справа № 179/959/25
провадження № 3/179/570/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 серпня 2025 року с-ще Магдалинівка

Суддя Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області Кравченко О.Ю., за участю секретаря судового засідання Голобородько Н.І., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Салтисюка Ю.В., розглянувши матеріали, що надійшли з відділення поліції №1 Самарівського РВП ГУНП в Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, працюючої керівником СФГ «Агростар», яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.122-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,, -

В С Т А Н О В И В:

19 червня 2025 року о 19 годин 39 хвилин в с.Деконка, на дорозі за межами села, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом М5EV н/з НОМЕР_1 , не виконала вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу, яку поліцейський здійснив червоним сигналом та гучномовцем, вказуючи на цей транспортний засіб та подальше місце його зупинки, чим порушила вимоги п.2.4 та 8.9 а) Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.122-2 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою провину не визнала, пояснила, що виїхала з поля та мала намір зупинитися на асфальтовій дорозі, оскільки машина електрична та могла застрягти у багнюці. Вимоги працівників поліції про зупинку вона виконала.

Захисник Салтисюк Ю.В. подав клопотання про закриття провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122-2 КУпАП, яке підтримав у судовому засіданні. Зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ч.1 ст.256 КУпАП, оскільки час вчинення правопорушення, зазначений у протоколі, не відповідає фактичним обставинам справи. При викладенні суті адміністративного правопорушення у протоколі працівником поліції вказано на «невиконання вимог про зупинку ТЗ, яку поліцейський здійснив червоним сигналом та гучномовцем», при цьому в тексті протоколу здійснено посилання на п.п. а) п.8.9 ПДР України, яким визначено вимогу про зупинку транспортного засобу, яка подається поліцейським за допомогою сигнального диска з червоним сигналом чи світлоповертачем або руки, що вказує на відповідний транспортний засіб та подальше місце його зупинки. Тобто, зазначаючи суть адміністративного правопорушення, працівник поліції здійснив невірне посилання на норми підзаконного нормативно-правового акту, яким врегульовано правовідносини, що покладені в основу інкримінованого адміністративного правопорушення, що, як наслідок вказує на недопустимість складеного протоколу про адміністративне правопорушення.

Також зазначає, що ОСОБА_1 жодним чином не мала наміру ухилятися від виконання вимоги працівника поліції про зупинку, та, почувши вимоги поліцейського, мала намір зупинитися на розширенні доріг, яке забезпечувало можливість безпечної зупинки та в силу наявності пошкоджень асфальтного покриття, усувало будь-яку небезпеку для інших учасників дорожнього руху, які б рухалися по дорозі. З незрозумілих причин, вказані дії працівником поліції були кваліфіковані як невиконання вимог про зупинку, хоча фактична обстановка, в тому числі, яка була зафіксована відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, вказувала саме на наміри ОСОБА_1 зупинитися та в подальшому під`їхати до межі сільськогосподарського поля, де продовжував залишатися її чоловік.

Крім того вказує, що в порушення вимог ст.35 Закону України «Про національну поліцію», вимога працівника поліції та подальша зупинка автомобіля під керуванням ОСОБА_1 були здійснені безпідставно, так як на місті зупинки працівник поліції на прямі запитання захисника та ОСОБА_1 не зміг надати конкретну відповідь про причину зупинки.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 та її захисника, дослідивши матеріали справи суд дійшов до такого висновку.

Згідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст.ст.245,280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 2.4 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі за текстом Правила дорожнього руху), на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил.

Відповідно до п. 8.9 Правил дорожнього руху, вимога про зупинку транспортного засобу подається поліцейським за допомогою:

а) сигнального диска з червоним сигналом чи світлоповертачем або руки, що вказує на відповідний транспортний засіб та подальше місце його зупинки;

б) увімкненого проблискового маячка синього і червоного або лише червоного кольору та (або) спеціального звукового сигналу;

в) гучномовного пристрою;

г) спеціального табло, на якому зазначається вимога про зупинку транспортного засобу.

Водій повинен зупинити транспортний засіб у вказаному місці з дотриманням правил зупинки.

Диспозиція частини 1 статті 122-2 КУпАП передбачає, що адміністративна відповідальність настає за невиконання водіями вимог поліцейського, а водіями військових транспортних засобів - вимог посадової особи військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про зупинку транспортного засобу.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши всі докази по справі, як кожен окремо так і в їх сукупності, всебічно, повно і об`єктивно дослідивши всі обставини справи, суд приходить до висновку про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122-2 КУпАП, що підтверджується наступними доказами:

- даними, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №366877 від 19.06.2024, складеному уповноваженою посадовою особою у встановленому порядку, в яких зазначені обставини щодо вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122-2 КУпАП;

- рапортами працівників поліції, в яких зазначені обставини за яких був зупинений транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 ;

- відеозаписом з нагрудного відеореєстратора поліцейського, з якого вбачається, що 19.06.2025 о 19 годин 39 хвилин екіпаж поліції переслідував транспортний засіб М5EV н/з НОМЕР_1 , який рухався з відчиненим багажним відділенням, водій якого на неодноразові вимоги працівника поліції про зупинку транспортного засобу, подану за допомогою гучномовця, не зупинився. Транспортний засіб було зупинено шляхом блокування на проїзній частині. Під час спілкування з працівниками поліції було встановлено особу водія ОСОБА_1 .

Суд вважає вказані докази належними, допустимими, які доповнюють одне одного та підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП.

Беручи до уваги факт допустимості та належності зазначених доказів, суд враховує положення ст. 251 КУпАП, відповідно до якої доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розгляд та надання оцінки всім доказам та їх джерелам, в тому числі протоколу про адміністративне правопорушення та відеозапису подій, що мали місце 19 червня 2025 року за участю ОСОБА_1 , здійснюється під час розгляду судом питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Оцінювати з погляду допустимості можна лише докази, тобто фактичні дані, на підставі яких встановлюються наявність чи відсутність фактів та обставин, важливих для ухвалення рішення, а не саме по собі джерело доказів. На цьому наголосив Касаційний кримінальний суд у постанові від 11 липня 2023 року по справі №275/368/19.

Факт вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 було зафіксовано протоколом про адміністративне правопорушення та відеозаписами з нагрудного відеореєстратора поліцейського. Доводи захисника про те, що ОСОБА_1 не порушувала вимоги ПДР, не відповідають дійсності та обставинам справи.

Щодо доводів захисника про те, що в протоколі про адміністративне правопорушення невірно зазначено час вчинення правопорушення, суд зазначає наступне.

Як вбачається із змісту протоколу про адміністративне правопорушення, часом вчинення правопорушення зазначено 19.06.2025 о 00-00 годин, однак судом встановлено і це вбачається з відеозапису з відеореєстратора поліцейського, правопорушення вчинене 19.06.2025 о 19-39 годин. Вказана обставина також не заперечується стороною захисту.

Крім того, у протоколі зазначена дата складання протоколу 19.06.2025 о 20-03, тобто після вчинення правопорушення.

Отже, невірно зазначений час вчинення адміністративного правопорушення у протоколі про адміністративне правопорушення є механічною помилкою, яка була допущена відповідною службовою особою при складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

Доводи захисника про безпідставне зупинення транспортного засобу, суд не приймає до уваги з огляду на наступне.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення.

Як вбачається з відеозапису з нагрудного відеореєстратора поліцейського, поліцейський повідомив ОСОБА_1 про те, що причиною зупинки транспортного засобу стала можлива причетність до вчинення кримінального правопорушення. Крім того, з відеозапису вбачається, що транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 рухався з відкритим багажним відділенням.

Всі інші доводи сторони захисту судом оцінюються критично, оскільки мають формальний характер та спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, є неспроможними та такими, що спростовуються доказами, які містяться в матеріалах справи і суд їх розцінює як спосіб захисту, з метою уникнення відповідальності за вчинене правопорушення.

Таким чином, з урахуванням наведеного, керуючись діючим законом та оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122-2 КУпАП - невиконання водіями вимог поліцейського про зупинку транспортного засобу.

Згідно положень ст. 23 КУпАП України, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

На виконання вимог ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення, судом враховується характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинення нею адміністративного правопорушення, дотримуючись принципу співвідношення між тяжкістю вчиненого адміністративного правопорушення та заходом державного примусу, враховуючи умови та характер вчиненого адміністративного правопорушення, особу правопорушника, вважаю за необхідне та достатнє для виховання особи, запобігання вчинення нових правопорушень застосувати до останньої адміністративне стягнення, в межах санкції ч. 1 статті 122-2 КУпАП, у вигляді штрафу на користь держави.

В даному випадку таке стягнення буде достатньою мірою відповідальності для виховання особи, що вчинила дане адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також в повній мірі забезпечить запобігання вчинення нових правопорушень порушником, та повністю відповідатиме меті його застосування.

Відповідно до ст. 401 КУпАП у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Вичерпний перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору, міститься у ст.5 вказаного Закону.

Як встановлено у судовому засіданні, ОСОБА_1 до осіб, які підлягають звільненню від сплати судового збору не відноситься, а відтак, з неї на користь держави слід стягнути судовий збір у сумі 605,60 грн.

Керуючись ст.ст.33, 401, 280, 283-284, 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122-2 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі дев`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 153 (сто п`ятдесят три) гривні 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя О.Ю. Кравченко