Провадження № 3/127/5080/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2025 рокум. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Тишківський С.Л., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП: НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 4 ст. 121 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 400335 від 23.07.2025 року: «23.07.2025 року о 14:38 у місті Вінниця по вулиці Привокзальна 11, водій керував автомобілем ГАЗ 33021 д.н.з. НОМЕР_2 з технічними несправностями, з якими експлуатація заборонена, а саме на задній вісі автомобіля встановлені шини морозостійкі та не морозостійкі різної конструкції різних марок та моделей, з різним малюнком протектора, також з несправностями гальмівної системи, а саме відсутній передбачений конструкцією трос механічного приводу стоянкової гальмівної системи, що йде до лівого заднього колеса, а також відімкнена та заклепана трубка гідравлічного приводу робочої гальмівної системи, що йде до лівого заднього колеса, також відімкнена та заклепана трубка гідравлічного приводу робочої гальмівної системи що йде до лівого заднього колеса, чим порушив пп. 31.4.5 (г), 31.4.1 (а), 31.1 ПДР України. Дане правопорушення за ч. 1 ст. 121 допущено повторно протягом року, так 08.08.2024 водій притягувався за ч. 1 ст. 121 постанова ББА № 333854, чим порушив Р31040504».

До судового засідання ОСОБА_1 з`явився, суду повідомив що працює на посаді водія автотранспортних засобів у ПП « ОСОБА_2 ». Автомобіль видається ПП « ОСОБА_2 » перед поїздкою. Притягався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП у зв`язку із несправностями, а саме не вписано газове обладнання, однак про це не знав. Щодо несправностей перерахованих у протоколі, що є предметом розгляду, пояснив, що про несправності не знав, так як зазвичай працює на іншому транспортному засобі, а транспортний засіб ГАЗ 33021 д.н.з. НОМЕР_2 йому роботодавець видав для тимчасового використання в роботі, на заміну. Крім того, просив суд не позбавляти його права керування транспортним засобами.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Лисий О.В. просив суд звернути увагу на характеристику ОСОБА_1 , видану ПП « ОСОБА_2 », що підтверджує факт працевлаштування ОСОБА_1 на означеному підприємстві на посаді водія.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, її захисника, суд дійшов висновку, що провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, зважаючи на наступне.

За змістом статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Частиною 4 статті 121 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за повторне протягом року вчинення правопорушення, передбаченого частинами першою-третьою цієї статті.

Частиною 1 статті 121 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення визначається ставленням особи до вчиненого та наслідків і характеризується наявністю вини як у формі умислу або у формі необережності.

Для притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 121 КУпАП має бути доведеним, що водій знав або повинен і міг знати про несправність, але все одно повторно керував технічно несправним автомобілем.

Якщо несправності керованого транспортного засобу були очевидними, це безумовно свідчить про наявність вини водія.

Якщо ж несправності автомобіля мали неочевидний характер, вирішення питання про те, чи міг та повинен був водій знати про ці несправності, залежить від того, яке відношення має водій до автомобіля.

Якщо водій одночасно є власником або законним володільцем автомобіля, це вказує на наявність в нього можливостей бути обізнаним про технічний стан автомобіля та про його неочевидні несправності. Якщо ж водій не є власником чи законним володільцем транспортного засобу, а отримав його у тимчасове користування, вирішення питання, чи повинен та міг водій знати про неочевидні несправності автомобіля, залежить від правового зв`язку водія з отриманим у тимчасове користування транспортним засобом.

Враховуючи те, що:

- водій ОСОБА_1 є найманим працівником в ФОП ОСОБА_2 ,

- транспортний засіб ГАЗ 33021 д.н.з. НОМЕР_2 видав водієві ОСОБА_1 його роботодавець ФОП ОСОБА_2 для виконання трудової функції,

- автомобіль, за словами ОСОБА_1 , роботодавець видав йому на заміну попереднього, раніше ОСОБА_1 на цьому автомобілі не їздив та не знав про неочевидні, перераховані в протоколі про адміністративне правопорушення, технічні несправності,

- а також те, що в матеріалах справи відсутні відомості, що в момент прийому означеного автомобіля на найманого працівника ФОП ОСОБА_2 водія ОСОБА_1 покладалися б обов`язки перевірити технічний стан автомобіля (відсутній шляховий лист, відомості про перевірку уповноваженою особою роботодавця технічного стану автомобіля перед його видачею водієві тощо),

- суд дійшов висновку, що водій ОСОБА_1 не тільки не знав, а також не міг та не повинен був знати про неочевидні несправності отриманого від роботодавця транспортного засобу ГАЗ 33021 д.н.з. НОМЕР_2 , а відтак в його діях відсутня вина, як необхідний елемент складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП.

Суд враховує рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010, відповідно до якого адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі й закріплених в статті 62 Конституції України.

Європейський суд з прав людини, у своєму рішенні від 10.02.1995 р. у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях притримується позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 р.), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Положення статті 62 Конституції України встановлюють, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» (Заява № 39598/03) Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно із ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, і ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП встановлено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ч. 1, ч. 4 ст. 121, ст.ст. 7, 9, 221, 247, 251, 276, 279, 280, 283, 284, 294 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: