ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2109/25 Справа № 183/5295/25 Суддя у 1-й інстанції - Ігнатьєв Д. П. Суддя у 2-й інстанції - Крот С. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі: головуючого судді Крот С.І., розглянувши апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 липня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою:

АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000,00 грн. та звільнено від сплати судового збору на підставі п.12 ч.1 ст.5 ЗУ Про судовий збір,

за участю:

особи, що притягується

до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 липня 2025 року 28 квітня 2025 року близько 07 год. 30 хв. у солдата ОСОБА_1 під час перебування останнього на території військової частини НОМЕР_1 та виконання ним обов`язків військової служби, були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння. В подальшому, солдат ОСОБА_1 28 квітня 2025 року близько 07 год. 43 хв. пройшов медичне обстеження у медичному пункті військової частини НОМЕР_1 та за допомогою тесту Алкофор 507 (серія IUL8R0014) було перевірено наявність парів алкоголю в повітрі, що видихається. При обстеженні було встановлено, що концентрація алкоголю в повітрі, що видихається, складає 2,42 проміле. Таким чином, ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду першої інстанції та провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги посилається на те, що постанова суду першої інстанції є незаконною, оскільки постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вказує на те, що суд першої інстанції порушив його права на захист, а також безпосередню участь у судовому засіданні та не взяв до уваги докази його невинуватості. Наголошує на тому, що не визнає свою провину та 28 квітня 2025 року вимагав, щоб його було направлено на обстеження до медичного закладу, оскільки був впевнений, що аналіз крові, проведений медичними фахівцями, повністю спростував би його перебування у стані алкогольного сп`яніння.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши пояснення особа, що притягується до адміністративної відповідальності, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

Дослідженням матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції у відповідності до вищезазначених вимог закону належним чином з`ясував обставини справи, оскільки викладені в постанові висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, ґрунтуються на доказах, що містяться в матеріалах даної справи та фактичних обставинах адміністративного правопорушення, а саме: протоколі про адміністративне правопорушення, складеному уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст.ст. 254 - 256 КУпАП; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого ОСОБА_1 пройшов огляд на стан сп`яніння за допомогою технічного засобу Алкофор 507, результат огляду 2,42 проміле; тестуванням до протоколу, відповідно до якого результат огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного засобу Алкофор 507 становить 2,42 проміле; письмовими поясненнями у протоколі, згідно яких ОСОБА_1 провину визнає у повному обсязі, а також іншими наявними доказами у справі.

Таким чином, встановлені обставини в їх сукупності об`єктивно і в повній мірі підтверджують факт наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність і належність доказів та обставин вказаного адміністративного правопорушення, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, по справі не вбачається.

Стосовно доводів апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції порушив його права на захист, а також безпосередню участь у судовому засіданні та не взяв до уваги докази його невинуватості, слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У своєму рішенні у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року Європейський суд з прав людини вказав, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Отже, учасник процесу, який задіяний в ході судового розгляду, зобов`язаний з розумним інтервалом часу сам цікавитись провадженням у його справі, добросовісно користуватись належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Як слідує з матеріалів справи ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, надав письмові пояснення, які були досліджені судом першої інстанції, правом на участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції не скористався.

З урахуванням викладеного, судом першої інстанції при розгляді справи були дотримані вимоги ст. 268 КУпАП, які не передбачають обов`язкової участі особи, що притягується до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, а тому відповідні доводи ОСОБА_1 є необгрунтованими.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що ОСОБА_1 не визнав свою провину та 28 квітня 2025 року вимагав, щоб його було направлено на обстеження до медичного закладу, оскільки був впевнений, що аналіз крові, проведений медичними фахівцями, повністю спростував би його перебування у стані алкогольного сп`яніння, апеляційний суд оцінює, як спосіб захисту з тих підстав, що матеріали справи не містять жодних заперечень ОСОБА_1 щодо проведеного огляду та його результатів, що підтверджуються особистим підписом у протоколі, акті огляду, тестуванні до протоколу та письмовими поясненнями, згідно яких він визнавав свою провину у повному обсязі.

Слід зазначити, що протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та «Інструкції зі складання протоколів та оформлення матеріалів про військові адміністративні правопорушення», затвердженої наказом Міністерства оборони України від 23 жовтня 2021 року № 329, і в ньому з достатньою повнотою викладені відомості для належного усвідомлення особою суті правопорушення, яке йому інкримінується.

Порушення положень ст. 266-1 КУпАП, які були б підставою для визнання протоколу недопустимим доказом та скасування постанови суду і закриття провадження у справі, апеляційним судом не встановлено.

Наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності об`єктивно і в повній мірі свідчать про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

При розгляді справи судом порушень ст.ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Спираючись на встановлені фактичні обставини даного адміністративного провадження, які підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_1 є доведеною поза розумним сумнівом.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без зміни.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 липня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду С.І.Крот