Справа № 298/987/25
Номер провадження 3/298/646/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2025 року с-ще Великий Березний

Суддя Великоберезнянського районного суду Закарпатської області Ротмістренко О.В.,за участі особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Задніпровського О.О. в режимі відеоконференції, розглянувши матеріали справи, які надійшли з відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ІНФОРМАЦІЯ_2 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого розробником в «Team international», з вищою освітою, неодруженого, такого, що раніше до адміністративної відповідальності не притягався, за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП,

ВСТАНОВИЛА:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №146915 від 06.07.2025 громадянин України ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, а саме: 6 липня 2025 року близько 17 год. 15 хв. на околиці населеного пункту Кострино (територія Костринської територіальної громади Ужгородського району Закарпатської області) в межах контрольованого прикордонного району на відстані близько 5100 метрів до державного кордону України, на напрямку 41 прикордонного знаку уповноваженою посадовою особою ДПСУ ОСОБА_2 був виявлений та затриманий гр. України ОСОБА_1 , який рухаючись в пішому порядку шляхом обходу контрольних постів Держприкордонслужби, здійснив спробу незаконного перетинання державного кордону України з України в Словацьку Республіку поза встановленими пунктами пропуску через державний кордон в умовах воєнного стану. Своїми діями порушив вимоги ст.ст. 9,12 Закону України «Про державний кордон» від 04.11.1991, чим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

13.08.2025 представником ОСОБА_1 Задніпровським О.О., подано клопотання по справі, в якому зазначено, що ОСОБА_1 повністю не визнає себе винуватим у вчинені інкримінованого йому адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, та наводить такі аргументи. Протокол про адміністративне затримання ОСОБА_1 від 06.07.2025, складений інспектором прикордонної служби 1 категорії групи моніторингу обстановки-водієм відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » (тип В) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип Б) ОСОБА_2 в АДРЕСА_2 . Даний протокол про адміністративне затримання повністю надрукований на комп`ютері та роздрукований на принтері, що явно свідчить про те, що він був складений не на місці де ніби-то ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, а у прикордонному загоні вже після фактичного затримання. Підставою для затримання ОСОБА_1 інспектор Новаков І.В. надрукував на комп`ютері наступне: 06 липня 2025 року, близько 17 год.15 хв. на околиці населеного пункту Кострино (територія Костринської територіальної громади Ужгородського району Закарпатської області» в межах контрольованого прикордонного району на відстані близько 5100 метрів до державного кордону України, на напрямку 41 прикордонного знаку уповноваженою посадовою особою ДПСУ ОСОБА_2 був виявлений та затриманий гр. України ОСОБА_1 , який рухаючись в пішому порядку шляхом обходу контрольних постів Держприкордонної служби здійснив спробу незаконного перетинання державного кордону України, з України в Словацьку Республіку поза встановленими пунктами пропуску через державний кордон в умовах воєнного стану». Ці ж самі обставини як вказано у протоколі затримання ОСОБА_1 зазначено і у протоколі про адміністративне правопорушення ЗхРУ №146915 від 06.07.2025. З вказаними обставинами ,що зазначені у протоколах, неможливо погодитись, оскільки ці обставини не підтверджені доказами, а докази, які має в розпорядженні сторона захисту, доводять невинуватість ОСОБА_1 у висунутому обвинуваченні. Оскільки ОСОБА_1 має відстрочку від призову на військову службу згідно п.13 ст. 23 ЗУ « Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку», намірів перетинати кордон у непередбаченому законом місці у ОСОБА_1 не було як і не було намірів взагалі перетинати кордон України. ОСОБА_1 у червні 2025 року разом з ОСОБА_3 вирішили відпочити на Західній Україні на горі Красія у с. Вишка у готелі Доремі, який знаходиться приблизно в 5 км. Від залізничної станції Кострино. З цією метою ОСОБА_1 та ОСОБА_3 через офіційну сторінку готелю ДОРЕМІ в Інстаграм був оплачений та заброньований номер з 06.07.2025 по 09.07.2025. 06.07.2025 ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на потязі з м. Ужгород доїхали до с. Кострино, де на пероні на них вже чекала представник готеля Доремі для того, щоб здійснити їх доставку до готеля на автомобілі. Щойно ОСОБА_1 та ОСОБА_3 вийшли з потяга на перон станції « Кострино» до них на пероні залізничної станції підійшов невідомий їм чоловік у цивільному одязі, який показав якесь посвідчення, при цьому не надав змогу з ним ознайомитись та почав питати звідки вони приїхали, мету прибуття, вимагав надати документи, що підтверджують їх особи, а ОСОБА_1 також військово обліковий документ та підстави для відстрочки, змусив ОСОБА_1 показати застосунок «карти» та останні пошукові запити, зробив огляд рюкзака. Після цього, цей чоловік повідомив ОСОБА_1 та ОСОБА_3 що на думку його керівництва вони виглядають підозріло і він доставить їх у відділ прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » для уточнення якихось даних та для більш глибокої перевірки. ОСОБА_1 та ОСОБА_3 намагались довести цьому чоловіку, що вони нічого не порушили та нічого незаконного не вчинили, підстав для їх затримання немає, але вказаний чоловік проігнорував законні аргументи ОСОБА_1 та ОСОБА_3 і на автомобілі Рено Сценік д.н. НОМЕР_1 , яким він керував, незаконно доставив ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у відділ прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». Вказані незаконні дії даного чоловіка на пероні станції « Кострино» були зафіксовані ОСОБА_3 на відеокамеру її смартфону. У прикордонній частині ОСОБА_1 незаконно провів більше 3 годин, а потім його вивели із вказаної будівля, де його вже чекали працівники поліції на службовому автомобілі, які повідомили ОСОБА_1 , що відвезуть його до місцевого ТЦК та СП для перевірки. Після того, як працівнки ІНФОРМАЦІЯ_5 встановили, що ОСОБА_1 має законну відстрочку і законні підстави для його подальшого затримання відсутні, ОСОБА_4 з ТЦК та СП був звільнений. В якості підтвердження наведених обставин надав до клопотання відповідні докази.

ОСОБА_1 в судове засідання з`явився в режимі відеоконференції, обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення заперечив, вказавши, що наміру незаконно перетинати державний кордон не мав. При цьому вказав, що його було затримано якоюсь особою, що представилась працівником ДПС на автовокзалі в АДРЕСА_2 , куди він приїхав зі своєю дівчиною з туристичною метою, та для перебування в Ужгородському районі мав бронювання в готелі «ДО РЕ МІ». При цьому вказав, що він має постійне місце роботи, має відповідне бронювання в Резерв +. Вказав, що про вказані обставини він повідомляв особу, яка представилась працівником ДПС, однак його пояснення останнім було проігноровано та зобов`язано проїхати з ним до застави, де відносно нього склали відповідний адмінпротокол, від підписання якого він відмовився.

Представник ОСОБА_1 адвокат Задніпровський О.О. в судовому засідання в режимі відеоконференції зазначив, що ОСОБА_1 не визнає себе винним. 06.07.2025 був затриманий на пероні, разом з ним була його наречена, яка здійснювала відеозапис особи з ДПСУ. Вважає, що ОСОБА_1 незаконно затримано без будь-яких на те законних підстав. Також навів аргументацію, що викладені ним у клопотанні, яке було надіслано до суду в підсистемі «Електронний суд» 13.08.2025. Просить суд закрити провадження у справі відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 204-1 КУпАП.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суддя встановила таке.

Згідно зі статтями 245, 252 КУпАП завданнями провадження в справі про адміністративне правопорушення і обов`язком органу, який її розглядає, є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи і вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вирішуючи питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , чи винен він у вчиненні такого і чи підлягає він адміністративній відповідальності, суддя виходить з такого.

Відповідно до ч. 1ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Адміністративним правопорушенням (проступком), згідно з ч. 1ст. 9 КУпАП, визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, протоколами про вилученні речей і документів, а також іншими вказаними у ній засобами і документами.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Отже, тягар доказування на предмет доведеності достатності доказів винуватості ОСОБА_1 у вчиненні ним інкримінованого йому адміністративного правопорушення покладено на особу, що складала протокол про адміністративне правопорушення.

Обов`язок органу (особи), який склав протокол про адміністративне правопорушення нести тягар доказування, що є складовою презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини в сенсі ст. 62 Конституції України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, та звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

За фабулою протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 інкриміновано спробу незаконного перетинання державного кордону України, поза пунктами пропуску через державний кордон з України в Словацьку Республіку, і такі його дії кваліфіковано за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

Положеннями ч. 1 ст.204-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого статтею 204-1 КУпАП, полягає у перетинанні або спробі перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Перетинання державного кордону поза пунктами пропуску через державний кордон може означати, що особа перетнула державний кордон: поза місцем розташування пункту пропуску; поза місцем, визначеним у пункті пропуску для безпосереднього перетинання державного кордону; хоча і в зазначеному місці, але в час, коли пункт пропуску не функціонував.

Відповідно спроба перетнути кордон поза пунктами пропуску через державний кордон означає певні умисні дії особи, спрямовані на те, щоб перетнути державний кордон: поза місцем розташування пункту пропуску; поза місцем, визначеним у пункті пропуску для безпосереднього перетинання державного кордону; хоча і в зазначеному місці, але в час, коли пункт пропуску не функціонував.

Суб`єктивна сторона вказаного правопорушення характеризується наявністю прямого умислу у особи, що перетинає такий кордон, спрямований на те, щоб його перетнути.

Разом з цим, у протоколі, складеному відносно ОСОБА_1 , не вказано жодної вчиненої ним дії, яка б відповідала об`єктивній стороні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

Так, наведення в описовій частині протоколу відомостей про його затримання за спробу незаконного перетинання державного кордону України в Словацьку Республіку поза межами пунктів пропуску в пішому порядку є неконкретним формулюванням обвинувачення.

З метою доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, посадовою особою до протоколу про адміністративне правопорушення долучено: протокол про адміністративне затримання від 06 липня 2025 року; протокол особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів від 06.07.2025, під час огляду виявлено та вилучено для тимчасового зберігання мобільний телефон; скріншот паспорта громадянина України для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_5 ; письмові пояснення ОСОБА_1 , в яких він заперечив факт вчинення ним адміністративного правопорушення; довідку про результати проведення фільтраційно-перевірочних заходів від 06.07.2025.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Аналіз доданих до протоколу про адміністративне правопорушення доказів, складеного щодо ОСОБА_1 , не дає підстав для беззаперечного висновку у вчиненні ним правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

Жодних доказів, які б могли прямо чи опосередковано вказувати на наявність ознак вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, матеріали адміністративної справи не містять.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Суддя констатує, що до матеріалів справи не додано пояснення свідків, фото- чи відеозаписи, які б підтверджувати обставини які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Крім того, суддя враховує пояснення ОСОБА_1 , а також його захисника адвоката Задніпровського О.О., надані ними в судовому засіданні, а також підтверджені відповідними доказами, зокрема, проїзними квитками на потяг, відповідними роздруківками переписки між ОСОБА_1 та працівником готелю «ДОРЕМІ», витягом з Резерв +, з якого вбачається, що за станом на день затримання ОСОБА_1 мав бронювання, переглянуті в судовому засіданні відеозаписи, з яких убачається, що ОСОБА_1 затримано на залізничному вокзалі та разом з ним в місці затримання знаходилась також його дівчина, що дає підстави для висновку, що ОСОБА_1 дійсно у місці затримання перебував з туристичною метою.

Водночас суддя зауважує, що матеріали справи не містять жодних доказів, про те, що ОСОБА_1 рухався в напрямку державного кордону, оминаючи населені пункти, що давало б підстави стверджувати, що він мав намір уникнути зустрічі із працівниками прикордонної служби, і таким чином незаконно перетнути кордон.

Також, до матеріалів навіть не долучено відповідних документів на підтвердження належності місця затримання особи до контрольованого прикордонного району.

При цьому із врахуванням положень і тлумачень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

Обов`язок органу (особи), який склав протокол про адміністративне правопорушення нести тягар доказування, що є складовою презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини в сенсі ст. 62 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, та звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

Згідно з пункту 4 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті 1, 3, частина друга статті19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: … юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64).

Відповідно до п.п. 4.1 п. 4 вказаного Рішення Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, винуватість особи у вчиненні правопорушення повинна бути доведена поза розумним сумнівом, а усі сумніви тлумачаться на користь правопорушника. Таким чином, суд зобов`язаний дослідити усі докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності.

Зважаючи на наведене, суддя позбавлена можливості констатувати про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, поза розумним сумнівом.

Тому суддя приходить до висновку, що до суду не надано належних, допустимих, достатніх та переконливих доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, які б беззаперечно свідчили про наявність в його діях складу вказаного правопорушення.

Згідно з ч. 1ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи положення ст. 40-1 КУпАП, судовий збір стягненню з ОСОБА_1 не підлягає.

Керуючись ст. ст. 247, 283 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1

за ч. 1 ст. 204-1Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Закарпатського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Великоберезнянський районний суд Закарпатської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.

Суддя Ротмістренко О.В.