ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2129/25 Справа № 932/5651/25 Суддя у 1-й інстанції - Татарчук Л. О. Суддя у 2-й інстанції - Пістун А. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2025 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Пістун А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро, апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду м. Дніпра від 11 червня 2025 року у справі про адміністративне правопорушення, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянки України, головного бухгалтера ТОВ «ОМЕГА», яка працює за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-2 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-2 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 85 грн.

При обставинах зазначених в оскаржуваній постанові, ОСОБА_1 будучи головним бухгалтером ТОВ «ОМЕГА», розташованого за адресою: м. Дніпро, вул. Панікахи, буд.15, допустила порушення, що виразилося у несвоєчасному поданні платіжного доручення до установи банку на перерахування належних до сплати податків, зборів, обов`язкових платежів, а саме: подання платіжного доручення до установи банку на перерахування екологічного податку по строку 19.02.2025 року у сумі 05,01 грн. та 20,10 грн. (фактично платіжні доручення до установи банку надані 20.02.2025, чим порушено вимоги п. 57.1 ст. 57 та п. 250.2 ст. 250 Кодексу.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати та провадження закрити у зв`язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що обставини вчинення правопорушення мали місце 19.02.2025 року, а тому тримісячний строк накладення адміністративного правопорушення сплив 19.05.2025 року. Провадження у справі не можу бути розпочате, оскільки протокол про адміністративне правопорушення отриманий головуючим суддею 27 травня 2025 року, поза межами строку, встановлених ст. 38 КУпАП.

Захисник підтримала апеляційну скаргу, просила її задовольнити.

Дослідивши матеріали та письмові докази, наявні в справі, відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Судом першої інстанції відповідно до вимог ст. ст. 252, 280 КУпАП досліджені обставини справи в їх сукупності та встановлений факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-2 КУпАП.

Диспозиція ч. 1 ст. 163-2 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за неподання або несвоєчасне подання посадовими особами підприємств, установ та організацій платіжних доручень на перерахування належних до сплати податків та зборів (обов`язкових платежів).

За своєю юридичною природою несвоєчасне подання платіжних доручень до установи банку на перерахування належних до сплати податків, зборів, обов`язкових платежів - це правопорушення, яке носить триваючий характер.

Як зазначено у постанові Верховного Суду від 11 травня 2018 року (справа №804/401/17), триваюче правопорушення - це проступок, пов`язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом. Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану, за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконанням обов`язку відповідним суб`єктом або припиненням дії відповідної норми закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій і четвертій цієї статті.

Датою виявлення даного адміністративного правопорушення є 21 лютого 2025 року, що є датою камеральної перевірки (акт № 9457/04-36-04-15/30982361), а стягнення у вигляді штрафу накладено судом першої інстанції постановою суду від 11 червня 2025 року, тобто з порушенням тримісячного строку з моменту виявлення правопорушень.

Таким чином, доводи апеляційної скарги в цій частині є частково слушними.

Не заслуговують на увагу доводи апелянта про те, що провадження у справі не можу бути розпочате, оскільки протокол про адміністративне правопорушення отриманий головуючим суддею, поза межами строку, встановлених ст. 38 КУпАП.

Так, з положень ст. 38 КУпАП вбачається, що її застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, відтак така обставина, як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в порушенні закону.

З точки зору матеріального підходу нереабілітуючими визнаються обставини, за яких має місце винуватість особи, але через передбачені законом обставини вона звільняється від адміністративної відповідальності. Зазначене узгоджується з висновком, викладеним Верховним Судом у постанові від 29.04.2020 у справі № 686/4557/18.

Право на справедливий суд, гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не забороняє встановлювати винуватість особи при закритті провадження, а лише вимагає, щоб це було зроблено в рамках відповідної судової процедури, передбаченої національним законом, з дотриманням гарантій статті 6 Конвенції.

Водночас, встановлення винуватості особи, навіть у разі спливу строків накладення стягнення, може бути необхідним для досягнення завдань провадження у справі про адміністративне правопорушення, зокрема у таких категоріях справ, які пов`язані із заподіянням збитків потерпілим.

Відповідно до рішення ЄСПЛ від 25.08.1987 року «Лутц проти Німеччини», визнання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, винною є обов`язковим навіть при закритті провадження у справі за строками давності.

Отже, сплив строків притягнення до адміністративної відповідальності не звільняє суд від обов`язку з`ясувати факт наявності або відсутності складу адміністративного правопорушення в діях особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тому суд апеляційної інстанції доходить висновку, що доводи апелянта не містять обґрунтованих підстав.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що з моменту виявлення адміністративного правопорушення 21.02.2025 року та постановлення судом першої інстанції 11 червня 2025 року сплинули, передбачені ст. 38 КУпАП, строки притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Шевченківського районного суду м. Дніпра від 11 червня 2025 року щодо ОСОБА_1 скасувати.

Постановити нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-2 КУпАП та провадження по даній справі закрити на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя А.О. Пістун