ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/414/25 Справа № 712/7790/25 Категорія: ч. 1 ст. 173-2 КУпАП Головуючий у І інстанції Рябуха Ю. В. Доповідач в апеляційній інстанції Белах А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2025 року м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Белах А.В., за участю особи яка притягалася до адмінвідповідальності ОСОБА_1 та представниці потерпілої ОСОБА_2 адвокатки Грачової Т.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу адвокатки Грачової Т.Г. на постанову Соснівського райсуду м. Черкаси від 25.06.2025 р., якою

провадження по справі про адмінправопорушення відносно ОСОБА_3 , який

народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Калач Воронезької обл.

рф, громадянина України, одруженого, має на

утриманні неповнолітнього сина 2016 р.н., працює

директором ТОВ «Грін Трейн», УБД, проживає

АДРЕСА_1 ,

про притягнення до адмінвідповідальності за ч. 1 ст. 173? КУпАП закрите за відсутністю в його діях складу правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до постанови суду та відповідно до протоколу про адмінправопорушення серії ВАД № 690767 від 3.06.2025 р., 12. 05. 2025 р. о 15.00 год. за адресою АДРЕСА_1 ОСОБА_3 вчинив домашнє насильство фізичного характеру відносно дружини ОСОБА_2 , а саме висловлювався нецензурною лайкою та намагався завдати тілесні ушкодження, чим завдав шкоду фізичному та психологічному здоров`ю.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, представниця потерпілої ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду та ухвалити нову постанову, якою ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173? КУпАП.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що постанова суду не відповідає критеріям вмотивованості? обставини справи встановлені неповно, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки судом не надано належної оцінки зібраним доказам.

Орган, який склав протокол про адмінправопорушення стосовно ОСОБА_1 , його дії кваліфікував за ч. 1 ст. 173? КУпАП, а суд першої інстанції вказав, що з досліджених матеріалів вбачається: згідно протоколу 12.05.2025 р. о 15:00 год. в АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 вчинив психологічне та фізичне насильство відносно дружини ОСОБА_2 , протокол прийняття заяви від 19.05.2025 р., пояснення ОСОБА_2 датовані 19.05.2025 р. Тобто між вчиненим правопорушенням і прийняттям заяви про вчинене правопорушення минуло 7 діб, даний проміжок між вчиненням і зверненням ОСОБА_2 до правоохоронних органів суду не зрозумілий.

Висновок суду про незрозумілість проміжку часу 7 діб між вчиненням правопорушенням і зверненням потерпілої до правоохоронних органів не узгоджуються зі ст. ст. 38, ч. 2 ст. 173?, 247 КУпАП, п. 10 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Судом не було встановлено, що з часу вчинення правопорушення минули строки накладення адмінстягнення, передбачені ст. 38 КУпАП.

Потерпіла скористалася своїми процесуальними правами, передбаченими ст. 269 КУпАП, що було проігноровано судом першої інстанції, але надала пояснення при складанні протоколу про адмінправопорушення.

З приводу протиправних дій потерпіла звернулася в поліцію, в Черкаський центр соціальних служб, у службу у справах дітей. Враховуючи вкрай неприязні стосунки між учасниками суд першої інстанції не оцінив ризик продовження чи повторного вчинення домашнього насильства дійшов невірного висновку про закриття провадження, адже вина ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення підтверджується матеріалами справи.

Заслухавши представницю потерпілої адвокатку Грачову Т.Г., яка підтримала доводи своєї апеляційної скарги та просила її задовольнити, скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову постанову, якою визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні інкримінованого адмінправопорушення, особу яка притягалася до адмінвідповідальності ОСОБА_3 , який просив постанову суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши мотиви і доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або не-обґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

Так, відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адмінправопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адмінправопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом закону, протокол про адмінправопорушення, пояснення особи, свідків, висновок експерта тощо, є документами, що офіційно засвідчує подію адмінправопорушення і, відповідно до ст. 251 КУпАП, є джерелами доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення. Протокол про адмінправопорушення складається відповідно до вимог ст. ст. 254-256 КУпАП.

Ці дані встановлюються протоколом про адмінправопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адмінвідповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адмінправопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адмінвідповідальність.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 173? КУпАП, вчинення домашнього насильства за ознакою статі, тобто умисного вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого настає адмінвідповідальність.

Під домашнє насильство, зокрема і психологічного характеру, яке утворює склад адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173? КУпАП, підпадають лише такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї.

Самі по собі нецензурні висловлювання, образи не формують собою домашнє насильство та утворюють склад адмінправопорушення у тому випадку, коли такі висловлювання спрямовані на обмеження волевиявлення особи і викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених у диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки - можливість настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому. Разом з тим, вчинення будь-яких діянь фізичного, психологічного чи економічного характеру, повинно бути підтверджено поясненнями свідків, потерпілих або іншими доказами (наприклад аудіо/відео фіксацією), що є необхідним елементом складу даного правопорушення.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно п. 14 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Згідно ст. 10 КУпАП, адмінправопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

З аналізу наведених вище норм Закону вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч. 1 ст. 1732 КУпАП, має місце тоді, коли діяння фізичного, сексуального, психологічного або економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання фізичної або психологічної шкоди.

Частиною 2 ст. 251 КУпАП встановлено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб уповноважених на складання протоколів про адмінправопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

ОСОБА_3 інкримінувалося, що він 12.05.2025 р. о 15:00 год. за адресою АДРЕСА_1 , вчинив психологічне та фізичне насильство відносно своєї дружини ОСОБА_2 , а саме висловлювався нецензурною лайкою та намагався завдати тілесні ушкодження, чим завдав шкоду її фізичному та психологічному здоров`ю.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що в матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_3 вчинив дії, які становлять склад адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1732 КУпАП.

Не кожну сварку чи конфлікт можна вважати домашнім насильством. Особливостями ознак домашнього насильства є наявність патерну повторюваності в часі інцидентів множинних видів насильства.

Згідно пояснень ОСОБА_3 , 12.05.2025 р. о 15 год. між ним та ОСОБА_2 сталася словесна перепалка з приводу розподілу сімейного майна, неприязнь до потерпілої виникла з приводу її спілкування російською мовою, нецензурною лайкою не висловлювався, фізичної сили не застосовував (а. пр. 6). В суді першої інстанції ОСОБА_3 вину не визнав, апеляційному суду він надав пояснення, які аналогічні його письмовим поясненням. Натомість дії, вчинені ОСОБА_3 в межах цього конфлікту, не досягли межі, яка б вказувала на вчинення ним адмінправопорушення, межі, яка б вказувала на вчинення ним того виду насильства, який визначений у диспозиції ч. 1 ст. 1732 КУпАП, оскільки сварка носила обопільний характер, хоча і спричинила негативні наслідки її учасникам.

Апеляційний суд, вважає, що зазначені у протоколі про адмінправопорушення обставини вчинення ОСОБА_3 неправомірних дій не знайшли свого підтвердження, оскільки невід`ємною складовою інкримінованого адмінправопорушення повинно бути таке насильство, яке проявляється в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру, яке могло завдати чи завдало шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Працівники поліції обмежилися складанням протоколу про адмінправопорушення стосовно ОСОБА_3 , отримали пояснення від учасників конфлікту. Заяву про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_2 подала до Черкаського РУП ГУНП в Черкаський обл., а тому з матеріалів справи вбачається, що працівники поліції формально поставилися до виконання своїх обов`язків та повного, всебічного встановлення обставин справи,

Крім того, вчинення будь-яких діянь фізичного, психологічного чи економічного характеру, повинно бути підтверджено поясненнями свідків, потерпілих або іншими доказами, що є необхідним елементом складу даного правопорушення.

Жодним із наданих доказів у справі не підтверджено вчинення ОСОБА_3 такої форми домашнього насильства як завдання шкоди психічному здоров`ю потерпілої особи, окрім цього не встановлено чи викликали дії останнього будь-які наслідки, передбачені п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», з огляду на наведене, сам лише факт наявності між учасниками справи конфліктної ситуації не може свідчити про вчинення психологічного насильства в розумінні вимог ч. 1 ст. 173? КУпАП та ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Норми Конституції є нормами прямої дії, а згідно ч. 2 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адмінвідповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п. 43 рішення від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України» ).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адмінправопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю у діях особи складу адмінправопорушення.

Посилання в апеляційній скарзі на постанову суду, який вказав, що проміжок часу 7 діб між інкримінованим правопорушенням та зверненням ОСОБА_2 до поліції на переконання суду дуже тривалий, на думку апеляційного суду не заслуговує на увагу, тому що суд першої інстанції дійшов до своїх висновків не виключно через цю обставину, яка до речі не спростовується в поданій апеляції, а саме через відсутність належних доказів вчинення ОСОБА_3 правопорушення.

Надані апеляційному суду копії акту оцінки потреб сім`ї № 204 від 13.06.2025 р. ( а. пр. 39-44), висновок оцінки потреб сім`ї від 12.06.2025 р. ( а. пр. 45-46) та акт проведення оцінки рівня безпеки дитини № 43 від 24.06.2025 р. ( а. пр. 112-120), які були складені фахівцями Черкаського міського центру соціальних служб та служби у справах дітей, також не можуть бути прийняті апеляційним судом як доказ вчинення адмінправопорушення, тому що вони були складені через тривалий час після інкримінованої події, об`єктом цих документів була дитина спільний син, всі ці документи були складені без участі батька ОСОБА_3 , причини з яких він не був залучений в документах не вказані.

Стосовно доводів апеляції про розгляд справи судом першої інстанції без участі потерпілої та її представниці, то апеляційний суд звертає увагу, що згідно вимог КУпАП, виключно участь особи, яка притягається до адмінвідповідальності, при розгляді певної категорії справ є обов`язковою, а тому проведення судового розгляду без участі представниці потерпілої не є порушенням процесуального законодавства та не є підставою для скасування судового рішення.

За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, а тому скасуванню не підлягає, а апеляційну скаргу представниці потерпілої Грачової Т.Г. необхідно залишити без задоволення.

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що місцевим судом повно та всебічно досліджені матеріали справи, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування постанови суду першої інстанції.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Соснівського райсуду м. Черкаси від 25.06.2025 р., якою провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 173? КУпАП закрите за відсутністю в його діях складу правопорушення - залишити без змін, апеляційну скаргу представниці потерпілої ОСОБА_2 адвокатки Грачової Т.Г. - залишити без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Белах А.В.