Справа № 510/264/25
Провадження № 3/510/522/25

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 серпня 2025 року м. Рені
Суддя Ренійського районного суду Одеської області Дудник В.І., за участю секретаря Лабановой С.І., прокурора Копанської А.А., розглядаючи матеріали, що надійшли від Управління стратегічних розслідувань в Одеській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродж. м.Кагул Р.Молдова, зареєстрованої та мешкаючої за адресою: АДРЕСА_1 , працюючої медичною сестрою комунального некомерційного підприємства «Центральна міська лікарня Ренійської міської ради», протягом року не піддавалась адміністративному стягненню за вчинення адміністративних правопорушень, зміст ст. 268 КУпАП роз`яснено, клопотань не надходило,-
за ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
В С Т А Н О В И В
ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді медичної сестри комунального некомерційного підприємства «Центральна міська лікарня Ренійської міської ради (далі КНП «Ренійська ЦМЛ»), будучи включеною відповідно до наказу №3 від 03.01.2024р. до складу військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 , являючись суб`єктом декларування відповідно до п.п. «ґ» п. 2 ч. 1 ст. 3 ЗУ від 14.10.2014р. №1700-VІІ «Про запобігання корупції», суб`єктом згідно Примітки ст. 172-6 КУпАП, невчасно, 25.11.2024р., без поважних причин, подала шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2023 рік, чим порушила вимоги ч. 1 ст. 45 ЗУ «Про запобігання корупції» та вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачене частиною 1 статті 172-6 КУпАП.
Будучи належно повідомленою про дату розгляду справи на 12.06.2025р., ОСОБА_1 у судове засідання не явилась, причини її неявки суду не були повідомлені. В наступне судове засідання, призначене на 18.07.2025р., ОСОБА_1 знов не явилась, розгляд справи було відкладено на 28.07.2025р. До судового засідання у справі від ОСОБА_1 надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв`язку із неможливістю особистої участі у судовому засіданні через хворобу перебування на стаціонарному лікуванні у неврологічному відділенні КНП «Ренійська ЦМЛ» з 17.07.2025р., на своїй особистій участі у розгляді справи ОСОБА_1 наполягала. В судовому засіданні 04.08.2025р. ОСОБА_1 була надана довідка лікаря КНП «Ренійська ЦМЛ» від 04.08.2025р. №365, згідно якої вона у період з 17.07.2025р. по 31.07.2025р. знаходилась на стаціонарному лікуванні у неврологічному відділенні КНП «Ренійська ЦМЛ» за відповідним діагнозом, проходила курс лікування, була непрацездатною (лікарняний лист).
Прокурор в судовому засіданні вважала доведеною вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, на притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності наполягала.
Заслухавши думку прокурора, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступних висновків.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 172-6 КУпАП несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування,- тягне за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до абз. 12 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» правопорушення, пов`язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у ч. 1 ст. 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.
Відповідно до частини 1 статті 65-1 Закону за вчинення корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень особи, зазначені в частині першій статті 3 цього Закону, притягаються до кримінальної, адміністративної, цивільно-правової та дисциплінарної відповідальності у встановленому законом порядку.
Згідно зі ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.
Відповідно до наказу КНП «Ренійська ЦМЛ» №3 від 03.012024р. «Про створення позаштатної постійно діючої військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_3 до складу ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_4 було включено медичну сестру КНП «Ренійська ЦМЛ» ОСОБА_1 .
Наказом МОУ №402 від 14.08.2008р. «Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в ЗСУ» визначено, що до позаштатних постійно діючих ВЛК (ЛЛК) належать у т.ч. і ВЛК ТЦК та СП.
Відповідно доп.п. «ґ» п. 2 ч. 1 ст. 3 ЗУ від 14.10.2014р. №1700-VІІ «Про запобігання корупції» суб`єктами, на яких поширюється дія цього закону є голови та члени МСЕК, а також голови, їх заступники, члени та секретарі позаштатних постійно діючих ВЛ і ЛЛ комісій, які при цьому не є особами, зазначеними у п. 1 ч. 1 цієї статті.
Отже, ОСОБА_1 є суб`єктом, на який поширюється дія цього Закону, як на члена позаштатних постійно діючих ВЛК і вона є суб`єктом декларування і відповідальності за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, і вона зобов`язана виконувати вимоги Закону, у т.ч. зазначені у ч. 1 ст. 45.
У відповідності до п. 15 ст. 1 ЗУ «Про запобігання корупції» суб`єкти декларування - це особи, зазначені у п. 1, п.п. «а», «в» - «ґ» п. 2 ч. 1 ст. 3 цього Закону, інші особи, які зобов`язані подавати декларацію відповідно до цього Закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 45 ЗУ «Про запобігання корупції» особи, зазначені у п. 1, п.п. «а», «в» - «ґ» п. 2 ч. 1 ст. 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.
12.10.2023р. набрав чинності ЗУ №3384-ІХ, яким було відновлено обов`язок подання декларацій суб`єктами декларування та доповнено перелік суб`єктів декларування, визначених п. 2 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про запобігання корупції» , а саме головами та членами ЛК - та МСЕК, а також головами, їх заступниками, членами та секретарями позаштатних постійно діючих ВЛ і ЛЛ комісій, які при цьому не є особами, зазначеними у п. 1 ч. 1 цієї статті.
Таким чином, декларантами є всі особи, які входять (призначені/відряджені) до складу відповідних комісій згідно з організаційно-розпорядчими документами незалежно від фактичного виконання функцій голови/члена/секретаря комісії. А також від строку перебування в складі відповідної комісії (у т.ч. і ті, які залучені до роботи на правах членів). З цього приводу були надані Роз`яснення Національного агентства з питань запобігання корупції від 13.11.2023р. №4.
На виконання вищевказаних вимог законодавства ОСОБА_1 була зобов`язана подати щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2023р. на пізніше 31.03.2024р.
Незважаючи на ці вимоги, ОСОБА_1 подала декларацію лише 25.11.2024р. о 15 год. 05 хв. (згідно даних Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування).
Перевіркою не встановлено поважних причин несвоєчасного подання декларації. Місцем вчинення правопорушення ОСОБА_1 є місце несвоєчасного подання декларації за адресою ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Отже, судом встановлено, що ОСОБА_1 , будучи членом ВЛК та суб`єктом декларування, у порушення вимог ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» несвоєчасно та без поважних причин подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2023 рік за типом «щорічна», а саме 25.11.2024 року о 15 год. 05 хв., тобто з порушенням встановленого законодавством строку для подачі такої декларації.
Датою виявлення вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого частиною 1 статті 172-6 КУпАП, є дата складання протоколу про адміністративне правопорушення, тобто 28.01.2025 року.
Зважаючи на викладене, суд визнає ОСОБА_1 винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.
Одним з основоположних принципів діяльності із запобігання і протидії корупції є невідворотність відповідальності за вчинення корупційних правопорушень, оскільки ці правопорушення несуть негативні наслідки, які можуть виявитися у підриві авторитету державних органів та органів місцевого самоврядування та зашкодити суспільним інтересам, а отже не можуть бути визнані як малозначимі. Тому, незалежно від виду суб`єкту, його службової діяльності та інших характеристик його обов`язком є діяти лише в рамках закону.
Юридичними наслідками в даному випадку є несвоєчасне, без поважних причин подання ОСОБА_1 до Національного агентства з питань запобігання корупції у визначений Законом строк щорічної декларації за 2023 рік.
Відповідно до п. 9 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» (далі Закону) правопорушення, пов`язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно- правову відповідальність.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно зі ст. 11 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.
Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Таким чином, дослідивши всі надані суду докази, суд прийшов до висновку, що всі вони узгоджуються між собою, підтверджують подію та склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.
Таким чином, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП підтверджена, у її діях містяться ознаки складу вищевказаного адміністративного правопорушення. Незважаючи на це, у притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності слід відмовити.
Згідно з ч. 4 ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених ст. 51 та ст. 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.
Визначення на законодавчому рівні у ст.38КУпАП тривалості строків накладення адміністративного стягнення безпосередньо пов`язане з можливістю реального впливу адміністративної відповідальності на суспільні відносини, поведінку суб`єктів, їхню правосвідомість тощо, тобто з можливістю реалізації функцій адміністративної відповідальності, яка втрачається з плином часу.
Слід зазначити, що встановлення законодавцем строку давності притягнення до відповідальності є важливою гарантією прав особи, що випливає з принципу правової визначеності, який є елементом принципу верховенства права. У зв`язку з цим тлумачення положень частини другої ст.38КУпАП не може носити довільного характеру та розумітися суто формально.
Також, практика ЄСПЛ не містить конкретних вимог щодо того, яким тривалим має бути строк притягнення до відповідальності, у тому числі до адміністративної, залишаючи це питання на розсуд держави, у першу чергу, законодавця. Проте на думку ЄСПЛ, держави повинні встановити такі строки, при цьому відповідні норми мають відповідати критеріям якості та передбачуваності, що накладає певні обмеження під час їх тлумачення таке тлумачення має бути виключно послідовним роз`ясненням правил кримінальної, адміністративної чи іншої відповідальності, яке повинно бути сумісним з сутністю правопорушення та може бути розумно передбачуваним (ОАО Neftyanaya KompaniyaYukos v. russia, § 571).
У п. 7 ст.247 КУпАП зазначено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.
З огляду на наведене, на те, що Кьося неодноразово викликалась у судові засідання, однак, наполягаючи на своїй особистій участі у розгляді, брати участі в них не могла за незалежними від неї обставинами (у зв`язку із перебуванням на стаціонарному лікуванні), суд приходить до висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно неї слід закрити у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення, передбаченихст.38 КУпАП.
Керуючись ст. ст. 7, 38, 172-6 ч. 1, 245, 247, 280, 283, 284-285 КУпАП, -
П О С Т А Н О В И В
У притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП відмовити. Провадження у справі закрити.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого ст.ст. 32, 321 КоАП України.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Суддя В.І. Дудник