"14" серпня 2025 р. Справа № 363/4154/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2025 року м. Вишгород

Суддя Вишгородського районного суду Київської області Дьоміна О.П., розглянувши матеріали справи про адміністративні правопорушення, які надійшли з Вишгородського РУП ГУНП в Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ст. ст. 122-4, 124 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшли два адміністративні матеріали відносно ОСОБА_1 за ст. ст. 122-4, 124 КУпАП.

1. Так, зі змісту протоколу серії ЕПР1 за №391603 від 14.07.2025 року, складеному відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП слідує, що 18.06.2025 року о 17 год. 10 хв. в м. Вишгороді по пр-ту Мазепи, поблизу буд. 2-А, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки Lexus CT 200Н, д/н НОМЕР_1 , рухаючись заднім ходом не переконався у безпечності маневру, не скористався допомогою сторонніх осіб та, як наслідок допустив наїзд на припаркований транспортний засіб марки Peugeot, д/н НОМЕР_2 . При ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Зазначеними діями водій ОСОБА_1 порушив п. 10.9 ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП.

2. Крім того, зі змісту протоколу серії ЕПР1 за №391617 від 14.07.2025 року, складеному відносно ОСОБА_1 за ст. 122-4 КУпАП, слідує, що 18.06.2025 року о 17 год. 10 хв. в м. Вишгороді по пр-ту Мазепи, поблизу буд. 2-А, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки Lexus CT 200Н, д/н НОМЕР_1 , залишив місце дорожньо-транспортної пригоди до якої був причетний, чим порушив п. 2.10 (а) ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст. 122-4 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, при цьому скерував до суду письмові пояснення у справі, в яких вказав, що вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП визнає в повному обсязі. Щодо інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП зазначив, що його дії були позбавлені умислу, оскільки він об`єктивно не знав і не міг знати про сам факт настання ДТП. Суб`єктивна сторона правопорушення за ст. 122-4 КУпАП, передбачає наявність вини у формі прямого чи непрямого умислу. Тобто особа повинна усвідомлювати, що є учасником ДТП та свідомо залишати місце події, з метою уникнення відповідальності. ОСОБА_1 зазначив, що інтелектуальна складова прямого умислу у його діях відсутня, оскільки він не усвідомлював самого факту ДТП. Це обґрунтовується тим, що: удар під час події був незначним та об`єктивно непомітним; на його автомобілі відсутні будь-які пошкодження, які б вказували на зіткнення; пошкодження автомобіля потерпілої обмежувалися подряпиною на задньому бампері, що свідчить про легкий характер контакту. За таких обставин він не міг передбачати наслідків у вигляді уникнення відповідальності та, відповідно, не міг бажати їх настання. Також відсутні ознаки непрямого умислу, оскільки для його наявності необхідно, щоб особа усвідомлювала можливість настання негативних наслідків та свідомо їх допускала. Більше того, його поведінка після отримання інформації про подію свідчить про відсутність наміру ухилитися від відповідальності: він негайно та добровільно прибув до поліції, визнав власну неуважність, зв`язався з потерпілою та повідомив страхову компанію. Надані фотоматеріали та схема ДТП підтверджують, що пошкодження транспортного засобу потерпілої були мінімальними та могли залишитися непоміченими водієм, а пошкодження на автомобілі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності були відсутні. З огляду на викладене, ОСОБА_1 вважає, що в його діях відсутня суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, що виключає можливість притягнення його до адміністративної відповідальності за цією статтею. Крім того, враховуючи малозначність, визнання вини та відсутність тяжких наслідків ОСОБА_1 просив звільнити його від відповідальності за ст. 124 КУпАП, на підставі ст. 22 КУпАП, обмежившись усним зауваженням.

В судове засідання 14.08.2025 року ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. 14.08.2025 року надіслав на адресу суду клопотання, в якому просив об`єднати зазначені справи в одне провадження та розглянути за його відсутності, з урахуванням наданих суду пояснень.

Так, відповідно до положень ст. 268 КУпАП, адміністративні правопорушення за ст. 122-4 та ст. 124 КУпАП не відносяться до правопорушень, по яким є обов`язковою присутність в судовому засіданні особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. А відтак, ураховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці Європейського Суду з прав людини, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності на підставі наявних матеріалів та пояснень останнього.

Правила, встановлені ст. 36 КУпАП, допускають розгляд одним і тим же органом справ про адміністративні правопорушення відносно особи, яка вчинила кілька адміністративних правопорушень.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Таким чином, враховуючи, що до суду надійшли матеріали щодо двох адміністративних правопорушень відносно ОСОБА_1 , які розглядаються одним суддею, вони підлягають об`єднанню в одне провадження.

Дослідивши матеріали об`єднаної справи, суд приходить до наступного:

Відповідно до ст. 1 КУпАП України, завданням КУпАП є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Статтею 7 КУпАП встановлено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні; чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП - адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Так, ст. 122-4 КУпАП передбачена відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від одного до двох років, або адміністративний арешт на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.

Стаття 14 ЗУ «Про дорожній рух» зобов`язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону,

ПДР України та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ст. 23 ЗУ «Про Національну поліцію» - поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення. До основних повноважень поліції входить регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. У випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 1.3 ПДР України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року за №1306 зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Так, відповідно до п. 2.10 (а) ПДР України, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди, водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Стаття 124 КУпАП передбачає відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Згідно п. 10.9 ПДР України під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.

Відповідно до ст. 251 КУпАП - доказами по справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та інше.

Згідно ч. 1 ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Таким чином, зі змісту зазначених норм закону вбачається, що особа уповноважена на складання протоколу про адміністративне правопорушення, встановивши наявність усіх складових складу адміністративного правопорушення, зобов`язана скласти протокол, в якому в обов`язковому порядку має бути зазначені суть адміністративного правопорушення, тобто, дії особи, які відповідають диспозиції відповідної статті КУпАП та утворюють об`єктивну сторону складу правопорушення.

Так, зі змісту протоколу серії ЕПР1 за №391603 від 14.07.2025 року, складеному відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП слідує, що 18.06.2025 року о 17 год. 10 хв. в м. Вишгороді по пр-ту Мазепи, поблизу буд. 2-А, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки Lexus CT 200Н, д/н НОМЕР_1 , рухаючись заднім ходом не переконався у безпечності маневру, не скористався допомогою сторонніх осіб та, як наслідок допустив наїзд на припаркований транспортний засіб марки Peugeot, д/н НОМЕР_2 . При ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Зазначеними діями водій ОСОБА_1 порушив п. 10.9 ПДР України

Зі змісту протоколу серії ЕПР1 за №391617 від 14.07.2025 року, складеному відносно ОСОБА_1 за ст. 122-4 КУпАП слідує,

що 18.06.2025 року о 17 год. 10 хв. в м. Вишгороді по пр-ту Мазепи, поблизу буд. 2-А, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки Lexus CT 200Н, д/н НОМЕР_1 , залишив місце дорожньо-транспортної пригоди до якої був причетний, чим порушив п. 2.10 (а) ПДР України.

Зазначеними протоколами про адміністративні правопорушення зафіксовано обставини вчинення правопорушень ОСОБА_1 , в них відображені необхідні й передбачені ст. 256 КУпАП відомості. Так, протоколи оформлені компетентною уповноваженою особою в межах повноважень, наданих особі, яка їх склала, в протоколах викладено місце, час вчинення і суть правопорушень, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дані правопорушення.

Зміст цих протоколів про адміністративні правопорушення вказує на факт роз`яснення ОСОБА_1 його процесуальних прав, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, про що зроблена відмітка у протоколах, де є підпис особи, яка притягається до відповідальності. Вказані протоколи підписано особою, що їх склала та самим ОСОБА_1 .

Відомості про те, що ОСОБА_1 оскаржував у встановленому законом порядку дії працівників поліції за фактом складання відносно нього зазначених протоколів у справі також відсутні. На підставі викладеного, суд доходить висновку, що протоколи про адміністративні правопорушення, складені відносно ОСОБА_1 за ст. ст. 122-4 та 124 КУпАП відповідають вимогам, установленим ст. 256 КУпАП та Інструкції №1376.

Крім того, письмові докази, додані до протоколів, а саме: схема місця ДТП від 18.06.2025 року, пояснення ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , та ОСОБА_1 , фотознімки з місця події, фотокопія посвідчення водія ОСОБА_1 з порталу «ДІЯ», відеозапис - підтверджують обставини, викладені в зазначених протоколах, тобто факт вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 122-4, 124 КУпАП.

Щодо твердження особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, суд зазначає наступне:

Нормою пункту 2.10 (а) ПДР України передбачено безумовний обов`язок водія у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди негайно зупинити транспортний засіб та залишатися на місці пригоди. Зазначена норма є імперативною та не передбачає винятків, пов`язаних із суб`єктивним сприйняттям водієм факту ДТП.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» та п.1.3 ПДР України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно виконувати вимоги Правил дорожнього руху. ОСОБА_1 , маючи посвідчення водія, був обізнаний із покладеними на нього обов`язками та повинен був їх виконати.

Досліджені судом матеріали, зокрема схема ДТП, пояснення учасників, фотоматеріали пошкоджень транспортних засобів, а також інші письмові докази, узгоджуються між собою, є допустимими, належними та достатніми для висновку про те, що ОСОБА_1 , після вчинення дорожньо-транспортної пригоди залишив місце події, чим порушив вимоги пункту 2.10 (а) ПДР України.

Доводи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, про відсутність в нього умислу та необізнаність про факт ДТП не спростовують встановлених судом обставин, оскільки склад адміністративного правопорушення за ст. 122-4 КУпАП вимагає встановлення факту залишення водієм місця пригоди після причетності до неї, незалежно від мотивів або пояснень водія.

Таким чином, підстав для закриття провадження у справі за ст. 122-4 КУпАП, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу правопорушення, судом не встановлено.

Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складів адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 122-4, 124 КУпАП.

Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати у справі О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства від 29.06.2007 року зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

У рішенні ЄСПЛ від 21.07.2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

За таких обставин, на підставі вищевикладених норм закону, суд вважає докази, що містяться в матеріалах справи, належними та допустимим і такими, що доводять «поза розумним сумнівом» винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративних правопорушень, відповідальність за які передбачена ст. ст. 122-4, 124 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 36 КУпАП - при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Суд, також не вбачає підстав для звільнення ОСОБА_1 від відповідальності за ст. 124 КУпАП, на підставі ст. 22 КУпАП, з огляду на наступне:

Так, відповідно до ст. 22 КУпАП, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності та обмежитися усним зауваженням.

Разом із тим, поняття «малозначність» у контексті ст. 22 КУпАП означає, що вчинене правопорушення не становить значної суспільної шкідливості та не завдало відчутних збитків державним, суспільним інтересам або безпосередньо громадянам.

Суд зазначає, що адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, пов`язане з порушенням ПДР України, яке призвело до пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, дорожніх споруд чи іншого майна. Такі діяння за своєю правовою природою становлять підвищену суспільну небезпеку, оскільки посягають на безпеку дорожнього руху та призводять до матеріальної шкоди.

У даній справі вчинене правопорушення є дорожньо-транспортною пригодою, що призвела до пошкодження транспортних засобі, що саме по собі виключає можливість визнання його малозначним. Незалежно від розміру заподіяної шкоди, сам факт її заподіяння свідчить про наявність суспільної небезпеки діяння та унеможливлює застосування ст. 22 КУпАП.

Таким чином, враховуючи характер вчинених правопорушень, дані про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, наслідки вчинених ним правопорушень та ступінь його вини, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, вважаю, що адміністративним стягненням, необхідним і достатнім для виховання ОСОБА_1 у дусі додержання ним законів України, поваги до правил співжиття та запобіганню вчиненню ним нових правопорушень повинна бути міра відповідальності у виді штрафу в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, відповідно до ст. 36 КУпАП.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення судовий збір сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст. ст. 23, 36, 40-1, 122-4, 124, 130, 279, 280, 283, 284, 285 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Справу про адміністративне правопорушення за №363/4154/25 відносно ОСОБА_1 за ст. 122-4 КУпАП об`єднати зі справою про адміністративне правопорушення за №363/4155/25 стосовно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП та присвоїти їм єдиний номер: №363/4154/25.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні ним адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 122-4, 124 КУпАП і накласти на нього адміністративне стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, відповідно до ст. 36 КУпАП, а саме - у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 (три тисячі чотириста) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок на користь держави.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Вишгородський районний суд Київської області на протязі десяти днів.

Суддя О.П. Дьоміна