Справа №576/873/23 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Сапон О. В.
Номер провадження 33/816/13/25 Суддя-доповідач Рунов В. Ю.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

Іменем України

01 серпня 2025 року суддя Сумського апеляційного суду Рунов В. Ю., з участю секретаря судового засідання Баришевої А. І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Суми справу про адміністративне правопорушення № 576/873/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 06.04.2023, якою

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1

визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

учасників провадження в справі про адміністративне правопорушення:

захисника адвоката Осьмакова О. А.,

установив:

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати постанову судді, а провадження у справі закрити, оскільки медичний висновок був складений до отримання результатів лабораторного дослідження і складення акту медичного огляду, відеофіксація подій не є безперервною, а процес перебування його в лікарні взагалі не фіксувався за допомогою відеозапису, протокол був складений з грубими порушеннями, не містить його пояснень, до справи не долучено доказів його відсторонення від керування т/з, не роз`яснено прав та обов`язків, а справу було розглянуто у його відсутність.

Постановою судді Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 06.04.2023 ОСОБА_4 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і на нього накладене стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. Стягнуто на користь держави судовий збір в сумі 536,80 грн.

Згідно постанови судді, 11.03.2023 о 13 год. 10 хв. по вул. Спаській в м. Глухові ОСОБА_4 керував т/з «ВАЗ-21703», р. н. НОМЕР_1 у стані наркотичного сп`яніння (згідно висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції за № 99 від 11.03.2023), чим порушив вимоги п. 2.9а ПДР.

Відповідно ч. 1 ст. 285 КУпАП, постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи і копія цієї постанови протягом 3-х днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено, а згідно ч. 2 ст. 294 цього Кодексу постанова судді може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення; апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, та з боку держави не повинно чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

У рішенні від 28.01.2021 у справі «Кушнір проти України» ЄСПЛ, констатуючи порушення п. 1 ст. 1 Конвенції, зазначив, «…що право на доступу до суду передбачає право на отримання належного повідомлення про судові рішення, особливо у випадках, коли апеляційна скарга може бути подана у конкретно встановлений строк. Заявник не був присутній у судовому засіданні суду першої інстанції, оскільки засідання проводилося на підставі письмових доводів сторін і, таким чином, без їхнього виклику; отже, заявник не знав зміст постанови, прийнятої за результатами розгляду його позову, у тому числі наведене судом обґрунтування. Це означає, що він не зміг би оскаржити постанову своєчасно, не маючи її паперової копії…» (п. 30-32).

ОСОБА_4 не був присутнім під час ухвалення суддею суду першої інстанції рішення, копію постанови отримав 20.04.2023, тому строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, оскільки цей процесуальний термін пропущений з поважних (об`єктивних) причин.

Вислухавши доводи захисника Осьмакова О. А., який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вказана вище апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Зокрема, розглянувши протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 116797 від 14.03.2023, суддя суду першої інстанції цілком вірно дійшов висновку, що ОСОБА_4 керував т/з в стані наркотичного сп`яніння, що відповідає фактичним обставинам справи, належним чином умотивовано та об`єктивно підтверджується доказами у справі, а саме:

- висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції КНП «Глухівська міська лікарня» від 11.03.2023, згідно якого водій ОСОБА_4 перебуває у стані наркотичного сп`яніння;

- актом медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 99 від 11.03.2023, згідно якого ОСОБА_4 перебуває у стані наркотичного сп`яніння (а. с. 45);

- результатом лабораторного дослідження № 118 від 13.03.2023, згідно якого у ОСОБА_4 виявлений амфетамін;

- довідкою про отримання ОСОБА_4 посвідчення водія;

- відеозаписами подій з технічних засобів поліцейських, згідно яких убачаються підстави для зупинки т/з під керуванням водія ОСОБА_4 , виявлення у нього при спілкуванні ознак наркотичного сп`яніння, згоди останнього пройти огляд на стан такого сп`яніння в закладі охорони здоров`я, ознайомлення ОСОБА_4 з висновком щодо результатів його медичного огляду, роз`яснення йому прав та складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП), не убачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки учасників дорожнього руху, у тому числі осіб, які керують т/з, і встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, тому в протоколі поліцейського та у постанові судді присутнє посилання на порушення ОСОБА_4 вимог п. 2.9а ПДР, згідно яких водієві забороняється керувати т/з у стані наркотичного сп`яніння, а сама процедура огляду на стан сп`яніння закріплена у ст. 266 КУпАП, розділі Х «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», розділах І-ІІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» і «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду».

У разі наявності підстав вважати, що водій т/з перебуває у стані сп`яніння, згідно з ознаками, визначеними в розділу I «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», така особа підлягає огляду на відповідний стан сп`яніння.

Згідно визначеної процедури огляд водія на стан наркотичного сп`яніння, проводиться у закладі охорони здоров`я, не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення в присутності поліцейського. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан сп`яніння затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан сп`яніння в інших закладах забороняється. Тобто, у разі наявності підстав вважати, що водій т/з перебуває у стані наркотичного сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в п. 4 розділу I Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. При цьому згідно п. 7, 8 розділу ІІІ цієї Інструкції проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове, а метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння.

Що стосується відеозапису події правопорушення, то він є об`єктивним доказом у справі і не залежить від суб`єктивного сприйняття будь-якою особою, а засвідчує, що у даній справі мала місце належна правова процедура та законний алгоритм забезпечення можливості проходження водієм ОСОБА_4 огляду на стан сп`яніння, а із самих відеозаписів є очевидним, що вони здійснювалися поліцейськими, які оформлювали матеріали справи про адміністративне правопорушення, а той факт, що зафіксовані на ньому події за участю водія ОСОБА_4 реально мали місце та стосуються саме цієї справи, ніким не оспорюється.

Доводи апеляційної скарги про недопустимість вказаного вище відеозапису через його не безперервність не заслуговують на увагу, оскільки КУпАП не містить будь-яких заборон з цього приводу, сам відеозапис містить усі суттєві обставини, що підлягають з`ясуванню і встановленню під час розгляду справи в суді, зокрема 1) керування особою т/з; 2) вимога поліцейського пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння; 3) проходження особою огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я.

Тобто, доказами у справі можуть бути будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суддя встановлює наявність чи відсутність правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, які установлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису тощо (ч. 1 ст. 251 КУпАП), тому доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

Не підлягають задоволенню і доводи апеляційної скарги щодо відсутності фіксування знаходження ОСОБА_4 у закладі охорони здоров`я, оскільки вони не грунтуються на вимогах законодавства України про адміністративні правопорушення, зокрема огляд у закладі охорони здоров`я проводиться не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення в присутності поліцейського. При цьому відповідне законодавство не вимагає, що б під час проведення такого огляду поліцейський застосовував технічні засоби відеозапису або в разі неможливості застосування засобів відеозапису проводити такий огляд у присутності двох свідків.

Твердження апеляційної скарги про те, що медичний висновок був складений до отримання результатів лабораторного дослідження і акту медичного огляду, не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду справи, а факт перебування ОСОБА_4 у стані наркотичного сп`яніння підтверджений відповідним висновком щодо результатів медичного огляду КНП «Глухівська міська лікарня» від 11.03.2023, складеному на підставі акту медичного огляду № 99 від 11.03.2023, як це передбачено законом.

Згідно акту огляд водія ОСОБА_4 був розпочатий лікарем 11.03.2023, а 13.03.2023 за результатами лабораторного дослідження ОСОБА_4 встановлений заключний діагноз, який був занесений у акт медичного огляду. При цьому висновок щодо результатів огляду був вручений ОСОБА_4 14.03.2023, тобто вже після отримання лікарем результатів лабораторного дослідження.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що право водія на оскарження висновку за результатами медичного огляду передбачене п. 14 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», але ОСОБА_4 не скористався таким своїм правом, висновок лікаря щодо результатів медичного огляду з підстав його неповноти або неправильності не оскаржував, як і не оскаржував дії працівників закладу охорони здоров`я, а також не ставив питання про повторне дослідження біосередовища у передбачений законом спосіб (забезпечення закладом охорони здоров`я повторного дослідження біосередовище за визначеною процедурою протягом 90 днів).

В межах даної справи апеляційний суд позбавлений можливості надавати будь-яку оцінку кваліфікації, компетенції й фаховій відповідності працівникам закладу охорони здоров`я вимогам професійних стандартів, оскільки відповідність таким вимогам зас-відчують певні документи (диплом державного зразка про медичну освіту; сертифікат лікаря-спеціаліста, виданий вищим медичним навчальним закладом, закладом післядип-ломної освіти III-IV рівнів акредитації; посвідчення про присвоєння (підтверд¬ження) відповідної кваліфікаційної категорії за спеціальністю тощо), а рішення про надання права на професійну діяльність в Україні таким особам ухвалює МОЗ, внаслідок чого доводи апеляційної скарги і в цій частині не заслуговують на увагу і задоволенню не підлягають.

Порушень положень «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» і «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» з боку лікаря апеляційним судом не виявлено.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 про складення відносно нього протоколу з грубими порушеннями вимог закону є безпідставними, оскільки не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції. При цьому вказаний протокол про адміністративне правопорушення містить всі обов`язкові елементи, які закон встановлює до змісту протоколу (ст. 256 КУпАП), зокрема суть правопорушення (об`єктивна сторона) керування особою т/з у стані наркотичного сп`яніння, конкретний пункт ПДР 2.9а і нормативно-правовий акт, який передбачає відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП, внаслідок чого апеляційний суд вважає, що поліцейським при складанні цього протоколу дотримані в повному обсязі усі вимоги процесуальних норм, права та законні інтереси ОСОБА_4 як учасника дорожнього руху, так як підставою складання протоколу стало недотримання останнім імперативних вимог п. 2.9а ПДР, тобто керування ним т/з у стані наркотичного сп`яніння.

Не було установлено під час розгляду апеляційної скарги й будь-яких даних про упередженість поліцейських чи працівників закладу охорони здоров`я, застосування до ОСОБА_4 незаконних методів, примусу чи інших протиправних дій, пов`язаних із проходженням огляду на стан сп`яніння чи складанням протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП, тому вимоги поліцейського до ОСОБА_4 як до водія т/з пройти відповідний огляд на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я відповідає легітимній меті та завданням КУпАП, якими є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Відсутність доказів відсторонення ОСОБА_4 від керування т/з ще не свідчить про відсутність доказів його винуватості у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і ніяким чином не впливає на притягнення останнього до адміністративної відповідальності.

Інші доводи апеляційної скарги також не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду справи, тому вони задоволенню не підлягають.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 КУпАП), тому послідовність викладення в диспозиціях наведених вище правових норм завдань дає підстави для висновку, що застосування належної юридичної процедури є не самоціллю, а важливою умовою досягнення результатів адміністративного судочинства, визначених законодавцем як пріоритетні, охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, сумлінного виконання своїх обов`язків.

Недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, одержаній унаслідок істотного порушення прав та свобод людини, тобто імперативною законодавчою забороною використовувати результати процесуальних дій як докази охоплюються випадки, коли недотримання процедури їх проведення призвело до порушення конвенційних та/або конституційних прав і свобод людини.

Відтак, у кожному з вищезазначених випадків простежується чіткий зв`язок правил допустимості доказів з фундаментальними правами і свободами людини, гарантованими Конвенцією та/або Конституцією України, тому вирішуючи питання про вплив будь-яких порушень порядку проведення огляду на стан сп`яніння на доказове значення отриманих у його результаті відомостей чи допущення недоліків при складанні протоколу про адміністративні правопорушення (інших процесуальних документів), суддя повинен насамперед з`ясувати вплив цих порушень і недоліків на ті чи інші конвенційні або конституційні права людини, зокрема встановити, наскільки процедурні порушення/недоліки «зруйнували» або звузили ці права або ж обмежили особу в можливостях їх ефективного використання.

Здійснене апеляційним судом дослідження зазначених вище доказів у їх сукупності дозволяє зробити однозначний та безсумнівний висновок, який виключає будь-яке інше розумне пояснення подій, які є предметом цієї справи, а за вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення та в постанові судді обставин саме ОСОБА_4 керував т/з у стані наркотичного сп`яніння, так як будь-який наявний у справі обґрунтований сумнів був спростований фактами, встановленими в судовому засіданні на підставі належних, достовірних, допустимих і достатніх доказів.

Суддя суду першої інстанції не вийшов за межі зазначених у протоколі обставин, розглянувши справу на підставі наданих сторонами (у тому числі й уповноваженою особою національної поліції, яка склала протокол про адміністративне правопорушення ч. 2 ст. 251, ст. 255 КУпАП) та досліджених у судовому засіданні доказів, достатніх у своїй сукупності і взаємозв`язку для доведення вини ОСОБА_4 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. При розгляді справи в повному обсязі дотримані положення ст. 268, 279, 280 КУпАП, постанова судді є законною, обґрунтованою і належним чином умотивованою, тому вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

постановив:

Поновити ОСОБА_5 строк на апеляційне оскарження постанови судді Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 06.04.2023.

Постанову судді Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 06.04.2023 відносно ОСОБА_6 залишити без змін, а його апеляційну скаргу на цю постанову без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В. Ю. Рунов