Справа №: 486/1279/25 Провадження № 3/486/577/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2025 року м. Південноукраїнськ

Південноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді Далматової Г. А.,

при секретарі Маляновій А.А.,

без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , потерпілої ОСОБА_2 ,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Відділення поліції №3 Вознесенського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ,

за ч. 3 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 720897 від 20 червня 2025 року, 20 червня 2025 року близько 16:50 год. за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 , перебуваючи в п`яному вигляді, вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_2 домашнє насильство психологічного характеру, а саме, висловлювався нецензурною лайкою та ображав, чим міг завдати шкоди психічному здоров`ю потерпілої. Повторно протягом року.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, як повторне протягом року вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь психологічного характеру (погрози, образи, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню.

В судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності та потерпіла не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Дослідивши докази в сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

В силу ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

При вирішенні питання щодо доведеності вини особи у скоєнні, в тому числі й адміністративного правопорушення, слід виходити з положень ст. 62 Конституції України про те, що обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи мають тлумачитись на її користь.

Такий підхід до тлумачення норм, в тому числі, адміністративного законодавства, відповідає контексту рішення Європейського Суду від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України» (заява №7460/03), в якому зазначено, що правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод (далі - Конвенція), що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів доведеності вини обвинуваченого.

Отже, стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено Європейським Судом й на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року, заява № 16347/02).

Відповідно до ч. 3 ст. 173-2 КУпАП відповідальність за вказаною статтею настає за повторне протягом року вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь психологічного характеру (погрози, образи, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню.

Відповідно до рапорту щодо повідомлення зі служби 102, 20 червня 2025 року о 16:49 год. за адресою: АДРЕСА_1 , зараз батько вчиняє фізичне та психічне насилля щодо матері інваліда. Заявник ОСОБА_3 . При відпрацюванні даного повідомлення нарядом СРПП було встановлено, що ОСОБА_1 в п`яному вигляді висловлювався нецензурною ланкою відносно своєї дружини ОСОБА_2 , на неодноразові прохання припинити свої дії не реагував /а.с. 2/.

Згідно протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію, 20 червня 2025 року батько ОСОБА_1 висловлювався нецензурною лайкою в адресу матері ОСОБА_2 /а.с. 3/.

Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_4 20 червня 2025 року приблизно о 16:50 год. йому написала мама, попросила викликати поліцію. Вилив каструлю води, кинув каструлю на підлогу. Нецензурно висловлювався на маму. Кидався їжею. Мама інвалід 2 групи /а.с. 4/.

Постановою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 23 квітня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 340 гривень на користь держави.

Додані до протоколу про адміністративне правопорушення матеріали не містять доказів вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства психологічного характеру відносно ОСОБА_1 .

Зокрема, відсутні докази того, що зазначеними у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД № 720897 від 20 червня 2025 року та поясненнях ОСОБА_3 діями ОСОБА_1 психічному здоров`ю потерпілої ОСОБА_2 була завдана шкода.

Сама лише нецензурна лайка не може бути підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП.

Крім того, при відпрацюванні повідомлення, що надійшло на службу 102 від ОСОБА_3 , уповноваженою особою не було встановлено особу потерпілої ОСОБА_1 та не було опитано її. Письмові пояснення потерпілої у матеріалах справи відсутні.

Більш того, потерпіла в судове засідання не з`явилась, що позбавляє суд можливості з`ясувати обставини справи, що відбулись в дійсності, зокрема ту обставину, що внаслідок протиправних дій ОСОБА_1 вона відчувала страх та емоційну невпевненість.

Необхідність дотримання вимог статті 62 Конституції України (неможливість обґрунтовувати обвинувачення припущеннями, а усі сумніви щодо доведеності вини особи мають тлумачитись на її користь), вимог статті 6 Конвенції (щодо забезпечення прав обвинувачених) та застосування основних принципів та європейських стандартів щодо рівня доказового забезпечення («поза розумних сумнівів»), дає суду підстави для висновку про недоведеність достатніми та неспростованими доказами факту вчинення ОСОБА_1 20 червня 2025 року домашнього насильства відносно ОСОБА_2 .

Вищевказане свідчить про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, що відповідно до пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП є підставою для закриття адміністративного провадження.

За таких обставин, суд вважає, що провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про вчинення ним адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 247, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити на підставі п. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення - за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.

Постанова може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Південноукраїнський міський суд Миколаївської області, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Г.А. Далматова