ОСНОВ`ЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ХАРКОВА
Справа № 646/7026/25
№ провадження 3/646/2157/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.08.2025 місто Харків

Основ`янський районний суд міста Харкова у складі:

головуючої судді Іщенко О. В.,

за участю секретаря судового засідання Петренко А. О.,

учасники провадження в справі про адміністративне правопорушення:

особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,

розглянувши матеріали, що надійшли з Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції з протоколом про адміністративне правопорушення громадянина України

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за частиною першою статті 122-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 379756 від 03.07.2025 убачається, що 03.07.2025 о 07:35 годині за адресою: вулиця Руставелі, будинок 4/20, місто Харків Харківської області, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Chevrolet Aveo, державний номерний знак НОМЕР_1 , не виконав законну вимогу про зупинку транспортного засобу подану жезлом працівником поліції, чим порушив пункт 8.9.а) Правил дорожнього руху.

До зазначеного вище протоколу уповноваженою особою Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції додано відеозапис з нагрудної камери 472893; рапорт поліцейського взводу № 1 роти № 2 батальйону № 1 УПП в Харківській області ДПП Пугачова О.

У судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив суду, що бачив патрульну машину поліцейських за перехрестям, приховувати йому було нічого, тому він здійснював рух транспортного засобу за своїм маршрутом. Проїжджаючи повз працівника поліції, він бачив у нього у руці жезл, але рука була опущена та рухалась у такому напрямку, що ОСОБА_1 зрозумів, як дозвіл рухатись далі. Вже потім, коли працівники поліції побачили в авто пасажира у військовій формі, ними була здійснена зупинка авто у невстановлений законом спосіб, а саме, вдарено транспортний засіб по даху, чим завдано йому механічних ушкоджень. Потім ОСОБА_1 зупинився, не заперечував надати представникам органів патрульної поліції, потім прибувшим на місце події представникам Служби безпеки України для огляду документи та телефон. Вину у скоєнні адміністративного правопорушення не визнає, уважає, що представники поліції поводили себе у порушення вимог законодавства.

Суд, заслухавши думку особи, що притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дійшов таких висновків.

Згідно із статтею 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Частиною першою статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до статті 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до положень Кодексу України про адміністративні правопорушення обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Наявність події адміністративного правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Згідно із частиною першою статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до статті 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 2.4. Правил дорожнього руху встановлено, що на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил.

Пунктом 8.9. Правил дорожнього руху визначено, що вимога про зупинку транспортного засобу подається поліцейським за допомогою, зокрема, сигнального диска з червоним сигналом чи світлоповертачем або руки, що вказує на відповідний транспортний засіб та подальше місце його зупинки.

Водій повинен зупинити транспортний засіб у вказаному місці з дотриманням правил зупинки. Усі ці сигнали мають бути зрозумілими та чітко спрямованими до водія.

Частиною першою статті 122-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено відповідальність за невиконання водіями вимог поліцейського, а водіями військових транспортних засобів - вимог посадової особи військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про зупинку транспортного засобу.

Відповідно до пункту 11) частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно із частиною першою статті 29 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський захід - це дія або комплекс дій превентивного або примусового характеру, що обмежує певні права і свободи людини та застосовується поліцейськими відповідно до закону для забезпечення виконання покладених на поліцію повноважень.

Частиною першою статті 30 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що поліція для виконання покладених на неї завдань вживає заходів реагування на правопорушення, визначені Кодексом України про адміністративні правопорушення та Кримінальним процесуальним кодексом України, на підставі та в порядку, визначених законом.

Відповідно до частини першої статті 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи, як, зокрема, зупинення транспортного засобу.

Згідно із частинами першою та третьою статті 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв; 10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту; 11) якщо є наявна інформація, яка свідчить про те, що водій або пасажир транспортного засобу є особою, яка самовільно залишила місце для утримання військовополонених.

Поліцейський зобов`язаний проінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для ініціювання притягнення особи до адміністративної відповідальності, окрім виключень, зазначених у статті 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення як підстава для притягнення особи до відповідальності та як один із засобів доказування у будь-якому разі повинен відповідати вимогам статті 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

При цьому, за усталеною практикою Європейського суду з прав людини, суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже, діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно із протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 379756 від 03.07.2025, 03.07.2025 о 07:35 годині за адресою: вулиця Руставелі, будинок 4/20, місто Харків Харківської області, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Chevrolet Aveo, державний номерний знак НОМЕР_1 , не виконав законну вимогу про зупинку транспортного засобу подану жезлом працівником поліції, чим порушив пункт 8.9.а) Правил дорожнього руху.

З дослідженого у судовому засіданні відеозапису встановлено відсутність відеофіксації саме моменту зупинки транспортного засобу Chevrolet Aveo, державний номерний знак НОМЕР_1 , представниками патрульної поліції, тобто, на відео не відображено як саме , у який спосіб було зупинено автомобіль; із відеозапису убачається початок подій, коли автомобіль Chevrolet Aveo вже стоїть на проїжджій частині; працівником поліції не повідомлено водієві конкретну причину зупинення транспортного засобу з детальним описом підстави, передбаченої статтею 35 Закону України «Про Національну поліцію».

Відсутність належного інформування водія про конкретну підставу зупинки, визначену законом, свідчить про порушення його прав, а дії працівника поліції у такому випадку є неправомірними. Усі процесуальні документи, складені за результатами такої зупинки, визнаються недійсними як такі, що виникли внаслідок порушення встановленої процедури.

Крім того, суд наголошує, що склад адміністративного правопорушення включає в себе ознаки, які характеризують зовнішній прояв поведінки особи, його спрямованість та наслідки; ознаки, що характеризують правопорушника і його психічне ставлення до скоєного.

Відповідно ознаки складу адміністративного правопорушення об`єднаються у чотири групи (елементи): об`єкт адміністративного правопорушення, об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, суб`єкт адміністративного правопорушення та суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення. Всі зазначені елементи складу адміністративного правопорушення є обов`язковими. Суб`єктивна сторона - відображає психічне ставлення особи до скоєного діяння і наслідків, що наступають в результаті цього діяння. Вина особи - є необхідним елементом суб`єктивної сторони.

З урахуванням того, що під спрямованістю умислу розуміється мобілізація інтелектуальна - вольових зусиль винного на вчинення діяння, що посягає на конкретний об`єкт, здійснюється обраним особою способом та заподіює конкретні наслідки.

При цьому, для кваліфікації діяння важливе значення має встановлення виду умислу за ступенем конкретизації в свідомості суб`єкта правопорушення передбачення можливості настання суспільно-небезпечних наслідків, до яких відносять визначений, альтернативний і невизначений умисел, оскільки вчинене може бути кваліфіковане за статтею 122-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення лише за умови встановлення прямого визначеного умислу, де особа має конкретне, точне уявлення про індивідуально визначений результат свого діяння, передбачає можливість (неминучість) настання конкретних суспільно небезпечних наслідків.

На відміну від нього за альтернативного або невизначеного умислу свідомість винного охоплює можливість настання двох або більше конкретно визначених наслідків (альтернативний) або широкого спектру негативних наслідків у межах одного виду шкоди чи різних її видів, що, хоча і охоплюються передбаченням винного, але індивідуально не визначені в його свідомості (невизначений).

У той час, як адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Викладене узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі № 383/1120/16-а.

Даних щодо умислу ОСОБА_1 на вчинення дій щодо не зупинки на вимогу працівника поліції та вчинення дій на втечу від поліцейських, матеріали справи не містять, і в судовому засіданні таких не встановлено.

Як зазначив ОСОБА_1 у судовому засіданні, жест, здійснений працівником поліції у момент наближення транспортного засобу, ним був сприйнятий як сигнал, що дозволяє продовжити рух, а не як вимога про негайну зупинку, тому умисел на невиконання вимоги поліцейського про зупинку транспортного засобу у нього був відсутній.

Отже, суд уважає, що докази, які містяться у справі, не підтверджують наявність в діях ОСОБА_1 ознак правопорушення, яке ставиться йому в провину, і це при тому, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених статтею 255 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Проаналізувавши матеріали справи, суд доходить висновку, що належні та допустимі докази, які б об`єктивно та поза межами розумного сумніву доводили факт скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відсутні.

За положеннями пункту 1) частини першої статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись статтями 184, 247 та 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за частиною першою статті 122-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, обставини якого зафіксовано у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 379756 від 03.07.2025, закрити відповідно до пункту 1) статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Основ`янський районний суд міста Харкова протягом 10 днів з дня проголошення постанови.

Суддя О. В. Іщенко