише умисною формою.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 08.04.2024 року подав до Реєстру декларацію кандидата на посаду начальника управління правового забезпечення зовнішньоекономічної діяльності та інвестиції департаменту юридичного забезпечення Міністерства економіки України, в якій вказав дані, визначені ст. 46 Закону України «Про запобігання корупції».

08 липня 2025 року ОСОБА_1 подав щорічну декларацію за 2022 рік, після того, як дізнався, що незважаючи на подану вже ним декларацію кандидата за 2022 рік, необхідно також заповнювати щорічну декларацію за 2022 рік, при цьому, особою, яка притягується до адміністративної відповідальності зазначено в судовому засіданні, що відомості, які були ним внесені до декларації кандидата на посаду та щорічної декларації за 2022 рік, містять ідентичні відомості та умислу порушувати вимоги Закону в нього не було.

Крім того, суд приймає до уваги пояснення ОСОБА_1 , які не спростовані матеріалами справи про адміністративне правопорушення, за якими, до того, як він був прийнятий на посаду начальника управління правового забезпечення зовнішньоекономічної діяльності та інвестиції департаменту юридичного забезпечення Міністерства економіки України він не працював на посадах, передбачених ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» та відповідних декларацій не заповнював.

Окрім того, як вбачається за результатами пошуку в Єдиному державному реєстрі декларацій, ОСОБА_1 було подано чотири декларації: 30.01.2024 року - декларація за 01.01.2023-31.03.2023 (перед звільненням); 08.04.2024 року - дві декларації (кандидата на посаду за 2022 рік та щорічна за 2023рік), а також 08.07.2025 - щорічна декларація за 2022 рік. Більш того, з зазначених декларацій, відомості про його майновий стан у щорічній декларації є тотожними з відомостями у декларації кандидата на посаду.

Отже поза всяким розумним сумнівом встановлено, що у ОСОБА_1 не було причин для приховування його майнового стану за 2022 рік та, відповідно, для умисного пропуску строку для декларування.

При цьому матеріали справи зазначених обставин не спростовують, а суд вважає необхідним зазначити, що ОСОБА_1 у будь-якому разі не повинний доводити свою невинуватість у вчиненні адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене та враховуючи, що ОСОБА_1 08 квітня 2024 року подав декларацію кандидата на посаду за 2022 рік, та 08 липня 2025 року подав щорічну декларацію за 2022 рік з ідентичною інформацією та даними, суд не вбачає в його діях умислу на приховування відомостей про його майновий стан.

Відповідно до ст. 62 Конституції України винуватість особи повинна бути доведена у встановленому законом порядку. Обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З огляду на викладене вище та оцінивши наявні в даній справі докази в їх сукупності відповідно до положень ст. 252 КУпАП, суд приходить до висновку про відсутність однієї із складових елементів правопорушення, пов`язаного з корупцією, а саме: суб`єктивної сторони, тобто відсутність у діях ОСОБА_1 умислу на вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, зокрема, відсутність у нього корисливого або іншого особистого інтересу чи інтересів третіх осіб. Вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Оскільки адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП настає лише за умови, що особа усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків, тобто наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, то в діях ОСОБА_1 відсутня суб`єктивна сторона даного правопорушення, що в свою чергу виключає наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене вище, виходячи з загальних засад судочинства, передбачених ст.129 Конституції України, як рівність учасників та змагальність сторін, приймаючи також до уваги не спростовані доводи ОСОБА_1 , суд вважає, що в його діях відсутня суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, за протоколом №47-01/116/25 про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією від 09 липня 2025 року, а отже, і склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст.172-6 КУпАП, що, відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, - є підставою для закриття провадження у справі.

Керуючись п.1 ч.1 ст.247, ст.ст.251, 252, 280, 283, 284 КУпАП, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за ч.1 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення (протокол про адміністративне правопорушення №47-01/116/25 про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією від 09 липня 2025 року), закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у зв`язку з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд міста Києва протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О.Л. Соловйов