Справа№ 718/2135/25
Провадження№ 3/718/489/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" серпня 2025 р. м. Кіцмань Чернівецька область Суддя Кіцманського районного суду Чернівецької області

Нагорний В.В., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , начальника відділення обліку мобілізаційної роботи заступника начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 , майора, посвідчення офіцера НОМЕР_1 від 24.03.2025, за ч.2 ст.172-15 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Відповідно до протоколу ЛВЧ № 219 про вчинення військового адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-15 КУпАП, від 08 серпня 2025 року майор ОСОБА_1 , начальник відділення обліку мобілізаційної роботи - заступник начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучи військовою службовою особою, всупереч вимогам ст. ст. 11, 16, 58, 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-ХІІ та обов`язків посадової інструкції, недбало поставився до військової служби, а саме належним чином не організував роботу підпорядкованого відділення, своєчасно не відпрацював та не уточнив документи під час проведення заходів мобілізації відносно громадянина рф ОСОБА_2 , неналежно здійснював управління мобілізацією, належним чином не провів своєчасне і якісне комплектування команд і партій особовим складом, внаслідок чого на військову службу за мобілізацією до Збройних Сил України був призваний громадянин рф ОСОБА_2 , у якого відсутнє громадянство України і він не є особою, на яку покладається військовий обов`язок громадян України, та в період з 13.05.2025 по 18.05.2025 на підставі поіменних списків відправлявся у складі команд військових частин НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 для проходження військової служби, у зв`язку з цим майор ОСОБА_1 вважається таким, що вчинив військове адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 172-15 КУпАП (Недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду).

У судовому засіданні ОСОБА_1 не визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, пояснив, що ОСОБА_2 не був призваний на військову службу, натомість він перебував у розшуку в поліції та в ТЦК та СП за порушення військового обліку, на якому знаходився з 1999 року.

Крім того, ОСОБА_1 надав суду суду письмові пояснення, в яких зазначив, що ОСОБА_2 не був призваний на військову службу, але знаходився в розшуку в НПУ та в ТЦК та СП, так як перебував на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 з 1999 року, для того, щоб зняти ОСОБА_2 з розшуку складається адміністративний протокол, відповідно ситуації щодо зняття з розшуку громадянина рф складено протокол, а не здійснено призов на військову службу.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши у судовому засіданні ОСОБА_1 , ознайомившись із його письмовими поясненнями, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд встановив наступне.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків (ст.10 КУпАП).

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити (ст.11 КУпАП).

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі, тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі, тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною 2 статті 172-15 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.

Проаналізувавши наявні у справі докази, суд дійшов висновку, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад військового адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 172-15 КУпАП з огляду на таке.

Матеріалами справи підтверджується факт перебування ОСОБА_2 в активному розшуку станом на 13.05.2025 як порушника військового обліку, а саме вимоги ч.6 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Відомостей про те, з якої саме дати ОСОБА_2 перебував в активному розшуку як порушник військового обліку, а саме вимоги ч.6 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» матеріали даної справи не містять.

Матеріалами справи підтверджено, що при слідуванні до місця військової частини НОМЕР_3 ОСОБА_2 заявив, що являється громадянином російської федерації та надав як доказ посвідку громадянина російської федерації на право тимчасового проживання в Україні.

З матеріалів справи вбачається, що офіційну інформацію про те, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є громадянином рф було отримано 24.07.2025 ІНФОРМАЦІЯ_5 листом Управління Державної міграційної служби України в Чернівецькій області від 22.07.2025.

При цьому, витягом із наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 (по стройовій частині) підтверджується, що ОСОБА_1 був призначений на посаду начальника відділення обліку мобілізаційної роботи - заступник начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 з 19 лютого 2025 року.

Враховуючи вищезазначене, судом не встановлено у діях (бездіяльності) ОСОБА_1 з 19 лютого 2025 року, тобто з того часу як він був призначений на займану посаду, складу адміністративного правопорушення за ч.2 ст.172-15 КУпАП, оскільки з матеріалів даної справи не вбачається хто саме та коли поставив громадянина рф ОСОБА_2 на військовий облік та оголосив його у розшук, а відтак наявними у справі доказами не доведено чи відбувались вказані дії після 19 лютого 2025 року, тобто після призначення ОСОБА_1 на посаду, яку він займає на даний час.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вина особи повинна бути обґрунтована доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівів, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення має бути безумовно доведена достатніми доказами, які установлюють об`єктивну істину в справі.

У силу приписів ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Тож, на думку суду, матеріали адміністративної справи не містять доказів, з точки зору їх допустимості, достовірності та достатності, які б підтверджували винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-15 КУпАП, а отже не доводять його винуватість поза розумним сумнівом.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-15 КУпАП, а тому дана справа підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП - за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Оскільки адміністративне стягнення до ОСОБА_1 не застосовується, то судовий збір з нього не стягується.

Керуючись ст.ст.247, 283, 284 КУпАП, суддя -

п о с т а н о в и в :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.172-15 КУпАП, відносно ОСОБА_1 - закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду через Кіцманський районний суд Чернівецької області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови.

Суддя В.В. Нагорний