справа № 760/5159/25
головуючий у суді І інстанції Криворот О.О.
провадження № 33/824/3734/2025
головуючий суддя Мостова Г.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

06 серпня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді Мостової Г.І., за участю секретаря Сердюк К.О., розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Агбонгале Луізи Сергіївни на постанову Солом`янського районного суду міста Києва від 11 червня 2025 року

у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 122-4, 124, частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

в с т а н о в и в :

Постановою Солом`янського районного суду міста Києва від 11 червня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтями 122-4, 124, частиною 1 статті 130 КУпАП.

Накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортним засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605 грн 60 коп.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №247898, 14 лютого 2025 року о 20 год. 35 хв. у м. Києві по вул. Митр. В.Липківського, 13, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Хюндай Туксон», д.н.з. «ПАГОР», наближаючись до регульованого пішохідного переходу, на якому перебували пішоходи, не врахував дорожньої обстановки, не зменшив швидкість, щоб в разі потреби зупинитись, в результаті чого здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_2 , внаслідок чого пішохід отримала тілесні ушкодження з матеріальними збитками, чим порушив пункт 2.3.б ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене статтею 124 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №247921 14 лютого 2025 року о 20 год. 35 хв. у м. Києві по вул. Митр. В.Липківського, 13, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Хюндай Туксон», д.н.з. «ПАГОР», скоївши дорожньо-транспортну пригоду, а саме: здійснивши наїзд на пішохода ОСОБА_2 , яка рухалася на регульованому пішохідному переході при сигналі світлофора, що дозволяв рух, після чого місце пригоди залишив, чим порушив пункт 2.10.а ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене статтею 122-4 КУпАП.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №247869, 15 лютого 2025 року приблизно о 14 год.18 хв. у м. Києві по вул. Митр. В.Липківського, 18, водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Хюндай Туксон» д.н.з. «ПАГОР» з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, що не реагують на світло, неприродна блідість, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння у лікаря нарколога, у встановленому законом порядку відмовився, що зафіксовано на нагрудну бодікамеру №472282,473771, чим порушив п.п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, захисник ОСОБА_1 - адвокат Агбонгале Л.С. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Солом`янського районного суду міста Києва від 11 червня 2025 року та ухвалити нову, якою закрити провадження у справі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що ОСОБА_1 свою вину у вчиненні зазначених правопорушень не визнає та наполягає на тому, що він не є учасником будь-якої ДТМ, яка мала місце 14 лютого 2025 року.

Вказує, що оскаржувана постанова від 11 червня 2025 року ухвалена на підставі:

протоколів інспектора УПП ДПП в м. Києві Ісояна А.Е. від 15 лютого 2025 року про події, які нібито сталися 14 лютого 2025 року;

рапорту інспектора УПП ДПП в м. Києві Ісояна А.Е. від 14 лютого 2025 року, у якому описані події зі слів потерпілої ОСОБА_2 , у якому не зазначено навіть опису пошкоджень, які б мали бути візуально помітними (збиті коліна, порвані джинси);

пояснень потерпілої ОСОБА_2 .

Зазначає, що з матеріалів справи вбачається, що інспектор УПП ДПП в м. Києві Ісоян А.Е. та потерпіла ОСОБА_2 перебувають у дружніх стосунках, є сусідами (про це говорить інспектор на відеозаписі 15 лютого 2025 року), також, інспектор був зацікавлений у вирішенні цієї справи, не зважаючи на щільний робочий графік, приїздив у всі призначені судом засідання, у тому числі і у засідання де давала пояснення потерпіла.

З приводу вищевикладеного готується звернення до Патрульної поліції з вимогою провести службове розслідування.

Жодних медичних документів, які б свідчили про отримання потерпілою тілесних ушкоджень в матеріалах справи не має, так як вона відмовилася від виклику швидкої і до медичної комісії з ціллю фіксації ушкоджень не зверталася.

На автомобілі ОСОБА_1 також відсутні будь які пошкодження, які б могли виникнути внаслідок удару/зіткнення.

Вказує, що перехрестя, на якому нібито сталася ДТП, є досить людним місцем, це район Солом`янського базару, де завжди багато людей. Якби на цьому перехресті збили людину, то миттєво відбулося б скупчення маси людей, галас, це б було помітно. Натомість, ані під час руху з вул. Литовського, 13, ані під час повернення на цю ж вулицю через хвилин 15-20 ОСОБА_1 не зустрів.

Щодо частини 1 статті 130 КУпАП ОСОБА_1 посилається на те, що не мав довіри до інспектора УПП ДПП в м. Києві Ісояна A.E., після того, як останній почав безпідставно його звинувачувати у подіях, до яких він не має жодного відношення. Він пережив стрес та мав побоювання, що у разу погодження на проходження дослідження, буде сфальсифіковано ще один протокол чи ще щось гірше.

Одночасно захисником ОСОБА_1 - адвокатом Агбонгале Л.С. заявлене клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження указаної постанови, яке обґрунтовано тим, що копія оскаржуваної постанови отримана ОСОБА_1 лише 13 червня 2025 року.

Вирішуючи клопотання захисника про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд враховує таке.

За змістом частини 2 статті 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржувану постанову ухвалено 11 червня 2025 року та останнім днем для подання апеляційної скарги у розумінні частини 2 статті 294 КУпАП, було 23 червня 2025 року.

З матеріалів справи вбачається, що копія оскаржуваної постанови отримана ОСОБА_1 13 червня 2025 року.

Гарантуючи відповідно до частини 1 статті 55 Основного Закону України право особи на судовий захист, Конституція України визначає основні засади судочинства, метою закріплення яких є, зокрема, забезпечення неупередженості здійснення правосуддя судом, відповідність винесеного рішення верховенству права, а також своєчасне, ефективне та справедливе поновлення особи в правах протягом розумних строків.

Пунктом 8 частини 2 статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства визначено забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

Отже, реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у суді апеляційної інстанцій; перегляд судових рішень в апеляційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина.

На підставі викладеного, враховуючи, що ОСОБА_1 отримав копію оскаржуваної постанови 13 червня 2025 року, а апеляційна скарга подана 24 червня 2025 року, апеляційний суд дійшов висновку, що строк апеляційного оскарження постанови суду першої інстанції підлягає поновленню.

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав вимоги апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали за апеляційною скаргою, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Склад правопорушення - це наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Склад правопорушення містить в собі: об`єкт; об`єктивну сторону; суб`єкт; суб`єктивну сторону. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу загалом.

Вирішуючи питання про наявність в діях конкретної особи складу адміністративного правопорушення, крім іншого, необхідно встановити наявність об`єктивної та суб`єктивної сторони правопорушення.

Відповідно до пункту 1.10 ПДР дорожньо-транспортна пригода це - подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки.

У протоколі серії ЕПР1 №247898 зазначено, що 14 лютого 2025 року о 20 год. 35 хв. у м. Києві по вул. Митр. В.Липківського, 13, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Хюндай Туксон», д.н.з. «ПАГОР», наближаючись до регульованого пішохідного переходу, на якому перебували пішоходи, не врахував дорожньої обстановки, не зменшив швидкість, щоб в разі потреби зупинитись, в результаті чого здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_2 , внаслідок чого пішохід отримала тілесні ушкодження з матеріальними збитками.

У графі указаного протоколу «Свідки чи потерпілі» зазначено «не залучалися».

На підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП до указаного протоколу додано:

схема місця ДТП (а.с. 10);

письмові пояснення ОСОБА_1 , у яких він зазначив, що 14 лютого 2025 року о 20 год. 35 хв. він, керуючи автомобілем марки «Хюндай Туксон», д.н.з. «ПАГОР», по вул. Народна здійснював виїзд на вул. Солом`янська, перед цим загальмував щоб пропустити пішохода. Проїхав 200 м до наступного перехрестя, купив квіти та повернувся назад до перехрестя з вул. Народною. Людей або поліції на перехресті не було. Він припаркував автомобіль та пішов додому (а.с. 11);

письмові пояснення ОСОБА_2 , у яких вона зазначила, що 14 лютого 2025 року о 20 год. 35 хв. вона переходила дорогу регульованому пішохідному переході на дозволяючий сигнал світлофора на перехресті вул. Народної та вул. Солом`янська у м. Києві, у цей момент водій автомобіля марки «Хюндай Туксон», д.н.з. «ПАГОР», здійснив наїзд на неї та після цього залишив місце ДТП та поїхав далі. Внаслідок цього вона отримала тілесні ушкодження (синці, забої), а також матеріальні збитки у вигляді порваних штанів (а.с. 12);

рапорт, у якому зазначено, що ОСОБА_2 значних ушкоджень не отримала, від швидкої медичної допомоги відмовилася (а.с. 13).

Статтею 124 КУпАП передбачено відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Таким чином указаною статтею не передбачено адміністративну відповідальність за порушення водієм вимог ПДР, що спричинило завдання легких тілесних ушкоджень, зокрема, такому учасникові дорожнього руху як пішоходу.

При цьому у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження спричинення пошкодження апелянтом майна, перелік якого прямо передбачений диспозицією статті 124 КУпАП, внаслідок порушення апелянтом вимог ПДР.

У матеріалах справи відсутні докази пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна внаслідок, а також докази порушення водієм ОСОБА_1 вимог ПДР, за що передбачено відповідальність.

Окрім того, отримання потерпілою ОСОБА_2 тілесних ушкоджень, ступінь тяжкості яких жодним чином не підтверджено, не є кваліфікуючою ознакою згідно з диспозицією вищевказаної статті КУпАП.

Крім того, ступінь тяжкості завданих тілесних ушкоджень має бути визначений за допомогою судово-медичної експертизи.

Доказів пошкодження у результаті ДТП майна ОСОБА_2 , зокрема джинсів, про які нею зазначено у письмових поясненнях, матеріали справи не містять.

Фото та відеофіксація на підтвердження спричинених ДТП пошкоджень працівниками поліції не здійснювалася.

Також до протоколу не долучено відеозапис вчинення ДТП.

На відеозаписі з бодікамери працівника поліції зафіксовано лише спілкування працівників поліції з ОСОБА_1 на наступний день - 15 лютого 2025 року та складення відносно нього протоколів, але з наданого відеозапису не вбачається наявність на указаному автомобілі слідів наїзду та взагалі будь-яких зовнішніх пошкоджень.

Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції не встановлено поза розумним сумнівом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

Статтею 122-4 КУпАП передбачено відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Обов`язковою ознакою об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є причетність водія транспортного засобу до ДТП.

Оскільки під час апеляційного розгляду, судом апеляційної інстанції не була встановлена причетність ОСОБА_1 до дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 14 лютого 2025 року о 20 год. 35 хв. у м. Києві по вул. Митр. В.Липківського, 13, підстави для притягнення його до відповідальності за статтею 122-4 КУпАП також відсутні.

Відповідно до статті 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен прийти до висновку про винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, поза розумним сумнівом.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

З урахуванням цього, перевіривши доводи апеляційної скарги, та проаналізувавши наявні у справі докази, виходячи із засад, закріплених у статті 7 КУпАП, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції неправильно встановив фактичні обставини справи і дійшов помилкового висновку про те, що в діях водія ОСОБА_1 наявний склад адміністративних правопорушень, передбачених статтями 122-4, 124 КУпАП, оскільки зібрані у справі докази у їх сукупності об`єктивно не є достатніми для ухвалення такого рішення.

Щодо постанови суду першої інстанції в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАП.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №247869, 15 лютого 2025 року приблизно о 14 год.18 хв. у м. Києві по вул. Митр. В.Липківського, 18, водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Хюндай Туксон» д.н.з. «ПАГОР» з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, що не реагують на світло, неприродна блідість, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння у лікаря нарколога, у встановленому законом порядку відмовився, що зафіксовано на нагрудну бодікамеру №472282,473771, чим порушив п.п. 2.5 ПДР України.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху визначено, що водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Пунктом 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

На підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, до протоколу додано відеоматеріал з нагрудної камери працівника поліції, яким зафіксовано відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Апеляційний суд при цьому зважає на те, що підставою для висунення вимоги про необхідність проходження огляду на стан сп`яніння є суб`єктивне припущення поліцейського про перебування особи у стані наркотичного сп`яніння, яке ґрунтується на наявності у особи ознак наркотичного сп`яніння, перелік яких визначений у пункті 4 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС та МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735.

Із переглянутого відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від пропозиції працівників поліції пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі.

У своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що він не мав довіри до інспектора УПП ДПП в м. Києві Ісояна A.E. після того, як останній почав безпідставно його звинувачувати у подіях, до яких він не має жодного відношення. Він пережив стрес та мав побоювання, що у разу погодження на проходження дослідження, буде сфальсифіковано ще один протокол чи ще щось гірше.

Однак, апеляційний суд зауважує, що мотиви відмови від проходження огляду на стан сп`яніння не мають значення для висновків про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

Правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП є закінченим з моменту відмови водія пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі.

Відповідно до пункту 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до пункту 2 частини 8 статті 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.

На підставі викладеного, апеляційна скарга захисника ОСОБА_1 - адвоката Агбонгале Л.С. підлягає частковому задоволенню, постанова Солом`янського районного суду міста Києва від 11 червня 2025 року в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 122-4, 124 КУпАП, підлягає скасуванню, а провадження у справі в цій частині - закриттю.

Доводи апеляційної скарги в частині частини 1 статті 130 КУпАП не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи апеляційним судом, тому постанова Солом`янського районного суду міста Києва від 11 червня 2025 року в частині визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та в частині визначення адміністративного стягнення підлягає залишенню без змін.

Керуючись статтею 294 КУпАП, суд, -

у х в а л и в :

Клопотання захисника ОСОБА_1 - адвоката Агбонгале Луізи Сергіївни задовольнити.

Поновити захиснику ОСОБА_1 - адвокату Агбонгале Луізі Сергіївні строк на апеляційне оскарження постанови Солом`янського районного суду міста Києва від 11 червня 2025 року.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Агбонгале Луізи Сергіївни задовольнити частково.

Постанову Солом`янського районного суду міста Києва від 11 червня 2025 року в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 122-4, 124 КУпАП скасувати, а провадження у справі в цій частині закрити.

Постанову Солом`янського районного суду міста Києва від 11 червня 2025 року в частині визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та в частині визначення адміністративного стягнення - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Г.І. Мостова