ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 686/18567/25

Провадження № 33/820/545/25

Суддя Хмельницького апеляційного суду Топчій Т.В., розглянувши у відкритому засіданні в місті Хмельницькому за участю секретаря Мельничук К.С., Студенця О.І., апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08 липня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого у АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-2 ч.3 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 1020 грн.

в с т а н о в и л а:

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені суддею обставини.

Постановою суду встановлено, що ОСОБА_1 25.06.2025 року о 11:00 перебуваючи за адресою АДРЕСА_2 » вчинив відносно колишньої співмешканки ОСОБА_2 , повторно протягом року, домашнє насильство психологічного характеру, а саме ображав нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, внаслідок чого була завдана шкода психологічному здоров`ю потерпілої ОСОБА_2 . Вказаними діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173-2 ч. 3 КУпАП.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08 липня 2025 року скасувати, та закрити провадження за відсутністю складу адміністративного правопорушення в його діях.

Зазначає, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою через неправильне застосування і порушення норм матеріального та процесуального права.

Наголошує апелянт, що він не вчиняв відносно колишньої співмешканки ОСОБА_2 домашнього насилля, не ображав її нецензурною лайкою, не погрожував фізичною розправою та не вчиняв проти неї насильства психологічного характеру. Окрім того, в матеріалах справи відсутні докази таких його дій.

Стверджує, що не був повідомлений про дату та час розгляду справи, а тому участі у судовому засіданні він не брав.

ОСОБА_1 не було відомо про існування протоколу про притягнення до адміністративної відповідальності, вказаний протокол він не підписував, у зв`язку з чим він не може вважатися належним та допустимим доказом у справі.

Звертає увагу суду і на те, що для кваліфікації діяння як домашнє насильство необхідно встановити факт спільного проживання однією сім`єю. Проте, доказів того, що він проживає з ОСОБА_2 у матеріалах справи немає. А тому, відсутність відносин між ними унеможливлює притягнення його до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.173-2 ч.3 КУпАП.

Позиції учасників апеляційного провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Під час апеляційного перегляду справи ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задоволити з підстав, викладених у ній.

Вислухавши ОСОБА_1 , перевіривши матеріали адміністративної справи, доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви суду.

Згідно зі ст.294 ч.7 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду скарги буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративніправопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Приймаючи рішення по справі суд першої інстанції виходив з того, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 ч. 3 КУпАП підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД №418125 від 25.06.2025 року та письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 25.06.2025 року.

Однак апеляційний суд вважає, що наявні докази не можна вважати такими, що беззаперечно доводять вину ОСОБА_1 , виходячи з наступного.

Частина 1 статті 173-2 КУпАП встановлює відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Частиною 3 статті 173-2КУпАП передбачено відповідальність за повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частинами першою або другою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню.

Відповідно до положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян. Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених в диспозиції дій та передбачає існування обов`язкової ознаки - можливість настання чи настання фізичної або психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

Апеляційним судом встановлено, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №418125 від 25.06.2025 року, ОСОБА_1 25.06.2025 року о 11:00, перебуваючи за адресою АДРЕСА_2 » вчинив відносно колишньої співмешканки ОСОБА_2 , повторно протягом року, домашнє насильство психологічного характеру, а саме ображав нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, внаслідок чого була завдана шкода психологічному здоров`ю потерпілої ОСОБА_2 .

Матеріали справи містять також письмові пояснення ОСОБА_2 від 25.06.2025 року, у яких зазначено, що ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно неї, а саме виражався нецензурною лайкою, штовхав, шарпав за одяг.

Водночас, апеляційний суд виходить з того, що протокол про адміністративне правопорушення за своєю правовою природою не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Апеляційний суд вважає, що письмові пояснення ОСОБА_2 , не підтверджуються іншими достовірними доказами про вчинення відносно неї ОСОБА_1 домашнього насильства.

З показань ОСОБА_1 під час апеляційного перегляду провадження вбачається, що він зі своєю колишнею співмешканкою ОСОБА_2 не проживає з 2023 року але фактично вони здійснюють торгівельну діяльність в одному помешканні, розташованому на овочевому ринку у м. Хмельницькому, через що ОСОБА_2 вважає, що він їй перешкоджає займатися торгівлею, звинувачує його що він їй заважає, у них склалися тривалі неприязнені стосунки, тому ОСОБА_2 через ці суперечки та сварки викликає поліцію та звинувачує його у психологічному насильстві.

Приймаючи рішення за апеляційними вимогами ОСОБА_1 апеляційний суд виходить з того, що не всі розбіжності між учасниками конфлікту, сварки, конфлікти можна вважати домашнім насильством з настанням фізичної або психологічної шкоди, яка була завдана потерпілому.

З матеріалів провадження вбачається, що поліцейськими при складанні протоколу про адміністративне правопорушення ніяких інших доказів обставин викладених в протоколі, крім показань потерпілої ОСОБА_2 не здобуто, хоча обставини відбувалися вдень загальнодоступному місці на овочевому ринку, між сторонами існують тривалі неприязне ні стосунки, що дає суду підстави для сумнівів в об`єктивності показань ОСОБА_2 .

Будь яких іншим належних доказів про наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-2 ч.3 КУпАП матеріали справи не містять. Не встановлено таких і апеляційним судом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом (ст. 252 КУпАП).

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 ч. 3 КУпАП, не доведена належними та допустимими доказами, а розгляд справи про адміністративне правопорушення та ухвалення судового рішення відбулось судом першої інстанції без всебічного, повного й об`єктивного розгляду справи.

Відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи наведені обставини, вважаю, що провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст. 173-2 ч.3 КУпАП підлягає закриттю на підставі ст. 247 ч.1 п.1 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 247 ч.1 п. 1 КУпАП, ст. 294 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08 липня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 ч. 3 КУпАП скасувати.

Провадження у справі щодо ОСОБА_1 закрити на підставі ст.247 ч.1 п.1 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: