Провадження №: 3/755/4418/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"07" серпня 2025 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Козачук О.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 5 ст. 184 Кодексу України про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення № 103/41-109 від 20.06.2025 року, ОСОБА_1 , 03.04.2025 року о 17 годині 00 хвилин за адресою: АДРЕСА_1 , будучи обізнаною про Розпорядження Дніпровської районної в м. Києві держаної адміністрації «Про визначення способів участі батька у вихованні малолітньої дитини» від 30.05.2023 року № 365, не надала можливості ОСОБА_2 побачитися з їх спільною донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у визначений зазначеним Рішенням органу опіки та піклування, час та спосіб.

Крім того, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення № 103/41-110 від 20.06.2025 року, ОСОБА_1 , 08.04.2025 року о 17 годині 00 хвилин за адресою: АДРЕСА_1 , будучи обізнаною про Розпорядження Дніпровської районної в м. Києві держаної адміністрації «Про визначення способів участі батька у вихованні малолітньої дитини» від 30.05.2023 року № 365, не надала можливості ОСОБА_2 побачитися з їх спільною донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у визначений зазначеним Рішенням органу опіки та піклування, час та спосіб.

Зокрема, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення № 103/41-1101 від 20.06.2025 року, ОСОБА_1 , 10.04.2025 року о 17 годині 00 хвилин за адресою: АДРЕСА_1 , будучи обізнаною про Розпорядження Дніпровської районної в м. Києві держаної адміністрації «Про визначення способів участі батька у вихованні малолітньої дитини» від 30.05.2023 року № 365, не надала можливості ОСОБА_2 побачитися з їх спільною донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у визначений зазначеним Рішенням органу опіки та піклування, час та спосіб.

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 25 червня 2025 року постановлено об`єднати в одне провадження справу за номером № 755/11589/25 про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 184 КУпАП, зі справою за № 755/11592/25 про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 184 КУпАП, зі справою за № 755/11595/25 про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 184 КУпАП. Об`єднаній справі присвоїти єдиний номер № 755/11589/25 (провадження номер 3/755/4418/25).

У судовому засіданні ОСОБА_1 просила суд провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 5 ст. 184 КУпАП закрити на підставі п. 7 ст. 247 цього Кодексу.

ОСОБА_2 та його представник - адвокат Вайнер О.Л. не заперечували проти закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 на підставі п. 7 ст. 247 цього кодексу. Зокрема, просили встановити наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 184 КУпАП у разі закриття провадження у адміністративній справі.

Суд, дослідивши матеріали справи, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, а саме: оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, у тому числі з урахуванням наданих письмових пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, керуючись законом і правосвідомістю, враховує таке.

Статтями 251, 280 КпАП, визначено фактичні дані, обставини на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Зокрема, п. 7 ст. 247 КУпАП імперативно визначено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Згідно положень ч. 2 ст. 38 КпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті.

Верховний Суд у постанові від 11 липня 2018 року у справі № 308/8763/15-а зауважив, що визначення на законодавчому рівні у статті 38 КУпАП тривалості строків накладення адміністративного стягнення безпосередньо пов`язано з можливістю реального впливу адміністративної відповідальності на суспільні відносини, поведінку суб`єктів, їхню правосвідомість тощо, тобто з можливістю реалізації функцій адміністративної відповідальності, яка втрачається з плином часу. Відповідно до пункту 7 частини першої статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу. При цьому наведена норма не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення. Логічне тлумачення абзацу першого статті 247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (стаття 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні. Таким чином, при вирішенні питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності, першочерговим є встановлення судом дотримання строку накладення адміністративного стягнення, за умови закінчення якого суд або уповноважений орган взагалі позбавлені можливості досліджувати та вирішувати питання про наявність в діях особи ознак адміністративного проступку.

Згідно ч. 1 ст. 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Верховний Суд забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

Реалізація цього завдання відбувається, зокрема, шляхом здійснення правосуддя, під час якого Верховний Суд у своїх рішеннях висловлює правову позицію щодо правозастосування, орієнтуючи у такій спосіб судову практику на однакове застосування норм права.

Судом не встановлено факту відступу КАС від позиції вираженій у справі № 308/8763/15-а.

За таких обставин, ураховуючи окреслені Верховним судом у наведеному судовому рішенні орієнтири щодо умов застосування положень ст. 38, п. 7 ст. 247 КУпАП в частині того, що першочерговим є встановлення судом дотримання строку накладення адміністративного стягнення, за умови закінчення якого суд або уповноважений орган взагалі позбавлені можливості досліджувати та вирішувати питання про наявність в діях особи ознак адміністративного проступку та враховуючи той факт, що на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення, строки, передбачені ст. 38 КУпАП, минули, Суд вважає за необхідне розпочате провадження у справі закрити на підставі п. 7 ст. 247 даного Кодексу без вирішення питання про наявність в діях особи ознак адміністративного проступку.

В свою чергу, суд враховує, що п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» та ст. 40-1 КУпАП визначено, що судовий збір стягується лише у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому виходячи з норм ч. 2 ст. 284 та ст. 247 КУпАП, не вбачає підстав для звернення судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 38, 251, 252, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

постановив :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 5 ст. 184 Кодексу України про адміністративне правопорушення закрити на підставі п. 7 ст. 247 цього Кодексу.

Постанова може бути оскаржена в порядку та строки визначені Кодексом України про адміністративне правопорушення, з урахуванням норм статтею 287-294 даного Кодексу, і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя