Справа №: 465/5084/25
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.08.2025 м. Львів

Суддя Франківського районного суду м. Львова Коліщук З.М., з участю секретаря судового засідання Беднара А.Б., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та її представника адвоката Романик Н.М., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої та зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , громадянки України,

встановив:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 454627, ОСОБА_1 03.06.2025 о 20:30 на вул. Антоновича 122 у м. Львові, в закладі «Країна мрій» виражалася грубою нецензурною лайкою в сторону громадянки ОСОБА_2 , чим своїми діями вчинила дрібне хуліганство, а саме адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вини не визнала, пояснила, що 03.06.2025 вона разом із дитиною була на дитячому святкуванні в закладі «Країна мрій». В сусідній кімнаті перебуваликомпанія ОСОБА_2 , які принесли з собою колонку і включили дуже голосно музику, на її неодноразові зауваження та прохання зменшити звук музики, компанія не реагувала. Почалась словесна перепалка, ОСОБА_2 почала виражатись нецензурними словами, погрожувала розправою.

Адвокат Романик Н.М. у судовому засіданні просила провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 173 КУпАП, мотивуючи тим, що конфлікт виник раптово, на побутовому грунті, мав емоційний, нетривалий характер та був швидко припинений. Опитані свідки чітко підтверджують, що поведінка ОСОБА_3 не носила агресивного або хуліганського характеру, а також не супроводжувалась нецензурною лайкою або порушенням громадського порядку. У справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 повністю відсутні та допустимі докази факту вчинення нею дрібного хуліганства. Будь-які докази, окрім протоколу про адміністративне правопорушення, які б підтверджували цей факт, матеріали справи не містять. ОСОБА_1 жодних дій, які б становили об?єктивну сторону ст. 173 КуПАП не вчиняла, нецензурною лайкою в громадських місцях не висловлювалася, образливо ні до кого не чіплялася та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян не вчиняла.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 зазначила, що святкувала День народження своєї дитини в закладі « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». У сусідній кімнаті була ОСОБА_1 . Пояснила, що вони з дозволу адміністрації закладу принесли з собою колонку. Біля 20:30 год. до них прибігли 5-6 жінок і почали кричати, що не можна слухати музику, коли іде в державі війна. ЇЇ це дуже обурило, так як це було свято дитини. Зазначила, що вживала нецензурні слова по відношенню до ОСОБА_1 та перебувала в стані істерики і не могла себе контролювати.

Свідок ОСОБА_4 повідомила, що 03.06.2025 святкувала День народження своєї дочки в закладі «Країна мрій». В ОСОБА_2 дуже голосно грала музика і це заважало їй і дітям, а тому попросила скрутити музику, але вони відмовилися. Адміністрація закладу на їхню просьбу, щоб ОСОБА_2 скрутила музику не відреагувала та охорону не викликала. Зазначає, що ОСОБА_2 виражалась нецензурними словами, погрожувала розправою.

Свідок ОСОБА_5 повідомила, що ОСОБА_2 вживала нецензурні слова і погрожувала.

Свідок ОСОБА_6 повідомив, що 03.06.2025 біля 20:15 години прибігла ОСОБА_1 і сказала що їм заважає музика. Вони закликали адміністратора, який дозволив слухати музику. Через 15-20 хвилин забігли жінки та почали кричати, вживали нецензурні слова. У ОСОБА_2 почалась істерика.

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення, згідно зі ст. 245 КУпАП, є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи з дотриманням процесуальної форми її розгляду.

Згідно ст. 280 цього Кодексу орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Разом з тим, за змістом ст. ст. 279, 280 КУпАП справа про адміністративне правопорушення має суддею розглядатись у межах тих обставин, які зазначені у протоколі про таке порушення. Суддя не має права у постанові за підсумками розгляду справи вказувати на обставини, які не зазначались у протоколі про адміністративне правопорушення, не відповідають протоколу, адже у цьому випадку він виходить за межі своєї компетенції, якою згідно з вимогами ст. ст. 213, 221 КУпАП є лише розгляд справи. Недотримання цих вимог порушує право на захист особи, що притягається до адміністративної відповідальності.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та долучені до нього письмові докази, суддя дійшла наступного висновку.

Відповідно до ст. 173 КУпАП адміністративна відповідальність настає за дрібне хуліганство, тобто за нецензурну лайку в громадських місцях, за образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Об`єктивна сторона дрібного хуліганства полягає у нецензурній лайці в громадських місцях, образливому ставленні до громадян та інших діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Обов`язковою ознакою об`єктивної сторони дрібного хуліганства є місце його вчинення, а саме громадське місце, яке має законодавче визначення як частина (частини) будь-якої будівлі, споруди, яка доступна або відкрита для населення вільно, чи за запрошенням, або за плату, постійно, періодично або час від часу, зокрема під`їзди, а також підземні переходи, стадіони.

Суб`єктивна сторона дрібного хуліганства полягає у неповазі до суспільства, у прагненні показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, протиставити себе іншим громадянам, суспільству, державі. Умисний прояв винним явної неповаги до оточуючих - головний момент, що визначає зміст і сенс поведінки хулігана. За відсутності такого мотиву не може бути дрібного хуліганства.

Приймаючи до уваги те, що правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП, встановлює відповідальність за вчинення хуліганських дій, у протоколі про адміністративне правопорушення повинні бути конкретизовані мотиви, якими керувався правопорушник під час вчинення правопорушення, спосіб вчинення правопорушення та вказано, що дії правопорушника носили навмисний характер і були спрямовані на порушення громадського порядку і спокою громадян.

При цьому у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 288/1158/16-к роз`яснено, що обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони хуліганства є мотив явної неповаги до суспільства. Домінування у свідомості винного такого внутрішнього спонукання і відсутність особистого мотиву посягання на потерпілого є головним критерієм відмежування хуліганства від інших незаконних дій проти особи. При цьому хуліганські дії не зумовлені особистими мотивами й конкретною метою, а за своїми внутрішніми чинниками фокусуються в напрямку тотального негативізму й ворожого ставлення до суспільства.

Верховний Суд дійшов висновку, що за відсутності відповідного мотиву, коли застосування насильства зумовлене неприязними стосунками з потерпілим і прагненням завдати шкоди конкретній особі з особистих спонукань, сам собою факт вчинення протиправних дій у громадському місці у присутності сторонніх осіб не дає достатніх підстав для кваліфікації їх як хуліганства.

Разом із тим протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 454627 від 12.06.2025 не містить відомостей щодо ознак порушень громадського порядку, ознак неповаги до суспільства, натомість вказано про конфлікт між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Однак, протокол про адміністративне правопорушення сам по собі, за відсутності будь-яких інших доказів не є безумовним та беззаперечним доказом вини особи, оскільки не є імперативним фактом доведеності вини, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом».

Протокол про адміністративне правопорушення є лише фіксацією порушення, яке виявлено працівником поліції, та, відповідно до статті 251 КУпАП, є одним із джерел доказів та підставою для подальшого провадження у справі, але не є остаточним і достатнім доказом для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП.

Наведенні порушення, на думку суду, є істотними, а тому даний протокол не може бути доказом вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП.

Також, на підтвердження вини ОСОБА_1 надано рапорт старшого інспектора-чергового ЧЧ СМ ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області капітана поліції Василенького В., заяву ОСОБА_2 від 03.06.2025, пояснення ОСОБА_1 від 12.06.2025, пояснення ОСОБА_6 від 11.06.2025, пояснення ОСОБА_2 від 11.06.2025, пояснення ОСОБА_4 від 10.06.2025, пояснення ОСОБА_7 від 09.06.2025

Відтак, з досліджених судом доказів, зокрема пояснень свідків, суд встановив, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виник конфлікт через раптові неприязні відносини, а саме через звернення ОСОБА_1 зменшити звук музики.

За таких конкретних обставин у цій справі суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутні такі суб`єктивні ознаки, як мотив і умисел, спрямовані на порушення громадського порядку, котрі є основними критеріями, які відрізняють дрібне хуліганство від суміжних правопорушень, тобто внутрішнього спонукання особи порушити не тільки громадський порядок, але й проявити неповагу до суспільства чи окремої особи без вагомих на те причин, що в даному випадку, відсутнє.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б об`єктивно та поза межами розумного сумніву свідчили про умисні дії ОСОБА_1 направлені на порушення громадського порядку та спокою громадян, тобто на вчинення дрібного хуліганства.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Норми Конституції України є нормами прямої дії.

Згідно з приписами ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Згідно із вимогами статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок відповідно до закону здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

В Рекомендаціях №R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи «Про адміністративні санкції» одним із принципів застосування адміністративних стягнень є встановлення обов`язку нести тягар доказування саме для адміністративних органів (принцип 7).

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Леванте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

За таких обставин, суддя приходить до висновку, що допустимими та достатніми доказами не доведено вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, а тому провадження у справі підлягає до закриття у зв`язку із відсутністю в її діях складу зазначеного адміністративного правопорушення.

Згідно п. 1) ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 284 КУпАП постанова про закриття справи виноситься, зокрема, при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

Керуючись ст. ст. 283, 284 КУпАП,

постановив:

Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за відсутністю у її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не буде подано, та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя З.М. Коліщук