Провадження №3/951/266/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2025 року селище Козова

Суддя Козівського районного суду Тернопільської області Лавренюк О.М., розглянувши матеріали, що надійшли з Відділення поліції №1 (м. Тернопіль) Тернопільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, що зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працює,

за частиною третьою статті 173-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Тернопільського міськрайонного суду від 25.06.2025 матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною третьою статті 173-4 КУпАП повернуто для належного дооформлення у Відділення поліції №1 (м. Тернопіль) Тернопільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Тернопільській області, для подальшого направлення за підсудністю в Козівський районний суд Тернопільської області.

28.07.2025 з Відділення поліції №1 (м. Тернопіль) Тернопільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Тернопільській області до Козівського районного суду Тернопільської області надійшли матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною третьою статті 173-4 КУпАП.

Судом встановлено, що 15.05.2025 о 12:30 год. по вул. Галицька, 14 в селищі Козлів, в приміщенні Козлівського ліцею малолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно своєї однокласниці ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вчинив булінг, цькування психологічного та фізичного характеру, а саме вдарив в ділянку статевих органів, ображав, подібні випадки траплялися неодноразово, за що передбачена адміністративна відповідальність за частиною третьою статті 173-4 КУпАП

Оскільки ОСОБА_2 є малолітнім, до адміністративної відповідальності притягається його мати ОСОБА_1 .

У судове засідання 04.08.2025 особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася телефонограмою за телефоном, зазначеним у протоколі про адміністративне правопорушення, про причини неявки суду не повідомила.

Розгляд справи відкладено на 14.08.2025.

У судове засідання 14.08.2025 особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не з`явилася, хоча про дату, час та місце розгляду була повідомлена у встановленому законом порядку шляхом надсилання на адресу, зазначену у протоколі про адміністративне правопорушення ( АДРЕСА_1 ), судової повістки про виклик до суду, однак, як вбачається з інформації, згенерованої на сайті АТ "Укрпошта" за трек-номером поштового відправлення 624, вказане поштове відправлення 13.08.2025 повернуто відправнику, оскільки одержувач відсутній за вказаною адресою. Також суд враховує, що ОСОБА_1 додатково повідомлена про розгляд справи телефонограмою за телефоном, зазначеним у протоколі про адміністративне правопорушення. Вказане свідчить про те, що ОСОБА_1 обізнана про розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно неї у Козівському районному суді Тернопільської області.

Крім того, інформація щодо розгляду справ про притягнення до адміністративної відповідальності доступна для ознайомлення усім заінтересованим особам і може бути безперешкодно отримана особою, яка притягається до адміністративної відповідальності за її власним бажанням на офіційному вебсайті суду.

Заяви чи клопотання на день розгляду справи від ОСОБА_1 до суду не надходили.

При визначенні факту належного повідомлення ОСОБА_1 про дату, час та місце судового засідання, суд враховує висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 18.03.2021 (справа № 911/3142/19), де зазначено, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника. Так само Верховний Суд неодноразово у своїх постановах вказував, що судова повістка вважається врученою в день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях (у справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008, у справі «Олександр Шевченко проти України» від 26.04.2007 та «Трух проти України» від 14.10.2003) неодноразово зазначав, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

При цьому відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини під зловживанням правом, як матеріальним, так і процесуальним, необхідно розуміти таке його використання, яке спрямоване на боротьбу із закладеним у ньому ж позитивним регулятивним потенціалом, в тому числі, що суперечить принципу правової визначеності. У рішенні по справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав на те, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що його безпосередньо стосуються, утримуватися від використання методів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, не допускати свідомих маніпуляцій, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Також Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях наголошує на тому, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»).

Водночас положеннями статті 268 КУпАП не передбачено обов`язкову участь особи при розгляді справи про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 173-4 КУпАП.

За таких обставин, з огляду на те, що судом були вжиті вичерпні заходи для повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності про дату, час та місце судового засідання з розгляду даної справи, жодних заяв, клопотань від ОСОБА_1 до суду не надійшло, причин неявки не повідомлено, беручи до уваги поінформованість ОСОБА_1 про розгляд судом матеріалів про адміністративне правопорушення щодо неї, ураховуючи принцип судочинства, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд вважає можливим провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

У судовому засіданні 14.08.2025 законний представник потерпілої ОСОБА_3 її мати ОСОБА_4 просила притягнути ОСОБА_1 до відповідальності за вчинене правопорушення, зазначаючи, що син ОСОБА_1 - ОСОБА_2 15.05.2025 в приміщенні Козлівського ліцею вдарив її доньку - ОСОБА_3 в ділянку статевих органів. Також ОСОБА_4 вказала, що ОСОБА_2 протягом останніх двох років систематично вчиняє психологічне та фізичне насильство відносно її малолітньої доньки ОСОБА_3 , а саме ображає, штовхає, б`є її в присутності інших дітей, внаслідок чого заподіяна шкода психічному та фізичному здоров`ю доньки.

У судовому засіданні 14.08.2025 ОСОБА_5 пояснила, що працює вчителем в Козлівському ліцеї та є класним керівником ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Зазначила, що ОСОБА_2 часто конфліктує з ОСОБА_3 , може штовхнути дівчинку, вдарити її. Неодноразово такі ситуації виникали в нього і з іншими дітьми. З ОСОБА_2 у школі проводились виховні бесіди, викликалась також до школи бабуся учня для розмови з приводу поведінки її онука. Оцінючи зазначені дії ОСОБА_2 стосовно ОСОБА_3 , класний керівник ОСОБА_5 не може однозначно ствердити, що такі є булінгом, адже між учнями в школі часто можуть виникати непорозуміння та конфлікти.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд зазначає наступне.

За нормами статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною першою статті 173-4 КУпАП передбачено відповідальність за булінг (цькування), тобто діяння учасників освітнього процесу, які полягають у психологічному, фізичному, економічному, сексуальному насильстві, у тому числі із застосуванням засобів електронних комунікацій, що вчиняються стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи або такою особою стосовно інших учасників освітнього процесу, внаслідок чого могла бути чи була заподіяна шкода психічному або фізичному здоров`ю потерпілого.

Частиною третьою статті 173-4 КУпАП встановлено відповідальність батьків або осіб, які їх замінюють, за діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене малолітніми або неповнолітніми особами віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років.

Відповідно статті 1 Закону України від 26.04.2001 №2402-III «Про охорону дитинства» булінг (цькування) - психологічне, фізичне, економічне чи сексуальне насильство, тобто будь-яке умисне діяння (дія або бездіяльність), у тому числі із застосуванням засобів електронних комунікацій, яке систематично вчиняється особою стосовно дитини, з якою вони є учасниками одного колективу, або дитиною стосовно іншого учасника одного колективу та яке порушує права, свободи, законні інтереси потерпілої особи та/або перешкоджає виконанню нею визначених законодавством обов`язків.

У пункті 4 розділу І Порядку реагування на випадки булінгу (цькування), який затверджений наказом МОН України від 28.12.2019 №1646 «Деякі питання реагування на випадки булінгу (цькування) та застосування заходів виховного впливу в закладах освіти» вказано, що ознаками булінгу (цькування) є систематичне вчинення учасниками освітнього процесу діянь стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи та (або) такою особою стосовно інших учасників освітнього процесу, в тому числі із застосуванням засобів електронних комунікацій, а саме:

умисне позбавлення їжі, одягу, коштів, документів, іншого майна або можливості користуватися ними, перешкоджання в отриманні освітніх послуг, примушування до праці та інші правопорушення економічного характеру;

словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи;

будь-яка форма небажаної вербальної, невербальної чи фізичної поведінки сексуального характеру, зокрема принизливі погляди, жести, образливі рухи тіла, прізвиська, образи, жарти, погрози, поширення образливих чуток;

будь-яка форма небажаної фізичної поведінки, зокрема ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, завдання ударів;

інші правопорушення насильницького характеру.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 173-4 КУпАП, доведена матеріалами справи, дослідженими в судовому засіданні, а саме:

- даними, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД №733690 від 13.06.2025;

- електронним рапортом від 16.05.2025,

- письмовими поясненнями ОСОБА_4 від 16.05.2025, у яких остання пояснила, що ОСОБА_2 15.05.2025 близько 12:30 год. ображав та чіплявся до її дочки ОСОБА_4 , вдарив її в ділянку статевих органів та живота, внаслідок чого ОСОБА_3 звернулася до шкільної медсестри. Також зазначила, що попередньо були неодноразові випадки, коли ОСОБА_2 ображав та штовхав її дочку;

- письмовими поясненнями ОСОБА_6 від 16.05.2025, у яких остання пояснила, що її онук ОСОБА_2 проживає разом з нею та навчається у 2 класі Козлівського ліцею. Протягом тривалого часу надходять скарги від вчителів стосовно поведінки ОСОБА_2 . Так, 15.05.2025 о 12:30 год. відбувся конфлікт між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в ході якого ОСОБА_3 нанесла удар ногою в обличчя, а саме в область ока, після чого ОСОБА_2 побіг за нею та наніс їй удар ногою в ділянку живота;

- письмовими поясненнями ОСОБА_5 від 16.05.2025, у яких остання пояснила, що 15.05.2025 під час перерви до неї підійшли діти та повідомили, що ОСОБА_2 наніс удар в ділянку паху ОСОБА_3 . Також зазначила, що ОСОБА_2 неодноразово вчиняв подібні дії відносно ОСОБА_3 , зокрема, минулого року зіштовхнув її зі сходів та вона впала;

- свідоцтвом про народження ОСОБА_2 серії НОМЕР_1 від 19.01.2016,

а також поясненнями, наданими ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у судовому засіданні.

За таких обставин, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 173-4 КУпАП, а тому її слід притягнути до адміністративної відповідальності та накласти на неї адміністративне стягнення.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, суд звертає увагу на вимоги статей 23, 33 КУпАП, в силу яких адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, поваги до правил співжиття, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення, передбачених статтею 34 та 35 КУпАП, судом не встановлено.

При накладенні адміністративного стягнення, беручи до уваги характер вчиненого правопорушення, обставини справи, особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд дійшов переконання, що на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в межах санкції частини третьої статті 173-4 КУпАП.

Згідно зі статтею 40-1 КУпАП, у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення у проваджені у справі про адміністративне правопорушення, особою на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Таким чином, відповідно до пункту 5 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», з ОСОБА_1 належить стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 грн.

Керуючись статтями 23, 33, 34, 35, 40-1, 173-4, 245, 280, 283, 284, 287, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 173-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.

Штраф має бути сплачений ОСОБА_1 не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення їй постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У випадку несплати штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті Кодексу України про адміністративні правопорушення та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначеного правопорушення.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, до Тернопільського апеляційного суду через Козівський районний суд Тернопільської області.

Суддя О.М. Лавренюк