П О С Т А Н О В А

"13" серпня 2025 р. Справа № 596/1041/25

Провадження № 3-зв/596/7/2025

Суддя Гусятинського районного суду Тернопільської області Цвинтарна Т.М., розглянувши заяву про самовідвід судді Лисюк Ірини Олександрівни у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Гусятинського районного суду Тернопільської області перебувають матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, що надійшли від Управління стратегічних розслідувань в Тернопільській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України

Відповідно до автоматизованого розподілу судової справи між суддями зазначена справа 04.08.2025 передана на розгляд судді Лисюк І.О. (справа № 596/1041/25, провадження №3/596/437/2025).

При підготовці справи до розгляду головуючим у справі суддею Лисюк І.О. встановлено, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, а саме ОСОБА_1 до 03.02.2025 виконувала обов`язки присяжного Гусятинського районного суду Тернопільської області, зокрема, у справах №596/318/24, №596/1307/24, №596/1331/24, №596/1871/24, за участі ОСОБА_2 , як головуючого судді.

На думку судді, наявний факт «службово-професійних відносин» між присяжним та суддею може змусити стороннього спостерігача сумніватися в неупередженості судді, що підриватиме довіру до незалежності судової влади.

З огляду на ці обставини, з метою запобігання сумнівів в об`єктивності та неупередженості суддя Лисюк І.О. заявила самовідвід.

У судове засідання особа, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не з`явилася, хоча у встановленому законом порядку була повідомлена про день, час, місце розгляду заяви судді Лисюк І.О. про самовідвід.

Її неявка не є перешкодою для розгляду заяви про самовідвід судді.

Суддя Гусятинського районного суду Тернопільської області Лисюк І.О. у судове засідання також не з`явилася.

Дослідивши зміст заяви про самовідвід, вважаю, що заява про самовідвід судді підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до приписів ст.246 КУпАП порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в районних, районних у містах, міських чи міськрайонних судах визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить спеціальних норм, що передбачають для учасників судового розгляду можливість заявити відвід судді або самовідвід, відповідно, не передбачають порядку розгляду заяви про відвід (самовідвід).

Незважаючи на те, що нормами КУпАП не регламентуються питання щодо вирішення самовідводу судді, який розглядає справу про адміністративне правопорушення, такий самовідвід має вирішуватись у відповідності з вимогами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, які підлягають застосуванню як джерело права відповідно до ст. 9 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Так, відповідно до п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Як неодноразово зазначав Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

Як зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини від 09.11.2006 року в справі Білуха проти України, наявність безсторонності визначається в тому числі і тим, чи забезпечує суд умови, за яких були б неможливі сумніви у його безсторонності.

Також, відповідно до положень п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, суддя підлягає відводу від участі в розгляді справи у тому випадку коли, у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Тому, з метою додержання принципу законності, виникла необхідність в застосуванні принципу аналогії закону найбільш близької галузі - кримінального процесуального права, та при вирішенні питання про відвід чи самовідвід судді, керуватися статтями 75, 80 КПК України.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 75 КПК України слідчий суддя, суддя, або присяжний не може брати участь у розгляді провадження за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Згідно ст. 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, дізнавач, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.

Також, ч.2 ст. 32 та п.3 ч.1 ст. 33 КПК України передбачено зміну територіальної підсудності кримінальної справи щодо судді, обвинуваченого або потерпілого, які працювали чи працюють в суді, до підсудності якого належить здійснення кримінального провадження.

Так, статус присяжного, як і статус судді, визначений Законом України «Про судоустрій і статус суддів».

Відповідно до ст.1 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судову владу реалізовують судді та, у визначених законом випадках, присяжні шляхом здійснення правосуддя у рамках відповідних судових процедур.

Згідно ч.1 ст. 15 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» справи в судах розглядаються суддею одноособово, а у випадках, визначених процесуальним законом, - колегією суддів, а також за участю присяжних.

Відповідно до ст.63,68 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» присяжним є особа, яка у випадках, визначених процесуальним законом, та за її згодою вирішує справи у складі суду разом із суддею або залучається до здійснення правосуддя. Присяжні виконують обов`язки, визначені пунктами 1,2,4-6частини сьомої статті 56 цього Закону.

Згідно ст. 68 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» присяжним за час виконання ними обов`язків у суді виплачується винагорода, розрахована виходячи з посадового окладу судді місцевого суду з урахуванням фактично відпрацьованого часу в порядку, визначеному Державною судовою адміністрацією України. На присяжних поширюються гарантії незалежності і недоторканності суддів, установлені законом, на час виконання ними обов`язків із здійснення правосуддя.

З аналізу вказаних норм закону слідує, що присяжний, у визначених законом випадках залучається для здійснення правосуддя відповідним судом та, виконуючи обов`язки у суді, отримує відповідну винагороду. Судді між собою , так і присяжні і судді, що здійснюють правосуддя в одному суді, перебувають у службово- професійних відносинах.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 з 02 грудня 2022 року до 03 лютого 2025 року, здійснювала свою діяльність як присяжна Гусятинського районного суду Тернопільської області.

Враховуючи вищенаведене, оскільки особа, яка притягається до адміністративної відповідальності у справі №596/1041/25 ОСОБА_1 була присяжною у Гусятинського районного суду Тернопільської області та неодноразово брала участь при розгляді справ у вказаному суді, де здійснює правосуддя і суддя Лисюк І.О., з метою забезпечення дотримання вимог положень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також уникнення будь-яких сумнівів в об`єктивності та неупередженості суду при вирішенні даної справи, вважаю за необхідне заяву про самовідвід задовольнити.

Керуючись ст. 246, 283, 284 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву судді Гусятинського районного суду Тернопільської області Лисюк Ірини Олександрівни про самовідвід задовольнити.

Матеріали справи № 596/1041/25, провадження №3/596/437/2025, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення передати до канцелярії Гусятинського районного суду Тернопільської області для повторного автоматизованого розподілу іншому судді.

Постанова оскарженню не підлягає.

Повна постанова складена 13 серпня 2025 року.

Суддя Гусятинського районного суду

Тернопільської області Т.М. Цвинтарна