КРОПИВНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ провадження 33/4809/502/25 Головуючий у суді І-ї інстанції Гершкул І. М.
Категорія - 184 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Широкоряд Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.08.2025 року м. Кропивницький

Суддя Кропивницького апеляційного суду Широкоряд Р.В., розглянувши матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою захисника Шепеленко А.О., яка діє в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Кропивницького районного суду Кіровоградської області від 02 червня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, зареєстрованої: АДРЕСА_1 , проживаючої: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ,

визнано виною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді попередження із стягненням з Попіл .С, на користь держави судового збору у розмірі 605 грн. 60 коп., -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Кропивницького районного суду Кіровоградської області від 02 червня 2025 ОСОБА_1 визнано винною в тому, що вона 22.05.2025 року неналежним чином виконувала батьківські обов`язки за адресою: АДРЕСА_2 , щодо своєї доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме під час перевірки за місцем проживання Службою у справах дітей було встановлено, що дитина голодна, з самого ранку не погодована, в будинку брудно, посуд брудний, розкидані недопалки та пляшки від пива, в будинку не забезпечено належні умови для проживання дитини, чим ОСОБА_1 вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ст.184 ч.1 КУпАП.

Вину ОСОБА_1 доведено: протоколом про адміністративне правопорушення (а.с.3); письмовими поясненнями правопорушниці (а.с.4); актом обстеження умов проживання від 22.05.2025 року та фотознімками до нього (а.с.5-8); довідкою (а.с.9); копією свідоцтва про народження ОСОБА_2 (а.с.11).

Не погоджуючись з рішенням суду, захисник Шепеленко А.О., яка діє в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, скасувати постанову та закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративних правопорушення .

У своїй апеляційній скарзі апелянт зазначає наступне.

Про судовий розгляд ОСОБА_1 повідомлена не була, повістки про слухання справи їй не направлялись. Про постанову суду дізналась випадково, на початку липня 2025 року від юристів ГО «Десяте квітня», які побачили зазначену постанову на сайті Судової влади, про що повідомлено в подальшому ОСОБА_1 .

Вказану причину пропуску апелянт вважає поважною та звертається до суду із клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження в межах десяти днів з моменту її отримання.

Апелянт зазначає, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, винесеною із порушенням норм матеріального та процесуального права, без з`ясування обставин справи, без дослідження всіх доказів по справі та невідповідністю висновків суду дійсним обставинам справи, а отже такою, що підлягає безумовному скасуванню.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є дитиною, що перебуває у складних життєвих обставинах, з самого раннього віку була позбавлена батьківського піклування. Наразі в Добровеличківському районному суді Кіровоградської області перебуває на розгляді кримінальне провадження за ч. 1 ст. 155 КК України, в якому ОСОБА_1 є потерпілою стороною. ОСОБА_1 06.03.2025 року була взята під соціальний супровід Центром надання соціальних послуг населенню Первозванівської сільської ради на підставі рішення про надання соціальної допомоги.

Інформація, викладена в протоколі не відповідала дійсним обставина справи,оскільки яким чином представники служби здійснили висновок що дитина не погодована з самого ранку невідомо, продукти харчування були в наявності, щодо бруду в хаті то це досить відносне поняття, навіть на фото, що містяться в матеріалах справи видно, що посуд не митий, однак складений. ОСОБА_3 дали підписати пояснення змісту, яких через вік та хвилювання вона навіть не зрозуміла.

Апелянт звертає увагу на те, що при ухилення від виконання передбачених ст.. 150 Сімейного кодексу України обов`язків, щодо забезпечення необхідних умов життя та виховання дітей мова не йде і в протоколі не зазначено.

Жодної інформації про те, що ОСОБА_1 ухилялась від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітніх або неповнолітніх дітей матеріали справи не містять.

Твердження працівників служби у справах дітей про те, що дитина з самого ранку голодна та негодована є лише припущенням, в будинку були продукти харчування, а дитина в силу свого віку ще не може говорити.

В даному випадку ОСОБА_1 не ухилялась від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, навіть в протоколі зазначено фразу «не в повній мірі виконує» і жодним чином не йде мова про ухилення від виконання обов`язків.

Будучи повідомленою про місце та час розгляду справи, ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції не з`явилася, її інтереси представляла адвокат Левицька Л.А., яка підтвердила доводи викладені в апеляційній скарзі, просила її задовольнити, а постанову суду першої інстанції скасувати.

Заслухавши пояснення адвоката, вивчивши матеріали справи, зваживши та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, вважаю, що строк на поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає поновленню, а апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких підстав.

У відповідності до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частина 1 ст.184 КУпАП передбачає відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітніх та/або неповнолітніх дітей.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.184 КУпАП проявляється у невиконанні батьками або особами, які їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей, а саме: залишення впродовж тривалого строку потерпілого без будь-якого нагляду; ухилення від виховання дітей (у т. ч. незабезпечення відвідування ними школи, контролю за дозвіллям); незабезпечення потерпілим безпечних умов перебування за місцем проживання чи в іншому місці; невжиття заходів щодо їх лікування; безпідставне обмеження в харчуванні, одязі, інших предметах першої необхідності; штучне створення незадовільних побутових умов, тощо.

Неналежне виконання обов`язків щодо виховання дітей означає бездіяльність, у результаті якої обов`язки по вихованню виконуються неякісно, не в повному обсязі. Таке ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання та навчання неповнолітніх дітей.

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності.

Диспозиція даної норми закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки батьків або осіб, які їх замінюють щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини.

Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Щодо тверджень апелянта про те, що в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено положень щодо «ухилення від виконання обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя та виховання дітей мова», то апеляційний суд погодитись з такими висновками апелянта не може, оскільки з протоколу слідує, що невиконання ОСОБА_1 , своїх батьківських обов`язків виразилась в тому, що дитина на час перевірки була голодна, в будинку брудно, посуд брудний, розкидані окурки та пляшки від пива, в будинку не забезпечено належні умови для проживання дитини.

У зв`язку із вищезазначеним, суд апеляційної інстанції висновки апелянта про те, що зазначена в протоколі подія 22.05.2025 в розумінні ст. 184 КУпАП не може розцінюватися як ухилення від виконання батьківських обов`язків, вважає безпідставними, оскільки саме відсутність належних умов для проживання дитини та не підтримання чистоти оселі є важливим питанням, яке може негативно впливати на здоров`я та розвиток дитини.

У зв`язку із тим, що ОСОБА_1 , є неповнолітньою дитиною, потерпілою особою по справі щодо факту гендерно-зумовленого насилля, перебуває та проживає сама, немає близьких, які б підтримали її у скрутному становищі, суд апеляційної інстанції вважає за доцільне змінити постанову суду першої інстанції та звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору в розмірі 605 грн. 60 коп.

На підставі викладеного, апеляційна скарга Кропивницького районного суду Кіровоградської області від 02 червня 2025 року, підлягає частковому задоволенню, а постанова Кропивницького районного суду Кіровоградської області від 02 червня 2025 року повинна бути змінена в частині сплати судового збору.

На підставі викладеного та керуючись ст.294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Поновити строк на апеляційне оскарження постанови Кропивницького районного суду Кіровоградської області від 02 червня 2025 року.

Апеляційну скаргу захисника Шепеленко А.О., яка діє в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Кропивницького районного суду Кіровоградської області від 02 червня 2025 року задовольнити частково.

Постанову судді Кропивницького районного суду Кіровоградської області від 02 червня 2025 року щодо ОСОБА_1 змінити в частині стягнення судового збору.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 (шістдесят) коп.

В решті постанову суду залишити без змін

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Кропивницького

апеляційного суду Р.В. Широкоряд