Справа № 352/539/25
Провадження № 33/4808/553/25
Головуючий у 1 інстанції КУЗЬМЕНКО С. В.
Суддя-доповідач Повзло
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2025 року м. Івано-Франківськ

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду Повзло В.В. за участю ОСОБА_1 , адвоката Жируна Р.М. та прокурора Гринишин Л.М.,

розглянувши апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 23 червня 2025 року якою

ОСОБА_1 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Стягнуто судовий збір.

ВСТАНОВИВ:

Суддя суду першої інстанції встановив, що ОСОБА_1 , будучи суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією у відповідності до підпункту «в» пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог частини першої статті 45 цього Закону, несвоєчасно без поважних причин, а саме 14 лютого 2024 року подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за період, не охоплений раніше поданими деклараціями (при звільненні), чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, а саме несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, чим вчинила адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду першої інстанції, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Зазначає, що рішення суду першої інстанції винесене з грубим порушенням норм процесуального права, а також є незаконною та необґрунтованою.

Вказує, що суд першої інстанції не врахував той факт, що вона не визнала своєї вини.

Також зазначає, що при складанні протоколу їй не було забезпечено право на адвоката, що є істотним порушенням права на захист.

Наголошує, що протокол складений з неточностями, а саме не вказано свідків, не на всіх сторінках протоколу міститься її підпис та не зазначено коли саме і ким було здійснено перевірку і такі порушення є підставою вважати, що протокол є недопустимим є доказом.

Крім того, вважає, що стороною обвинувачення не надано достатніх та належних доказів того, коли саме стало відомо про вчинення інкримінованого їй адміністративного правопорушення, та не вказано, чому протокол про адміністративне правопорушення складено тільки через рік і 10 днів з дня подання декларації, якщо повідомлення з Івано-Франківського міського суду мало місце ще 07 лютого 2024 року.

В судове засідання апеляційного суду з`явились особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , її адвокат Жирун Р.М. та прокурор Гринишин Л.М. Їм роз`яснені права, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 271 КУпАП.

ОСОБА_1 та її адвокат Жирун Р.М. просили задовольнити апеляційну скаргу, скасувати постанову суду першої інстанції, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, або на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Прокурор Гринишин Л.М. просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду без змін.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, вважаю, що в задоволені апеляційної скарги належить відмовити, постанову судді залишити без змін з наступних підстав.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Так, відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Положеннями статті 280 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний з`ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин і доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Розгляд справи відбувається в межах протоколу про адміністративне правопорушення відносно конкретної особи.

Посадовою особою, що складає протокол, ставиться у вину особі вчинення таких конкретних протиправних діянь, що містять в собі ознаки того чи іншого адміністративного правопорушення, що відображається у протоколі. Суддя ж, розглянувши справу, повинен переконатись у наявності чи відсутності підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності за конкретні дії.

Адміністративним правопорушенням (проступком), як визначено ст. 9 КУпАП, визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Вважаю, що суддя суду першої інстанції дотримався цих вимог закону та належним чином з`ясував обставини, що свідчать про наявність або відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 176-2 КУпАП та обставини, які мають значення для правильного розгляду справи.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що висновок судді суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 176-2 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи і підтверджується дослідженими доказами, що узгоджуються між собою, та яким суддя дав належний аналіз і оцінив їх у сукупності, в тому числі на предмет того, чи вони отримані з дотриманням встановленого законом порядку та передбаченими способами, підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, є належними та допустимими.

Перевіривши доводи апелянта про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, доходжу наступних висновків.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 109 від 24 лютого 2025 року (а.с. 2-7) ОСОБА_1 , будучи суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією у відповідності до підпункту «в» пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог частини першої статті 45 цього Закону, несвоєчасно без поважних причин, а саме 14 лютого 2024 року подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за період, не охоплений раніше поданими деклараціями (при звільненні), чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, а саме несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Згідно протоколу про адміністративні правопорушення дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 1 ст. 172-6 кодексу України про адміністративні правопорушення.

Обвинувачення є зрозумілим та таким, що не підлягає будь-якому подвійному тлумаченню.

Протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою оперуповноваженим 8-го відділу (протидії корупції) управління стратегічних розслідувань в Івано-Франківській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України Перепічкою А.М. з дотриманням вимог ст.ст. 254-256 КУпАП, з заповненням всіх необхідних реквізитів, підписаний ним та ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 власноручним підписом у відповідній графі протоколу підтвердила, що їй роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст.ст. 55, 56, 59, 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП та вказала, що надасть пояснення в суді. Також ОСОБА_1 підтвердила, що отримала копію протоколу.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що стаття 1 Закону України «Про запобігання корупції» визначає правопорушення, пов`язане з корупцією як діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке Законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Суд першої інстанції обґрунтовано звернув увагу на те, що безпосереднім об`єктом правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, є встановлений законодавством (зокрема Законом України «Про запобігання корупції») порядок і кореспондуючі йому обов`язки суб`єкта декларування подавати декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Так, для кваліфікації діяння за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП не вимагається наявність прямого умислу на вчинення правопорушення та певного корупційного інтересу, адже йдеться про вчинення дій, які стосуються порушення вимог фінансового контролю, яке полягає у несвоєчасному без поважних причин поданні декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

За таких обставин, суд повинен встановити чи дійсно особа, яка притягається до адміністративної відповідальності відноситься до осіб, які, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування та повинні у встановлений законом строк подавати декларації, чи дійсно декларацію було подано несвоєчасно та чи були відсутні поважні причини, які унеможливлювали або ускладнювали виконання обов`язку щодо своєчасного подання декларації у встановлений законом строк.

Так, під поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв`язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою тощо.

Апеляційний суд також звертає увагу на те, що зміст диспозиції ч. 1 ст. 172-6 КУпАП повністю узгоджується із вимогами ст. 17 КУпАП, якою встановлені обставини, які виключають адміністративну відповідальність за вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до наказу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області №692 від 21 вересня 2022 «Про переведення» (а.с. 8) ОСОБА_1 переведено на посаду секретаря відділу документообігу (канцелярія) Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з 23 вересня 2022 року.

Також згідно наказу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області №598 від 24 липня 2023 «Про звільнення» (а.с. 9) ОСОБА_1 звільнено з посади секретаря відділу документообігу (канцелярія) Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з 26 липня 2023 року у зв`язку з досягненням 65-річного віку.

За таких обставин ОСОБА_1 відповідно до підпункту «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», є суб`єктом на якого поширюється дія Закону - як на державного службовця.

Опрацюванням відомостей з Єдиного державного Реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, встановлено, що ОСОБА_1 несвоєчасно, а саме 14 лютого 2024 року подала електронну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за період, не охоплений раніше поданими деклараціями (при звільненні),

Оскільки ОСОБА_1 є суб`єктом на якого поширюється дія цього Закону, як на державного службовця, то граничною датою подання нею декларації за 2022-2023 роки є 31 січня 2024 року.

Опрацюванням відомостей з Єдиного державного Реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, встановлено, що ОСОБА_1 несвоєчасно, а саме 14 лютого 2024 року подала електронну декларацію.

Оскільки ОСОБА_1 є суб`єктом на якого поширюється дія цього Закону, як на державного службовця, то граничною датою подання нею декларації за 2022-2023 роки є 31 січня 2024 року.

Апеляційний суд вважає, що встановлений законом порядок подання щорічної декларації забезпечує особі, яка уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування об`єктивну можливість переконатись в тому, що вона дійсно виконала всі дії, які повинна була вчинити на виконання вимог ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» щодо подання щорічної декларації у встановлений законом строк та пересвідчитись в тому, що вказана декларація долучена до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до частини 4 статті 38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

При цьому особливістю правопорушень, пов`язаних з корупцією, є те, що початок перебігу строку для накладення адміністративного стягнення розпочинається з дня його виявлення незалежно від того, чи є зазначене порушення триваючим.

Момент виявлення порушення не можна ототожнювати з часом складення протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки останній є засобом не виявлення, а фіксації правопорушення. Факт виявлення порушення це окрема подія, яка завжди передує складанню протоколу про вчинення порушення.

У законодавстві чітко не визначено, що є моментом виявлення правопорушення, тоді як судова практика послідовно пов`язує цей момент з днем виявлення правопорушення саме органом, який уповноважений на складання відповідного протоколу про адміністративне правопорушення, як початкового етапу процедури притягнення особи до адміністративної відповідальності. Днем виявлення правопорушення слід вважати день, коли до уповноваженого органу надійшли будь-які відомості про можливе вчинення адміністративного правопорушення.

А тому твердження апелянта про те, що судом порушено вимоги ст. 38 КУпАП не є слушним.

Так відповідно повідомлення № 01-34/6/2024 від 07 лютого 2024 року, яким повідомлено НАЗК про факт неподання ОСОБА_1 , декларації при звільненні за 2023 рік. Відповідне повідомлення отримано НАЗК 03 листопада 2024 року.

Декларації були подані ОСОБА_1 14 лютого 2024 року, що є датою вчинення адміністративних правопорушень.

В свою чергу, датою виявлення вчиненого ОСОБА_1 правопорушення є 09 січня 2025 року - день, коли посадовою особою, уповноваженою на складення протоколу, виявлено порушення саме в день надходження до нього повідомлення про несвоєчасність подання ОСОБА_1 декларації.

Враховуючи викладене, строк для накладення адміністративного стягнення, передбачений частиною 4 статті 38 КУпАП на момент розгляду справи не сплинув.

Наведені вище обставини у своїй сукупності вказують на те, що в ході провадження у цій справі доведено наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Виходячи з наведеного, вважаю висновки суду першої інстанції про визнання ОСОБА_1 винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП законними, обґрунтованими, такими, що відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на належних і допустимих у розумінні ст. 251 КУпАП доказах.

З огляду на наведене, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову судді залишити без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 23 червня 2025 року, щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 176-2 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Повзло