справа № 208/9179/25
№ провадження 3-в/208/15/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2025 р. м. Кам`янське

Суддя Заводського районного суду міста Кам`янського Подкопаєва І.А.,

за участю:

- секретаря судового засідання - Кривонос Т.І.,

- особи, що подала заяву - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Заводського районного суду міста Кам`янського заяву ОСОБА_1 про відвід судді Заводського районного суду міста Кам`янського Данилів Софії Вікторівни від розгляду заяви про розстрочення сплати штрафу в рамках ст. 304 КУпАП у справі № 208/1331/25 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И Л А:

В провадженні судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області Данилів С.В. перебувала справа про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП (справа №208/1331/25).

Постановою від 28.04.2025 ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто судовий збір у сумі 605,60 гривень.

Постановою від 10.06.2025 року суддя Дніпровського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишив без задоволення, а рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 28.04.2025 року - без змін.

Законом України «Про внесення змін до Закону України Про судоустрій і статус суддів щодо зміни найменування місцевих загальних судів» № 4273-IX від 26.02.2025, який набрав чинності 25 квітня 2025 року, внесено зміни до пункту 3-1 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про судоустрій і статус суддів", доповнено його підпунктом 3 такого змісту: "3) змінити найменування місцевих загальних судів, перелік яких визначається додатком до цього Закону. Зміна найменування місцевого загального суду не призведе до його реорганізації чи ліквідації або утворення нового суду".

Відповідно до Переліку місцевих загальних судів, що перейменовуються, змінено найменування таких місцевих загальних судів у Дніпропетровській області: Заводський районний суд міста Дніпродзержинська на Заводський районний суд міста Кам`янського.

16.06.2025 року до Заводського районного суду міста Кам`янського надійшла заява ОСОБА_1 про розстрочення сплати штрафу в рамках ст. 304 КУпАП.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 16.06.2025 року головуючою суддею визначено суддю Данилів С.В..

В судовому засіданні, призначеному на 11.07.2025 року, ОСОБА_1 заявила відвід судді Данилів С.В. від розгляду заяви про розстрочення сплати штрафу, у зв`язку з тим, що у неї є сумніви у неупередженості судді, про що зроблено відповідний запис в протоколі судового засідання.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.07.2025 року головуючою суддею для розгляду заяви про відвід судді визначено суддю Подкопаєву І.А..

В судове засідання, призначене на 21.07.2025 року, ОСОБА_2 не з`явилась.

В судовому засіданні, призначеному на 13.08.2025 року, Андріанова В.В. свою заяву про відвід судді підтримала, зазначила, що в неї існують сумніви щодо неупередженості судді Данилів С.В. під час розгляду стосовно неї справи про адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 130 КУпАП, посилаючись на пункт 4 частини першої статті 75 КПК України просила заяву про відвід судді від розгляду заяви про розстрочення штрафу в порядку статті 304 КУпАП задовольнити.

Суддя Заводського районного суду міста Кам`янського Данилів С.В. у судове засідання не з`явилась, письмові пояснення щодо заявленого відводу не надала.

Дослідивши заяву про відвід судді Данилів В.М., надані на їх обґрунтування докази, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до статті 2 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з Кодексу про адміністративні правопорушення України та інших законів України.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до частини першої статті 9 Конституції України, ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», Закону України від 17.07.1997 № 475/97-ВР Європейська Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) є частиною національного законодавства України і застосовується у порядку, передбаченому для норм національного законодавства.

Статтею 6 Конвенції встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом.

Аналогічні вимоги щодо гарантування захисту прав, свобод та інтересів кожного у розумні строки незалежним, безстороннім та справедливим судом передбачені і у ст. 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Кодекс України про адміністративні правопорушення, положеннями якого регламентується порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення, не містить спеціальних норм, що передбачають для учасників судового розгляду можливість заявити відвід судді, та відповідно не визначає порядку розгляду заяви про відвід. Проте, діючий Кримінальний процесуальний кодекс України, Цивільний процесуальний кодекс України, Кодекс адміністративного судочинства України, мають відповідні статті про відвід судді, а тому, при розгляді вказаної заяви про відвід, слід застосувати аналогію права.

Таким чином, розгляд заяви про відвід судді в рамках справи про адміністративне правопорушення є можливим та таким, що направлений на захист прав особи щодо розгляду її справи безстороннім судом, а тому, з метою додержання принципу законності виникла необхідність в застосуванні принципу аналогії закону найбільш близької галузі кримінального процесуального права при вирішенні цього питання, а саме ст. ст. 75 - 86, 80 - 81 КПК України.

Положеннями статей 75, 76 КПК України передбачено вичерпний перелік обставин, що виключають участь судді в кримінальному провадженні, та обставин за яких суддя не має права брати участь у кримінальному провадженні серед яких: якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи. У складі суду, що здійснює судове провадження, не можуть бути особи, що є родичами між собою.

Обставини, на які посилається Андріанова В.В. у заяві про відвід судді Данилів С.В., передбачені п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, а саме: - наявність обставин, які викликають сумнів у її неупередженості.

Оцінюючи доводи заявника, викладені на обґрунтування відводу судді Данилів С.В. з підстав, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України суд виходить з наступного.

У Бангалорських принципах поведінки суддів від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року № 2006/23, зазначено, що об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

Європейською Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод (ратифікована Верховною Радою України 17 липня 1997 р.) (далі - Конвенція) передбачено, що кожна людина має право на справедливий і відкритий розгляд справи незалежним і безстороннім судом упродовж розумного строку, встановленого законом (п. 1 ст. 6).

ЄСПЛ у своїх рішеннях неодноразово вказував на існування двох елементів безсторонності суду: суб`єктивної, яка полягає у тому, щоб жоден із його членів відкрито не проявляв упередженість та особисту зацікавленість, а також об`єктивної, що передбачає існування достатніх гарантій, щоб виключити будь-які сумніви щодо цього.

У справі "Білуха проти України" (пункт 49 рішення від 09 листопада 2006 року) ЄСПЛ зазначив, що наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції має визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги поведінка окремого судді, тобто те, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у конкретній справі. За об`єктивним критерієм визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад умови, за яких були б неможливі будь-які сумніви в його безсторонності. У кожній окремій справі слід вирішувати чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, які свідчать про відсутність безсторонності суду.

Зазначену позицію закріплено і у рішенні Великої Палати Верховного суду у справі № 908/137/18 від 04.02.2020, згідно якої вказано, що для задоволення відводу за об`єктивним критерієм мають бути не щонайменші сумніви одного з учасників справи, а достатні підстави вважати, що суддя не є безстороннім або що йому бракує неупередженості під час розгляду справи.

Неупередженість є ключовою характеристикою судді, головною ознакою судової влади та основою судового процесу і вважається очевидним фактом. Презумпція неупередженості має значну вагу. Особа, яка заявляє про упередженість, повинна бути здатна довести реальну або очевидну відсутність неупередженості у судді, але простої заяви недостатньо, необхідно навести достовірні докази. Особиста думка або незгода з рішеннями судді не є доказом упередженості. У будь-якому випадку, припущення щодо упередженості є правовим питанням, яке має бути винесеним на розгляд суду. За виключенням надзвичайних обставин, заява про справжню або можливу упередженість не є питанням поведінки судді.

Отже, існує презумпція неупередженості судді, а протилежне необхідно доводити належними та допустимими доказами.

Детальний аналіз наведених підстав, які, на переконання заявника ОСОБА_2 , викликають сумніви в неупередженості судді Данилів С.В., вказує на те, що поданою заявою про відвід судді заявниця фактично висловлює незгоду з прийнятим рішенням суду у формі постанови у справі про адміністративне правопорушення, яким ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу.

Заявлений ОСОБА_1 відвід судді не містить інших доводів та аргументів, які б свідчили про наявність підстав для відводу судді або порушення з боку судді вимог щодо неупередженості при розгляді заяви про розстрочення штрафу.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що заява ОСОБА_2 про відвід судді Заводського районного суду м. Кам`янського Данилів С.В. від розгляду заяви про розстрочення сплати штрафу у справі № 208/1331/25 є необґрунтованою, а тому задоволенню не підлягає.

Керуючись ч. 2 ст. 8 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", ст. 75, 80, 81 КПК України,-

ПОСТАНОВИЛА:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Заводського районного суду міста Кам`янського Данилів Софії Вікторівни від розгляду заяви про розстрочення сплати штрафу в рамках ст. 304 КУпАП у справі № 208/1331/25 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - відмовити.

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя І.А.Подкопаєва