ПРИМОРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2025 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Русєва А.С., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, працюючої директором ТОВ «ПОЛУКС-УКРАЇНА», проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 1631 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення №114/15-32-07-01-21 від 21.07.2025 року, в ході проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «ПОЛУКС-УКРАЇНА», встановлено, що директор ОСОБА_1 порушила порядок ведення податкового обліку згідно акту перевірки №30614/15-32-07-01-14 від 19.06.2025 року, а саме: п.44.1 п.44.2 ст. 44, п.п.134.1.1 п. 134.1 ст. 134, пункту 89 підрозділу 2 розділу ХХ, п.201.10 ст. 201, п.п.162.1.3 п.162.1 ст. 162, п.п.163.1.1 п.163.1 ст. 163, п.167.1 ст. 167, п.п. 168.1.2 п. 168.1 ст. 168, п.171.2 ст. 171, абз. «а» п.176.2 ст. 176, п.п.26.10 п. 26, п.п. 38.9 п. 38 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення», п.п. 16.1.3, п.16.1 ст. 16, п.103.9 ст. 103, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилась, незважаючи на належне сповіщення про дату, час та місце судового розгляду. Водночас, ОСОБА_1 надала до суду письмові пояснення, відповідно до яких протокол про адміністративне правопорушення не містить місце, час вчинення та суть правопорушення, зокрема в розділі «дата, час і місце вчинення правопорушення» зазначено лише строки проведення перевірки, а також не зазначено, які саме дії вона вчинила, тобто не зазначена об`єктивна та суб`єктивна сторона правопорушення. Окрім того, в акті перевірки описана не об`єктивна і перевірена інформація, що ґрунтується на реальних даних, а суб`єктивна думка перевіряючих, яка не підтверджена ніякими доказами, натомість ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстровані як підприємці, мають спеціальну правосуб`єктність, подають звітність, сплачують податки, здійснюють відповідну господарську діяльність. Посилаючись на наведене ОСОБА_1 просить провадження у справі про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Суд, дослідив матеріали справи, вважає, що провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.

Так, відповідно до вимог ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

За змістом статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, у тому числі протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. При цьому, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У той же час процесуальне законодавство ґрунтується на доказах, які мають бути належними та допустимими, тобто мають містити інформацію щодо предмета доказування.

При цьому в процесі доказування вини, доцільно керуватись принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282.

Відтак, доказування має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Так, диспозицією ч. 1 ст. 163-1 КУпАП передбачена відповідальність за відсутність податкового обліку, порушення керівниками та іншими посадовими особами підприємств, установ, організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку, у тому числі неподання або несвоєчасне подання аудиторських висновків, подання яких передбачено законами України.

Об`єктивна сторона вказаного правопорушення полягає у відсутності податкового обліку; порушення керівниками та іншими посадовими особами підприємства, установ, організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку, зокрема, неподання або несвоєчасне подання аудиторських висновків, подання яких передбачено законами України.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини як у форму умислу, так і формі необережності.

Положення Податкового кодексу України містять норми, згідно яких платники податків і зборів (обов`язкових платежів) зобов`язані: 1) вести бухгалтерський облік, складати звітність про фінансово-господарську діяльність і забезпечувати її зберігання у терміни, встановлені законами; 2) подавати до державних податкових органів та інших державних органів відповідно до законів декларації, бухгалтерську звітність та інші документи і відомості, пов`язані з обчисленням і сплатою податків і зборів (обов`язкових платежів); 3) сплачувати належні суми податків і зборів (обов`язкових платежів) у встановлені законами терміни; 4) допускати посадових осіб державних податкових органів до обстеження приміщень, що використовуються для одержання доходів чи пов`язані з утриманням об`єктів оподаткування, а також для перевірок з питань обчислення і сплати податків і зборів (обов`язкових платежів).

Отже, з диспозиції ч. 1 ст. 163-1 КУпАП вбачається, що вона носить бланкетний характер і передбачає відповідальність за порушення конкретних норм податкового законодавства України.

Разом із цим, протокол про адміністративне правопорушення №114/15-32-07-01-21 від 21.07.2025 року не містить належних відомостей з приводу того, які саме дії чи бездіяльність ОСОБА_1 становлять об`єктивну сторону інкримінованого їй правопорушення, а лише перелічено пункти та статті без посилання на конкретний нормативно-правовий акт.

Крім того, вищевказаний протокол не містить відомостей щодо дати та часу вчинення інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.

Таким чином, суд має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчинення адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено перед судом. Суд також не має права самостійно вишукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином перебиратиме на себе функції обвинувача, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Стаття 62 Конституції України визначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Аналогічного роду положення закріплено і в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, суд приходить до однозначного висновку що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, у зв`язку із чим ОСОБА_1 не підлягає адміністративній відповідальності за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, і відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.247 КпАП України провадження по справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КпАП України.

Керуючись ст. ст. 38, 163-1, п. 7 ч. 1 ст. 247, ст. ст. 283-285 КУпАП, суд

постановив:

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання до Приморського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя

Приморського районного суду м. Одеси А.С. Русєва

Єдиний унікальний номер справи: №522/17101/25

Номер провадження №3/522/5862/25

Головуючий суддя Русєва А.С.