Справа № 183/7463/25
№ 3/183/3599/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 серпня 2025 року м. Самар

Cуддя Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області Мельник О.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 163-2 КУпАП щодо:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , головного бухгалтера ТОВ «ПК ФАВОРИТ АГРО», проживаючої за адресою АДРЕСА_1 , -

в с т а н о в и в :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 18 липня 2025 року ОСОБА_1 вчинила несвоєчасне подання платіжного доручення до установи банку на перерахування належного до сплати узгодженого податкового зобов`язання з податку на додану вартість на суму 1483 грн, 39 коп. Борг сплачено в повному обсязі, чим порушено п.п.50.1 ст. 50, пункт 203.2 ст. 203 Податкового Кодексу України та ч. 1 ст. 163-2 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась з невідомої суду причини, про дату, час та місце судового розгляду була повідомлена належним чином. Клопотання про відкладення слухання справи від неї також не надходило.

Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення, а також додані до нього матеріали, суддя приходить до таких висновків.

Згідно з ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена адміністративну відповідальність.

Суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеного у статті КУпАП та нормам інших законів, якими передбачено відповідальність за вчинення чітко визначених законодавством України протиправних дій.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 ставиться у вину несвоєчасне подання платіжного доручення до установи банку на перерахування належного до сплати узгодженого податкового зобов`язання з податку на додану вартість на суму 1483,39 грн. Борг сплачено в повному обсязі.

Разом з тим, в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено в який строк ОСОБА_1 була зобов`язана подати платіжне доручення до банку та коли фактично було сплачено борг в повному обсязі. Отже, всупереч вимогам ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено час вчинення адміністративного правопорушення, тобто фактично не визначена об`єктивна сторона правопорушення. Одне лише посилання в протоколі на акт від 18.06.2025р. не відповідає вимогам Закону.

Правове значення протоколу про адміністративне правопорушення полягає в тому, що він не тільки визначає суть адміністративного правопорушення, поставленого особі у провину, а також відповідно до ст. 251 КУпАП, є доказом в справі про адміністративне правопорушення.

Всупереч вимогам ч. 2 ст. 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення складено пізніше, ніж через 24 годин з моменту виявлення особи, яка його вчинила; протокол не містить підпису особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та не має запису про відмову особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу; згідно наданого протоколу, суд не може впевнитись у тому, що виконано вимоги закону щодо роз`яснення прав і обов`язків, передбачених статтею 268 цього Кодексу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Вказані вище недоліки адміністративного матеріалу перешкоджають суду достовірно встановити наявність всіх ознак складу правопорушення поза розумним сумнівом.

Таким чином, суддя приходить до висновку, що об`єктивних, належних, допустимих і переконливих доказів винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.163-2 КУпАП, у справі не зібрано, у зв`язку з чим в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі, і закріпленій у ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Таким чином, факт скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-2 КУпАП, не доведено, тому провадження у справі підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 247, 251, 254, 283, 284 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 163-2 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення особою, щодо якої її винесено до Дніпровського апеляційного суду через Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя О.М. Мельник