Справа № 711/6493/25
Номер провадження 3/711/1820/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2025 року м.Черкаси

Суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси Остапенко Ю.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні за участю особи, яка притягується до відповідальності ОСОБА_1 , адміністративні матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції (протокол серії ЕПР1 № 388764 від 11.07.2025), про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , відомості про РНОКПП в матеріалах справи відсутні,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , 11 липня 2025 року, о 22:13 годині, керуючи мотоциклом «Musstang МТ125-8», номерний знак державної реєстрації НОМЕР_1 (на червоному фоні), у м. Черкаси по бульвару Шевченка, 256, не виконав вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу, яку поліцейський здійснив шляхом увімкнення проблискового маячка синього та червоного кольору, чим порушив п. 2.4 та п. 8.9.б Правил дорожнього руху України (далі ПДР).

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене

ч. 1 ст. 122-2 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив, що рухався по бульвару Шевченка, в той час пролунало оголошення повітряної тривоги. Спочатку ОСОБА_1 заперечував, що бачив службовий автомобіль поліції та увімкнені проблискові маячки на ньму, згодом зазначив, що не сприйняв світлові сигнали поліції як увімкнені в його сторону, але зрештою визнав, що поліцію побачив, однак злякався, що вони можуть доставити його до ТЦК. Також зазначив, що звукову сигналізацію поліцейські не вмикали, порушень Правил дорожнього руху він не допустив, тому не зрозумів навіщо йому зупинятися і почав тікати від автомобіля поліції через паніку. Зазначив, що все-ж усвідомлював, що тікав від працівників поліції. Проблискові маячки він помітив, але спочатку подумав, що вони стосуються не його, тому прийняв праворуч, аби надати поліції дорогу. Зрозумівши, що патруль їде саме за ним, запанікував через страх бути доставленим до ТЦК і почав виконувати різні маневри, намагаючись втекти від поліції. Зрештою, його таки зупинили і, встановивши його особу, дійсно доставили до ТЦК та СП. У засіданні ОСОБА_1 визнав, що вчинив нерозважливо, й наразі розуміє, що слід було зупинитися на першу вимогу. Також просив суд не позбавляти його права керування транспортними засобами, оскільки він працює у службі доставки і це єдине його джерело доходу. На цей час мотоциклом він не керує, орендував малопотужний електроскутер, яким і рухається містом, на підтвердження чого продемонстрував спілкування шляхом обміну повідомленнями із власником скутера, що надає послуги оренди.

Заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши письмові матеріали справи та відеозаписи з нагрудних камер поліцейських та відео з реєстратора службового автомобіля поліції, приходжу до наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, іншими документами.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до положень ст. 280 КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення у числі інших визначених законом обставин зобов`язаний з`ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення; чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Частина 1 ст. 122-2 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за невиконання водіями вимог поліцейського, а водіями військових транспортних засобів - вимог посадової особи військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про зупинку транспортного засобу.

Отже, диспозиція ч. 1 статті 122-2 КУпАП не встановлює певних правил поведінки, а посилається на інші норми законодавчих актів, у цьому конкретному випадку на п. 2.4 та п. 8.9.б ПДР України, як зазначено в протоколі. Тому, розглядаючи цю справу, суд вирішує питання щодо винуватості ОСОБА_1 у межах порушення зазначених вимог Правил дорожнього руху.

Відповідно до п. 2.4 ПДР України, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: a) пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1;б) дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність транспортного засобу; в) дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) перевірку технічного стану транспортних засобів, які відповідно до законодавства підлягають обов`язковому технічному контролю.

Згідно з п. 8.9.б ПДР України, вимога про зупинку транспортного засобу подається поліцейським за допомогою: увімкненого проблискового маячка синього і червоного або лише червоного кольору та (або) спеціального звукового сигналу;

Окрім визнання порушником своєї вини, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення підтверджується:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 388764 від 11 липня 2025 року, який відповідає вимогам ст. 256 КУпАП;

- рапортом поліцейського взводу № 1 роти № 3 УПП в Черкаській області ДПП капрала поліції В. Низенка від 12.07.2025, відповідно до якого екіпажу поліції надійшло повідомлення про грубе порушення водієм мотоцикла «Musstang МТ125-8», номерний знак державної реєстрації НОМЕР_1 , правил дорожнього руху, у зв`язку з чим було прийнято рішення про зупинку транспортного засобу, однак водій на сигнали проблискового маячка синього та червоного кольору не реагував, і навпаки почав прискорюватися та втікати. Згодом водія після численних ухильних маневрів зупинили, ним виявився ОСОБА_1 , який керував мотоциклом, не маючи посвідчення водія відповідної категорії. На водія були складені адміністративні матеріали та доставлено до ТЦК та СЦ у зв`язку з його розшуком;

- витягом з бази ІПНП про наявність у ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , чинного посвідчення водія НОМЕР_2 на право керування транспортними засобами категорії B з 13.12.2003;

- відеозаписом з відеореєстратора службового автомобіля поліції, на якому зафіксовано виявлення мотоцикла, що рухався по бульвару Шевченка, який після увімкнення поліцейськими проблискових маячків синього та червоного кольору почав прискорювати рух, на вимогу про зупинку не реагував, почав втікати, однак після численних маневрів врешті водія було зупинено, ним виявився ОСОБА_1 .

Безпосередньо дослідивши у судовому засіданні докази, оцінивши їх відповідно до ст. 252 КУпАП, суд доходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 вбачається порушення п. 2.4 та п. 8.9.б ПДР України, за що він підлягає притягненню до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП.

Згідно зі ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Враховуючи обставини вчинення адміністративного правопорушення, відсутність відомостей про попереднє притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху, суд вважає за можливе накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі дев`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та вважає, що таке стягнення є доцільним для його виправлення та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Частиною 1 ст. 307 КУпАП передбачено, що штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Згідно з ч. 1 і 2 ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Положеннями статті 40-1 КУпАП передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Вичерпний перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору, міститься у ст. 5 вказаного Закону.

Відтак, із ОСОБА_1 у дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 605 грн 60 коп., оскільки суд не встановив підстав для його звільнення від сплати цього збору.

Керуючись положеннями статей 9, 23, 40-1, 122-2, 252, 283-285, 294 КУпАП, ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суддя

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі дев`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 153 (сто п`ятдесят три) гривні.

Стягнути із ОСОБА_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

У разі несплати правопорушником штрафу у п`ятнадцятиденний термін з дня вручення йому постанови, постанова надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби.

У порядку примусового виконання постанови стягнути із ОСОБА_1 подвійний розмір штрафу в сумі 306 (триста шість) грн.

Строк пред`явлення постанови до виконання - протягом трьох місяців з моменту її винесення.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Придніпровський районний суд м. Черкаси протягом десяти днів з дня її винесення. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Ю. А. Остапенко