ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 3/753/5846/25
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" серпня 2025 р. суддя Дарницького районного суду міста Києва Шаповалова К.В., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції, відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

за фактом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), -

В С Т А Н О В И В:

до Дарницького районного суду міста Києва з Управління патрульної поліції міста Києва надійшов протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за фактом вчинення адміністративного правопорушення передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24 липня 2025 року адміністративний матеріал передано судді Шаповаловій К.В.

Згідно із протоколом серії ЕПР1 № 384388 від 7 липня 2025 року, 7 липня 2025 року о 17 год. 45 хв. в м. Києві шосе Бориспільське, КП 503 км, був зупинений на блок посту, керував транспортним засобом з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: не природна блідість обличчя, вираження тремтіння пальців рук, тіла, поведінка не відповідає обстановці, що склалась, занадто активний, зіниці очей звужені. Від проходження огляду на стан сп`яніння у лікаря нарколога категорично відмовився, чим порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за частиною першою статті 130 КУпАП.

6 серпня 2025 року до суду від адвоката Макаренка В.А., як представника ОСОБА_1 , надійшли письмові заперечення, до яких були долучені докази на спростування обставин, викладених у протоколі.

У судовому засіданні 7 серпня 2025 року адвокат Макаренко В.А. підтримав заперечення, викладені у письмовій заяві та вказав, що ОСОБА_1 не був в стані наркотичного чи алкогольного сп`яніння 7 липня 2025 року, що підтверджується відповідним висновком, який він зробив, як тільки зміг доїхати до лікаря і коли його відпустили працівники поліції. Вказав, що працівники поліції не давали можливості йому вийти з машини, не давали води, йому дружина викликала швидку. При цьому, вказав, що водій не відмовлявся проходити огляд на стан сп`яніння, казав, що або робіть на місці, або він поїде сам. Просив врахувати, що працівник поліції не бажав пред`являти йому своє посвідчення, документ на блок-пост, поводив себе зухвало. Просив суд дослідити запис з мобільного телефону, що здійснював ОСОБА_1 та працівники поліції.

У судовому засіданні було оголошено перерву для можливості адвоката ознайомитись із записом з боді камери працівників поліції, долучений до протоколу, а також надати суду копію запису з телефону ОСОБА_1

15 серпня 2025 року до суду від адвоката Макаренка В.А. надійшли додаткові пояснення до заперечень, а також клопотання про долучення доказів у справі.

ОСОБА_1 у жодне судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. У судовому засіданні 15 серпня 2025 року судом було досліджено відео, долучене до матеріалів справи адвокатом Макаренком В.А., вивчено відео з боді-камер працівників поліції, заслухано додаткові заперечення адвоката.

Заслухавши пояснення адвоката Макаренка В.А. дослідивши долучені до справи письмові докази, відеозаписи із нагрудних камер працівників поліції, запис з мобільного телефону ОСОБА_1 , врахувавши письмові заперечення, подані адвокатом Макаренком В.А., повно, всебічно та об`єктивно вивчивши докази у їх сукупності, суддя доходить такого висновку.

Відповідно до статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 280 КУпАП, передбачено що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

У відповідності до вимог статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, відповідальність за вказаною статтею настає не лише за керування транспортним засобом у стані сп`яніння, а так само і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідного огляду, тобто, факт відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння сам по собі утворює склад правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.

Відповідно до пунктів 2, 4 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція) огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками наркотичного сп`яніння чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Відповідно до пункту 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У пункті 4 розділу I Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції N 1452/735 від 09.11.2015 року зазначено ознаки наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чидуже розширенізіниці, які нереагують насвітло; сповільненістьабо навпакипідвищена жвавістьчи рухливістьходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Пунктом 7 зазначеної Інструкції передбачено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

Згідно з п. 12 Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває устані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Перевірка на стан наркотичного сп`яніння проводиться лише в медичних закладах охорони здоров`я, які мають право на проведення лабораторного дослідження біоматеріалу.

Оскільки у ОСОБА_1 працівники поліції виявили ознаки наркотичного сп`яніння, які передбачені в пункті 4 розділу I Інструкції N 1452/735 від 09.11.2015 року, на місці зупинки транспортного засобу, однак провести такий огляд за допомогою лабораторного дослідження біоматеріалу на місці неможливо, тому працівники поліції обґрунтовано пропонували йому пройти такий у медичному закладі в лікаря-нарколога.

Суддею перевірено заперечення висловлені щодо порушень з боку працівників поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 та не встановлено таких при його оформленні.

Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом на момент зупинки його працівниками поліції не заперечувалось ані водієм, ані адвокатом у судовому засіданні, крім того, факт керування підтверджується долученими відео як працівників поліції так і самого водія.

Доводи захисника про те, що в порушення вимог статті 35 Закону України "Про національну поліцію" патрульним поліцейським незаконно було зупинено авто ОСОБА_1 є безпідставними, оскільки причина зупинки транспортного засобу працівниками поліції не впливає на обставини, які складають об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, та не можуть свідчити про безпідставність складання протоколу про адміністративне правопорушення за вказаною статтею.

Окрім того, неправомірна зупинка працівниками поліції транспортного засобу, за певних обставин, може бути підставою притягнення таких працівників до відповідальності. Проте, якщо при цьому з`ясувалось, що водій перебував з ознаками сп`яніння чи в іншому неадекватному стані, то факт неправомірної зупинки його працівниками поліції, не звільняє водія від обов`язку виконання вимог п. 2.5 ПДР України.

З відео з нагрудної камери працівників поліції, та яке було знято самим водієм вбачається, що працівник поліції роз`яснив права ОСОБА_1 за статтею 268 КУпАП та статтею 63 Конституції України, при цьому водій відмовився пред`явити свої документи та представитись працівнику поліції (назвати своє прізвище, ім`я, по батькові), на питання працівника поліції пройти огляд на стан сп`яніння у лікарі нарколога водій відповів, що він не бачить причин проходити огляд, потім сказав: «давайте проводьте на місці», а коли працівник поліції повідомив, що це можна зробити лише в закладі охорони здоров`я, водій повідомив, що може пройти сам в інший день.

Працівник поліції роз`яснив водієві, що у випадку відмови від проходження огляду на стан сп`яніння відносно нього буде складено протокол за частиною першою статті 130 КУпАП.

Пройти огляд на стан сп`яніння водієві пропонувалось декілька разів.

Отже, із долучених та досліджених відео як наданих самим водієм так і працівниками поліції вбачаєтся, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння.

При цьому суд зауважує, що водій, у випадку пропозиції працівника поліції пройти огляд на стан сп`янінні, не може самостійно обирати заклад охорони здоров`я та повинен поїхати до закладу охорони здоров`я разом із працівниками поліції, а не самостійно (вимоги Інструкції).

Інші доводи, які були зазначені у судовому засіданні, наведені у письмових поясненнях адвоката, в тому числі щодо відсутності документів на блок-пост, виклик карети швидкої допомоги, відмова у наданні води водієві, не пред`явлення працівником поліції свого посвідчення водієві, не впливають на висновки суду, не свідчить про відсутність в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП (відмова від проходження від огляду на стан сп`яніння), та не потребують детального обґрунтування, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини.

Судом встановлено, що долучений до протоколу запис з боді камери працівників поліції є досить тривалим, безперервним та дає змогу суду встановити наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, а саме відмова від проходження огляду на стан сп`яніння.

Так, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд.

Жодних об`єктивних даних, які б вказували на упередженість працівників поліції та ставили б під сумнів наявність підстав для складання стосовно ОСОБА_1 протоколу, суддя також не вбачає.

Докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, є такими, що доповнюють один одного, повними, безсумнівними, належними та допустимими, оскільки відповідно до статей 251, 252 КУпАП прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення, а також зібрані в порядку, встановленому законом та не викликають у суду сумнівів.

Суд відхиляє доводи адвоката проте, що ОСОБА_1 не був у стані наркотичного сп`яніння 7 липня 2025 року, що підтверджується відповідною довідкою КМКЛ «Соціотерапія» від 16 липня 2025 року, а також те, що ОСОБА_1 заборонено вживати алкоголь (виписний епікріз Головного військового клінічного госпіталю), що виключає наявність підстав притягнення його до адміністративної відповідальності, оскільки працівниками поліції відносно ОСОБА_1 скалено протокол про адміністративне правопорушення за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, а не за керування транспортним засобом в стані сп`яніння. Крім того, працівники поліції встановити у ОСОБА_1 наявність ознак наркотичного, а не алкогольного сп`яніння.

Отже, з огляду на те, що у справі зібрано достатньо доказів, які не викликають сумнівів у своїй достовірності і допустимості, та які підтверджують вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, є всі підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності та накладення на нього стягнення в межах санкції частини першої статті 130 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини, обставин, які пом`якшують та обтяжують його відповідальність, поведінку, сімейний стан, вважаю, що стягнення у виді штрафу в розмірі, що передбачено цією санкцією, із позбавленням права керувати транспортними засобами, відповідає вимогам статті 23, 33 КУпАП і є домірним вчиненому.

Накладення такого стягнення відповідає принципу співвідношення між тяжкістю вчиненого адміністративного правопорушення та заходом державного примусу.

Положеннями статті 40-1 КУпАП передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до частини п`ятої статті 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Вичерпний перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору, міститься у ст. 5 вказаного Закону.

У розпорядженні суду відсутні документи, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 відноситься до осіб, які підлягають звільненню від сплати судового збору, а відтак, з нього слід стягнути судовий збір за ухвалення постанови про накладення адміністративного стягнення.

На підставі викладеного та керуючись частиною другою статті 130, статтями 283, 284, 285 КУпАП, ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суд,-

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) 00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави в розмірі 605, 60 грн.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що у випадку несплати накладеного на нього штрафу у передбачений законом строк, до нього може бути застосовано подвійне стягнення штрафу в порядку статті 308 КУпАП, тобто у випадку примусового виконання постанови суду.

Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці з моменту набрання нею законної сили.

Суддя К.В. Шаповалова