головуючий у суді І інстанції Лисенко В.В.
провадження № 33/824/2394/2025
головуючий суддя Мостова Г.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

06 серпня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді Мостової Г.І., за участю секретаря Лазоренко Л.Ю., розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Різника Ігоря Анатолійовича на постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 лютого 2025 року

у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

в с т а н о в и в :

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 лютого 2025 року визнано ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн у дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 605 грн. 60 коп. судового збору.

При розгляді адміністративної справи судом встановлено, що 04 жовтня 2024 року близько 09 години 00 хвилин по вул. Грисюка в с. Забір`я у Фастівському районі в Київській області ОСОБА_1 керував моторолером «NB 50 QT-3R3» з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, почервоніння шкіри обличчя та очей. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі відмовився під відеозапис на бодікамеру № 8.

Указаними діями ОСОБА_1 порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за частиною 1 статті 130 КУпАП.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, захисник ОСОБА_1 - адвокат Різник І.А. подав апеляційну скаргу, в якій просить: скасувати постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 лютого 2025 року та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що в матеріалах справи відсутні докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Відповідно до пояснень ОСОБА_1 він вийшов із магазину і до нього під`їхали працівники поліції у той час, коли він не керував транспортним засобом.

Одночасно захисником ОСОБА_1 - адвокатом Різником І.А. заявлене клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження указаної постанови, яке обґрунтовано тим, що повний текст оскаржуваної постанови отриманий ним лише 20 березня 2025 року.

Вирішуючи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд враховує таке.

За змістом частини 2 статті 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржувану постанову ухвалено 24 лютого 2025 року.

Останнім днем для подання апеляційної скарги на указану постанову, у розумінні частини 2 статті 294 КУпАП, було 06 березня 2025 року.

За змістом частини 2 статті 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Гарантуючи відповідно до частини 1 статті 55 Основного Закону України право особи на судовий захист, Конституція України визначає основні засади судочинства, метою закріплення яких є, зокрема, забезпечення неупередженості здійснення правосуддя судом, відповідність винесеного рішення верховенству права, а також своєчасне, ефективне та справедливе поновлення особи в правах протягом розумних строків.

Пунктом 8 частини 2 статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства визначено забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

Отже, реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у суді апеляційної інстанцій; перегляд судових рішень в апеляційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина.

З матеріалів справи вбачається, що копія оскаржуваної постанови отримана захисником ОСОБА_1 - адвокатом Різником І.А. 19 березня 2025 року, що підтверджується розпискою.

На підставі викладеного, враховуючи, що апеляційна скарга подана 31 березня 2025 року, необхідно дійти висновку, що строк апеляційного оскарження постанови суду першої інстанції підлягає поновленню.

ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримав вимог апеляційної скарги, просив хоча б не позбавляти його права керування транспортним засобом, посилаючись на те, що його єдиний дохід він отримує від роботи трактористом.

Дослідивши матеріали за апеляційною скаргою, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у статті 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Водночас, положеннями статті 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху визначено, що водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Пунктом 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

На підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, до протоколу додано:

направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції із відміткою про відмову ОСОБА_1 від проходження огляду, на якому наявний його підпис;

акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів із відміткою про відмову ОСОБА_1 від проходження огляду;

розписка ОСОБА_2 про отримання нею на зберігання моторолера «NB 50 QT-3R3»;

відеозапис з нагрудної камери працівника поліції, який зафіксовано, що місцем події є узбіччя дороги, на якому знаходиться водій з мопедом. Працівники поліції повідомляють ОСОБА_1 , що причиною зупинки є відсутність номерного знаку на моторолері. ОСОБА_1 пояснив працівнику поліції, що він придбав цей мопед 10 місяців тому і це майже велосипед, зазначив, що їздить на ньому лише з дому до магазину та назад. Працівник поліції повідомив ОСОБА_1 про наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння та запропонував пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або у закладі охорони здоров`я, а також роз`яснив наслідки відмови від проходження огляду (01:11 хв відеозапису). ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 - адвокат Різник І.А. посилається на те, що в матеріалах справи відсутні докази факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

З відеозапису з нагрудної камери вбачається спілкування працівника поліції з ОСОБА_1 , який знаходився біля свого мопеда на узбіччі дороги.

Також з указаного відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 під час спілкування з працівниками поліції не заперечував факт керування ним транспортним засобом та його зупинки працівниками поліції, а зазначив, що їздить на цьому моторолері лише до магазину.

ОСОБА_1 не зазначено будь-яких заперечень відносно обставин, які викладені у протоколі, а в графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності» ним зазначено «пояснення надам у суді», однак під час розгляду справи судом першої інстанції до суду не з`явився, а у судовому засіданні апеляційного суду не заперечував факт керування транспортним засобом, посилався на свою правову необізнаність та просив лише не позбавляти його права керування транспортним засобом, посилаючись на те, що його єдиний дохід він отримує від роботи трактористом.

Частиною 4 статті 30 КУпАП визначено, що позбавлення права керування засобами транспорту не може застосовуватись до осіб, які користуються цими засобами в зв`язку з інвалідністю, за винятком випадків керування в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також у разі невиконання вимоги поліцейського про зупинку транспортного засобу, залишення на порушення вимог встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, учасниками якої вони є, ухилення від огляду на наявність алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Тобто зі змісту указаної статті вбачається, що адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування засобами транспорту може бути застосоване до осіб, які працюють водіями (трактористами), тому з урахуванням без альтернативності санкції статті 130 КУпАП, апеляційний суд відхиляє указаний довід апеляційної скарги.

Інших переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Як і не встановлено порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, і, враховуючи характер вчиненого правопорушення, ступінь його суспільної небезпеки - це правопорушення являється грубим порушенням правил дорожнього руху є потенційно небезпечним для суспільства та становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожує їх життю, здоров`ю, тяжкість ймовірних наслідків, призначив адміністративне стягнення в межах санкції вказаної статті, оскаржувана постанова відповідає фактичним обставинам справи, а тому підлягає залишенню без змін.

Керуючись статтею 294 КУпАП, суд, -

у х в а л и в :

Клопотання захисника ОСОБА_1 - адвоката Різника Ігоря Анатолійовича про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду задовольнити.

Поновити захиснику ОСОБА_1 - адвокату Різнику Ігорю Анатолійовичу строк на апеляційне оскарження постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 лютого 2025 року.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Різника Ігоря Анатолійовича залишити без задоволення.

Постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 лютого 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Г.І. Мостова