ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №336/1743/25 Головуючий в 1 інст. Вайнраух Л.А.
Провадження №33/807/711/25 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2025 року місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Асауленка І.О., розглянувши в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Асауленка І.О на постанову судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13 травня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , інша відома адреса (відповідно до заяви та договору про надання професійної правничої допомоги адвоката від 8 квітня 2025 р.): АДРЕСА_2 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто судовий збір,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до оскаржуваної постанови, суддя суду першої інстанції встановив, що 16 лютого 2025 року о 10-30 годині в с-щі Комишуваха Запорізького району Запорізької області, по вул. Севастопольській, біля буд. 22, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «ВАЗ 2108», д.н.з. НОМЕР_1 , маючи явні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився під відеозапис на бодікамеру ТЕС-4. Від керування відсторонений. Автомобіль залишений на місці зупинки. Про заборону повторного керування попереджений. Зазначеними діями ОСОБА_1 порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою КМУ №1306 від 10 жовтня 2001 року, за що передбачена відповідальність згідно з ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, адвокат Асауленко І.О., діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій зазначив, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою, такою, що прийнята судом без врахування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, що у своїй сукупності призвело до неповного з`ясування обставин справи, які мають істотне значення для прийняття об`єктивного та правильного рішення в справі та неправильного застосування норм закону, а тому вважає по справі необхідно прийняти нову постанову із закриттям провадження в справі.

В обґрунтування своїх доводів вказав на відсутність належних та допустимих доказів правопорушення, що ставиться в провину ОСОБА_1 . Зазначив, що в порушення вимог Інструкції відеозапис події, наявний в матеріалах справи не є безперервним, складається із трьох відео фрагментів, які мають між собою розрив у 35 секунд, а тому не може бути належним доказом вини ОСОБА_1 . Крім того, відеозапис події з відеореєстратора автомобіля, який мається на диску не зазначений в протоколі. Разом із цим, відеозаписом поліцейського з боді камери ТЕС 4 зафіксовано припаркований автомобіль, біля якого перебувають дві особи, відомості про факт керування ОСОБА_2 автомобілем та його зупинки, відеозапис не містить.

Стверджує, що відеозаписом події зафіксовано відсутність візуальних ознак сп`яніння у ОСОБА_1 , які вказані в протоколі, а отже у працівника поліції не було законних підстав вимагати від водія пройти обстеження на стан сп`яніння, оскільки така вимога не була належним чином обґрунтована.

Звертає увагу суду, що направлення водія ОСОБА_1 складено до медичного закладу, яке станом на 16 лютого 2025 року вже не існував. Крім того, в направлені вказано особу, яка доставила ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я капітана поліції Сергієнка І.М., що не відповідає змісту складеного протоколу, а отже направлення складено з порушенням вимог ч. 3 ст. 266 КУпАП, що засвідчує його недійсність в силу ч. 5 ст. 266 КУпАП

З урахуванням вищевикладеного, просить скасувати постанову судді Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 13 травня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Винести нову постанову, якою провадження в справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи належне повідомлення ОСОБА_1 про час та місце судового засідання в суді апеляційної інстанції, шляхом доставки смс повідомлення (згідно вимог Порядку надсилання судових повісток, повідомлень і викликів учасникам судового процесу затвердженого наказом ДСА України від 23.01.2003 р. п. № 28), присутність його захисника адвоката Асауленка І.О., який зазначив про можливість розгляду справи за відсутністю ОСОБА_1 , суддя апеляційного суду вважає за можливе розглянути справу за відсутністю останнього, що не суперечить положенням ч. 6 ст. 294 КУпАП України.

Заслухавши адвоката Асауленка І.О., який підтримав подану ним апеляційну скаргу, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню у зв`язку з наступним.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дані вимоги закону при розгляді справи судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за порушення ним вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами, а зміст постанови відповідає вимогам статей 283, 284 КУпАП.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, що відображено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №248511 від 16 лютого 2025 р. підтверджується:

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів із зазначенням виявлених ознак алкогольного сп`яніння у вигляді запаху алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук. Огляд не проводився (а.с. 3);

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 16 лютого 2025 р. Огляд не проводився (а.с. 2);

- відеозаписом події (а.с 6).

Суд дослідив всі наявні в матеріалах справи докази, надав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд.

Так, умови та послідовність дій поліцейських по виявленню у водіїв транспортних засобів ознак, зокрема, алкогольного сп`яніння, визначений ст. 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (в подальшому Порядок № 1103) та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року (в подальшому Інструкція № 1452/735).

Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці (п. 3 Інструкції).

Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, на стан, зокрема алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Переглянутим відеозаписом з нагрудної камери працівників поліції, отриманим під час виконання ними службових обов`язків, зафіксовано рух транспортного засобу «ВАЗ 2108», д.н.з. НОМЕР_1 попереду службового автомобілю співробітників поліції, його запинка за несправність покажчику повороту. Встановлення особи водія, яким виявився ОСОБА_1 . Під час спілкування, поліцейський виявляє у водія ознаки алкогольного сп`яніння, оголошує їх. На пропозицію поліцейського щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або у закладі охорони здоров`я, ОСОБА_1 надає відмову.

Таким чином, на переконання судді апеляційного суду, працівниками поліції було дотримано процедуру проведення огляду водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, визначену ст. 266 КУпАП та Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», а зафіксовані на відео події наявні у достатньому об`ємі задля встановлення обставин, які мають значення в рамках даної справи.

Згідно п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає, зокрема у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Жодних об`єктивних, вагомих причин, які б можна було розцінити як поважні задля відмови від проходження відповідного огляду, суд не вбачає.

ОСОБА_1 відмовився від такого огляду, за що настає адміністративна відповідальність, передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, зокрема за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Доводи апеляційної скарги про те, що в направлення водія ОСОБА_1 на огляд до закладу охорони здоров`я вказана назва не існуючої медичної установи, суддею апеляційного суду до уваги не приймаються, оскільки така обставина не впливає на кваліфікацію дій правопорушника та не спростовує його провини у вчиненні інкримінованого йому правопорушення.

Вищевказане направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 16 лютого 2025 р відносно ОСОБА_1 складено за формою, яка передбачена Додатком 1 Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 №1452/735 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за № 1413/27858.

Отже, у судді апеляційного суду відсутні сумніви щодо правильності складеного направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 16 лютого 2025 р відносно ОСОБА_1 .

Твердження сторони захисту про те, що відеозапис має перерви є слушними, однак наявним у справі відеозаписом безперервно зафіксовано саме ті обставини, які мають значення для встановлення обставин справи згідно викладеної у протоколі суті правопорушення, а саме: рух автомобіля, його зупинку, встановлення ознак алкогольного сп`яніння у водія, відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.

На твердження сторони захисту про те, що відеозапис події з відеореєстратора автомобіля, який мається на диску, не зазначений в протоколі, слід зазначити, що даний відеозапис сумнівів щодо його достовірності та допустимості не викликає, оскільки фіксує обставини, які відносяться до зазначеної у протоколі події та не містить ознак фальсифікації.

Отже, сукупність досліджених доказів усуває будь-які сумніви стосовно доведеності провини ОСОБА_1 в інкримінованому йому адміністративному правопорушенні.

Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, повністю відповідають фактичним обставинам справи, а суддя прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст. 33 КУпАП, наклавши стягнення у межах встановлених цим Кодексом, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, яке стосується безпеки дорожнього руху і є грубим. Призначене стягнення відповідає санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, є безальтернативним.

Що стосується інших посилань в апеляційній скарзі, то вони носять загальний характер та є суб`єктивними, у зв`язку з чим суддя апеляційного суду доходить висновку, що немає необхідності наводити спростування на кожен аргумент апелянта, викладений ним у поданій апеляційній скарзі.

При цьому апеляційний суд керується висновком ЄСПЛ, зроблений ним у справі «Серекін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, де в п. 51 Суд вказав, що хоча пункт 1 статті Конвенції (Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, однак його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження ні в матеріалах справи, ні під час дослідження доказів в суді апеляційної інстанції, тому визнаються необґрунтованими.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП справа переглянута в межах апеляційної скарги.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Асауленка Ігоря Олександровича, подану в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13 травня 2025 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 336/1743/25