Справа № 740/4545/25
Провадження № 3/740/1403/25
ПОСТАНОВА

Іменем України

20 серпня 2025 року м. Ніжин

Суддя Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області Карпусь І.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області, стосовно

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає по АДРЕСА_1 , НОМЕР_1 ,

за ч. 3 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушеннясерії ВАД № 773535 від 07.08.2025, ОСОБА_1 07.08.2025 о 07-й годині 30 хвилин за адресою: по АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_2 домашнє насильство психологічного характеру, а саме висловлював образи та погрози, внаслідок чого була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої ОСОБА_2 , правопорушення вчинив повторно протягом року, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 173-2 КУпАП.

До суду ОСОБА_1 не з`явився, клопотань про відкладення розгляду справи не подав. Відомості про розгляд справи Ніжинським міськрайонним судом зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, з яким ОСОБА_1 ознайомлений та копію якого він отримав, що підтверджується його підписами у відповідних графах протоколу. Про розгляд справи також повідомлявся текстовим повідомленням на номер телефону, зазначений у протоколі про адміністративне правопорушення. Згідно ст.268 КУпАП при розгляді справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 173-2 КУпАП, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою. При цьому справа згідно ст.277 КУпАП повинна бути розглянута у триденний строк, практика ж Європейського Суду з прав людини (зокрема рішення «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008) наголошує, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження», у зв`язку з чим суд вважає можливим розгляд справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Окрім протоколу про адміністративне правопорушення, до суду подано: протокол про прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 07.08.2025, згідно якого ОСОБА_2 повідомила обставини що мали місце 07.08.2025; письмові пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_1 від 07.08.2025; терміновий заборонний припис стосовно кривдника від 07.08.2025; копію постанови Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 03.01.2025 у справі №740/7473/24, провадження №740/132/25, якою ОСОБА_1 піддано стягненню за ч.1 ст. 173-2 КУпАП за вчинення 19.12.2024 домашнього насильства щодо дружини ОСОБА_2 .

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно з п. 14 ч. 1 ст. 1 вищезазначеного Закону психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Окрім того, обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього правопорушення є наявність наслідків у виді завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється ст.173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Отже, самі по собі, зокрема, нецензурні висловлювання та образи не формують собою домашнє насильство та утворюють склад адміністративного правопорушення у тому випадку, коли такі висловлювання спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Суд зазначає, що для того щоб відрізнити насильство від конфлікту, необхідно звернути увагу на те, що насильство є результатом свідомих дій людини і характеризується такими основними ознаками: умисність; спричинення шкоди; порушення прав і свобод людини; значна перевага сил (фізичних, психологічних, економічних, чи пов`язаних з вищою посадою тощо) того, хто чинить насильство.

Насильство - це умисні дії однієї або кількох осіб, що спричиняють шкоду іншій особі, порушують права і свободи та відбуваються в умовах значної переваги сил тих, хто скоює ці дії, що унеможливлює самозахист особи, котра страждає від цих дій. Якщо у вказаних діях відсутня хоча б одна з наведених ознак, такі дії не є насильством.

Конфлікт - це зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби. Під час конфлікту часто відсутні одна чи кілька вищеперерахованих ознак.

Як вбачається з матеріалів справи, між подружжям ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мав місце словесний конфлікт на грунті невдоволення дружини вживанням чоловіком алкогольних напоїв. У поясненнях ОСОБА_2 зазначено, що в ході конфлікту чоловік ображав її нецензурною лайкою, фізичну силу не застосовував.

Однак, у поясненнях ОСОБА_2 чи в інших матеріалах справи відсутні дані про те, що під час конфлікту ОСОБА_2 пережила відчуття небезпеки, емоційної невпевненості, нездатності захистити себе, чи що конфлікт між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 характеризувався подавленням волі ОСОБА_2 , її пригніченням.

В силу ст. 251 КУпАП протокол про адміністартивне правопорушення є доказом у справі.

Однак, сам по собі протокол з викладеним у ньому твердженням про заподіяння шкоди психічному здоров`ю потерпілої, у разі коли іншими матеріалами справи дана обставина поза розумним сумнівом не підтверджується, не є достатнім доказом на її підтвердження.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до вимог ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

За таких обставин суд вважає, що матеріали справи не містять достатніх доказів, які підтверджують доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні домашнього насильства стосовно ОСОБА_2 .

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Отже, провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Керуючись ст. 221, п.1 ч.1 ст. 247, ст.ст. 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

постановив:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 173-2 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Чернігівського апеляційного суду через Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області.

Суддя І.М. Карпусь