КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №33/824/3633/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18липня 2025 року суддя Київського апеляційного суду Мосьондз І.А., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Печерськогорайонного суду міста Києва від 15серпня 2024 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Печерськогорайонного суду міста Києва від 15 серпня 2024 рокуОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки без оплатного вилучення транспортного засобу.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову суду скасувати,вважаючи її незаконною.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що 06.08.2023 року щодо нього було складено протокол серії ААД №044877 за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

07.05.2024 року щодо ОСОБА_1 було складено протокол серії ААД №720155 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, за ознакою повторності, проте на час складання даного протоколу рішення суду щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП не набрало законної сили, оскільки перебувало на розгляді апеляційного суду і лише 13.09.2024 року набрало законної сили, що унеможливлювало кваліфікацію його дій при складанні протоколу 07.05.2024 року за ч.2 ст.130 КУпАП.

За результатами апеляційного перегляду просить оскаржувану постанову суду скасувати, а провадження про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.130 КУпАП закрити.

Також в поданій апеляційній скарзі апелянт порушує клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, в обґрунтування якого зазначає, щойого інтереси представляв адвокат Вітер С.В., який вже протягом трьох років проживає в іншій країні, що на думку ОСОБА_1 унеможливлює належне виконання ним своїх професійних обов`язків, так як адвокат не надавав достовірної інформації про розгляд судових справ, а в подальшому взагалі припинив виходити на зв`язок і що в свою чергу призвело до неможливості повноцінної реалізації ОСОБА_1 його прав, зокрема надати пояснення в суді та своєчасно подати апеляційну скаргу.

Суд апеляційної інстанції визнає обґрунтованими доводи апелянта про поважність пропуску строків на апеляційне оскарження,оскільки наведені у клопотанні обставини підтверджуються матеріалами справи. З цих підстав суд задовольняє клопотання ОСОБА_1 та поновлює йому строк на апеляційне оскарження.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення,заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Даниленко Т.І. на підтримку поданоїапеляційної скарги, проаналізувавши доводи апеляційної скарги,суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями статей 251 та 252 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно оскаржуваної постановиОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що він12лютого 2024 року о 01 год. 32хв. керував транспортним засобом «BMW» д.н.з. НОМЕР_1 м. Києві по площі Лесі українки, 1,з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, розширені зіниці очей, що не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці.Від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп`яніння відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР України.

Оскільки ОСОБА_1 повторно протягом року притягувався до адміністративної відповідальності за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, суд кваліфікував його дії за ч.2 ст.130 КУпАП.

Вивченням матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що суддя, діючи у відповідності до вимог ст.245, 252, 280, 283 КУпАП, дослідив обставини вчиненого адміністративного правопорушення на підставі доказів, наявних в матеріалах справи та дійшоввисновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху.

Згідно приписів п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Оскільки ОСОБА_1 в установленому судом місці та час керував транспортним засобом «BMW» д.н.з. НОМЕР_2 в м. Києві з ознаками алкогольного сп`яніння, та на вимогу працівників поліції відмовився від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп`яніння, суд вірно встановив, що своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.5 ПДР України, що також підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Також суд першої інстанції дійшов висновку про те, що оскільки ОСОБА_1 повторно протягом року притягується до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП (справа №757/36827/23-п), його дії слід кваліфікувати за ч.2 ст.130 КУпАП.

Такі висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи з огляду на наступне.

За приписами частини 2 статті 130 КУпАП, повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті, тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого або адміністративний арешт на строк десять діб з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого і на інших осіб - накладення штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого або адміністративний арешт на строк десять діб з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Як вбачається із матеріалів провадження,згідно постановиПечерського районного суду міста Києва від 25 січня 2024 року, ОСОБА_1 було визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.Однак дане рішення не набрало законної сили, оскільки було оскаржено ОСОБА_1 в апеляційному порядку.

Постановою Київського апеляційного суду від 13 вересня 2024 року апеляційну скаргу захисника Вітера С.В. в інтересах ОСОБА_1 залишено без задоволення, а постанову Печерського районного суду міста Києва від 25 січня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП - без змін. Отже дане рішення вступило в законну силу лише 13 вересня 2024 року.

Оскаржуваною постановою Печерського районного суду міста Києва від 15 серпня 2024 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП.

Така кваліфікація дій ОСОБА_1 є невірною, оскільки постанова Печерського районного суду міста Києва від 25 січня 2024 року про притягнення його до адміністративної відповідальності по ч.1 ст.130 КУпАП на час складення щодо нього протоколу 07 травня 2024 року по ч.2 ст.130 КУпАП не набрала законної сили, а тому не утворювала повторності.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає правильним змінити рішення суду першої інстанції в частинівизнанняОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, та визнати ОСОБА_1 винуватиму вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

З цих підстав апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Допущена судом в оскаржувані постанові описка щодо дати вчинення адміністративного правопорушення, а саме те, що події мали місце 12 лютого 2024 року, в той час як згідно протоколу датою вчинення правопорушення є 07 травня 2024 року, може бути усунута судом першої інстанції шляхом її виправлення.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Печерськогорайонного суду міста Києва від 15 серпня 2024 року якою ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на 3 років - змінити.

Перекваліфікувати дії ОСОБА_1 ч.2 ст.130 КУпАП на ч.1 ст.130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

В решті постанову суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя І.А. Мосьондз