ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 cерпня 2025 року місто Одеса

Суддя Приморського районного суду м.Одеси Коваленко В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, які надійшли з Управління патрульної поліції в Одеській області стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП,

УСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 22.09.2024 року серії ЕПР1№134827, ОСОБА_1 о 21 годині 47 хвилин, на вул. Європейській, 66, у м.Одесі, у порушення п.2.5 ПДР України, керував електросамокатом з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився.

За вказаним фактом співробітниками УПП в Одеській області було складено протокол серії ЕПР1№134827 від 22.09.2024р., про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Захисник Ткачук Г.М. просила справу розглядати без участі ОСОБА_1 та надала письмові заперечення.

У письмових запереченнях, захисник просив закрити провадження по справі, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, посилаючись на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 керував електросамокатом, однак, належних та допустимих доказів на підтвердження того факту, що даний електросамокат за своїми технічними показниками належить до категорії механічного транспортного засобу, обладнаного електродвигуном потужністю понад 3 кВт, суду не надано. В протоколі працівниками поліції вказано державний номер самокату, тобто номер під яким він рахується в сервісній компанії ВОLT, яка надає послуги пошуку, замовлення й оплати поїздок на автомобілі, мотоциклі або елекгросамокаті. Серійний номер та характеристики даного самокату можливо отримати лише від сервісної компанії за реєстраційним номером. Жодних характеристик на електросамокаті не написано та немає, огляд електросамокату (в разі якщо б такі характеристики й були зазначенні на засобі) поліцейськими не проводився.

В п.1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством. Додані до матеріалів справи відеозаписи не містять жодних доказів законної зупинки самокату під керуванням ОСОБА_1 . Працівники поліції не повідомляють причину зупинки, а відразу запитують про наявність водійського посвідчення, що в свою чергу ставить під сумнів існування законної причини зупинки та правомірність подальших дій патрульних. Жодних правил дорожнього руху ОСОБА_1 не порушував, самокат оснащений світловою стрічкою, лампою-фарою попереду та стоп-фарою зі світловою стрічкою позаду. До того ж ОСОБА_1 рухався в добре освітленому місці. Які законні причини стали підставами для зупинки самокату невідомо.

Крім того, відеозапис з нагрудних камер поліцейського достовірно свідчить про надуманість з боку патрульного щодо наявності неіснуючих ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 та прагнення поліцейського до формального притягнення водія до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, з метою виконання так званого показника. Вимога поліцейського щодо проходження водієм огляду на стан сп`яніння без фактичного встановлення цих ознак або взагалі за їх відсутності є необґрунтованою та безпідставною, а тому не породжує у водія обов`язку проходити огляд на стан сп`яніння.

Більше того, з відеозапису вбачається, що після зупинення транспортного засобу працівник поліції взагалі не повідомив водія ОСОБА_1 про те, що в останнього ним виявлено будь-які ознаки сп`яніння. При цьому огляд ні ОСОБА_1 ні другого водія не проводиться, ознака зазначена формально та не конкретизована щодо певної особи. Працівник поліції ОСОБА_1 візуально не оглядав, «дихнути» не пропонував. Вказана у протоколі про адміністратвине правопорушення ознака алкогольного сп`яніння як «порушення мови, порушення координаціїї рухів» не відповідає дійсності та не підтверджується наданими відеозаписами, згідно з якими в ході спілкування ОСОБА_1 з поліцейськими та під час складання відносно нього адміністративних матеріалів, поведінка та дії ОСОБА_1 є адекватними, мова чітка, рухи точні, на вимоги поліцейських реагував та надавав адекватні відповіді на їх запитання, а також сам ставив працівникам поліції питання. Крім того, працівниками поліції не роз`яснено ОСОБА_1 , що відмова від проходження огляду на стан сп`яніння утворює самостійний склад правопорушення і відповідальність. Враховуючи викладене, захисник просив закрити провадження по праві.

Дослідивши матеріали справи та клопотання захисника про закриття провадження в порядку ч.1 ст.247 КПК України, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, суд приходить до висновку що ОСОБА_1 винний у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

В судовому засіданні було досліджено відеозаписи з боді-камер працівників патрульної поліції, з яких вбачається наступне.

О 21.48 на відео зафіксовано як ОСОБА_1 керує електросамокатом, перед ним рухається інша особа, також керуючи електросамокатом, зафіксовано їх зупинку співробітниками УПП. ОСОБА_1 на запитання поліцейського, чи вживав він алкогольні напої, киває головою та пояснює, що рух по тротуару був би травматичним, говорить, що рухався зі швидкістю 20 км на годину.

О 21.51 поліцейським роз`яснено права ОСОБА_1 щодо проходження медичного огляду на стан сп`яніння, а також відмови від проходження та наслідки відмови від проходження. ОСОБА_1 просить 5 хвилин часу для надання відповіді щодо проходження огляду.

О 21.56 поліцейським роз`яснено поняття «транспортного засобу», а також пояснено, що ОСОБА_1 було зупинено через відсутність світлоповертаючих елементів і шолому.

О 22.00 поліцейський ще раз роз`яснює варіанти проходження медичного огляду на стан сп`яніння та о 22.04 ОСОБА_1 відмовляється від проходження медичного огляду.

З приводу поданого клопотання сторони захисту про закриття кримінального провадження.

Суд погоджується із доводами сторони захисту, про те, що ОСОБА_1 під час спілкування з поліцейськими поводив себе адекватно, ввічливо, чітко відповідає на їх запитання та висловлює свої думки, утім така коректна поведінка не звільняє його відповідальності. Водій самостійно підтвердив під час спілкування, що вживав алкогольні напої.

Пленум Верховного Суду України в постанові «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23.12.2005, визначив, що керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. У зв`язку з чим, суд вважає доведеним, що ОСОБА_1 , як особа, яка керувала транспортним засобом, повинна була на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а свідомо відмовившись від цього, вчинив правопорушення, яке передбачено ч.1 ст. 130 КУпАП.

2.Суд не погоджується з доводами сторони захисту, стосовно того, що працівниками поліції не ідентифіковано транспортний засіб, яким на їх думку, керував ОСОБА_1 , з огляду на таке.

Згідно з п.1.10 Правил дорожнього руху, транспортним засобом є пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів. Згідно п.1 ч.1 ст.1 Закону України «Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів» від 24.02.2023 №2956-IX, легкий персональний електричний транспортний засіб - колісний транспортний засіб, який оснащений та приводиться в рух виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома) із потужністю у діапазоні до 1000 Вт, системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка здатна заряджатися шляхом підключення до зовнішнього джерела електричної енергії, з одним, двома, трьома або чотирма колесами, який має максимальну конструктивну швидкість у діапазоні до 25 кілометрів на годину. З викладеного вбачається, що електричний прокатний самокат яким керував ОСОБА_1 , законом віднесено до транспортного засобу. Крім того, в диспозиції ст.130 КУпАП, адміністративна відповідальність передбачена за керування транспортними засобами, без зазначення їх технічних характеристик, а отже за керування всіма видами пристроїв, які законом віднесено до транспортних засобів.

Отже, електросамокат відповідає поняттю «транспортний засіб», яке визначено пунктом 1.10 ПДР, та є транспортним засобом. Відповідно, на осіб, які ним керують розповсюджуються обмеження, встановлені ст.130 КУпАП та п. 2.5, п. 2.9 «а» ПДР України.

3.В своєму клопотанні захисником також зазначено, що, працівниками поліції не роз`яснено ОСОБА_1 , що відмова від проходження огляду на стан сп`яніння утворює самостійний склад правопорушення та жодного разу ОСОБА_1 не були роз`яснені його права, які він має під час фіксації вчинення правопорушення.

Під час огляду відеозапису з нагрудних камер поліцейських в суді встановлено, що 22.09.20224 року о 21.51 та о 22 годині ОСОБА_1 роз`яснено право щодо проходження медичного огляду на стан сп`яніння, а також право на відмову від проходження та наслідки відмови від проходження медичного огляду, про що ОСОБА_1 розписався у п.13 протоколу серії ЕПР1№134827 від 22.09.2024р., Також відеокамерами зафіксовано як останній відмовився від проходження огляду на стані сп`яніння.

Таким чином, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявна об`єктивна сторона передбачена ч.1 ст.130 КУпАП, яка виражається, зокрема у формі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суд оцінює клопотання сторони захисту критично, як таке, що не відповідає встановленим судом обставинам справи, та є метою для його виправдання та уникнення від встановленої законом відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, а тому суд приходить до висновку, що винність ОСОБА_1 підтверджується сукупністю наявних досліджених, перевірених та не спростованих під час судового засідання доказів.

Твердження захисника з приводу незаконності дій працівників поліції при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення від 22.09.2024 року, не заслуговують на увагу, оскільки ним не було доведено наявності порушення процедури оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення співробітниками поліцій, які б слугували підставою для закриття справи, та визнання її матеріалів недопустимими доказами.

Вина ОСОБА_1 підтверджується наступними доказами, дослідженими в судовому засіданні: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№205978 від 22.09.2024р., направленням на огляд водія з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного сп`яніння від 22.09.2024 року, складеного о 22 годині 02 хвилин, відеозаписом події з нагрудних камер працівників поліції та з портативного реєстратора.

Згідно з п.2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції

Суд вважає, що наведені докази є належними, допустимими, достовірними, а сукупність доказів дає підстави для прийняття відповідного процесуального рішення щодо винуватості водія ОСОБА_1 у порушенні вимог п.2.5 ПДРУ. Правова оцінка фактичної та юридичної підстав кваліфікації діяння, дають підстави прийти до висновки про наявність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши захисника, суд приходить до висновку що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного чи іншого сп`яніння.

Санкція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає покарання у виді накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Враховуючи те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, з метою дотримання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, суд дійшов до висновку, що необхідним та достатнім є вид адміністративного стягнення в межах санкції статті у вигляді накладення штрафу без з позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки, згідно довідки інформаційного порталу Національної поліції, станом на 22.09.2024 ОСОБА_1 не отримував посвідчення водія та відповідно не набував такого права, а тому в розумінні положень ПДР не є водієм. Для такої категорії правопорушників (інші особи) санкція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає стягнення лише у вигляді штрафу.

Згідно ст.40-1 КУпАП, п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», у зв`язку з ухваленням судом постанови про накладання на правопорушника адміністративного стягнення, з ОСОБА_1 підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 605 гривень 60 копійок на користь держави.

Керуючись ст.ст.130, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Накласти на ОСОБА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто у сумі 17 000 гривень в дохід держави без позбавлення права керування транспортними засобами.

Відповідно до Закону України «Про судовий збір» стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 605 гривень 60 копійок на користь держави.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання до Приморського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: