Справа № 456/4366/25
Провадження № 3/456/1724/2025
ПОСТАНОВА

іменем України

14 серпня 2025 року місто Стрий

Суддя Стрийського міськрайонного суду Львівської області Валовін Ю. В. , розглянувши матеріали, які надійшли із Стрийського районного управління поліції Головного Управління Національної поліції у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , працюючого водієм у ФОП ОСОБА_2

за ч. 1 ст. 122-2, ч. 5 ст. 122 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 05.08.2025 о 14:41 в м. Стрию Львівської області на трасі М06 Київ-Чоп 615 км, керуючи транспортним засобом «Temsa Safari HD13», н.з. НОМЕР_1 , був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою, при зміні напрямку руху, не дотримався безпечної швидкості руху, не надав переваги в русі на нерегульованому перехресті, де організований круговий рух і який позначений дорожнім знаком 4.10, а саме не пропустив транспортний засіб марки «Mazda CХ5» сірого кольору, чим спричинив створення аварійної ситуації, а саме змусив водія різко загальмувати та змінити напрямок руху, чим порушив п. 1.5, 2.3.б, 12.2, 16.12 ПДР, вчинивши правопорушення, передбачене ч. 5 ст 122 КУпАП

Крім цього, ОСОБА_1 05.08.2025 о 14:45 в м. Стрию Львівської області на трасі М06 Київ-Чоп, 615 км, керуючи автобусом «Temsa Safarі HD13», н.з. НОМЕР_1 , на вимогу працівника полії про зупинку транспортного засобу, завчасно подану за допомогою проблискових маячків синього та червоного кольорів, гучномовця не зупинився, чим порушив п. 2.4. ПДР, вчинивши правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122-2 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину в скоєних правопорушення заперечив повністю, зазначив, що під час руху по автодорозі Київ-Чоп 615 км на нерегульованому перехресті з кільцевим рухом виконав вимоги дорожнього знаку 4. 10, зупинився та пропустив автомобілі, що рухались з кільця в напрямку його смуги руху, врахував обстановку та розпочав рух після того, як переконався в безпечності своїх дій та не створенні аварійної ситуації для інших учасників руху.

Щодо невиконання вимоги працівника поліції зупинитись повідомив наступне. Він кермував пасажирським автобусом, тобто транспортним засобом великих габаритів з посадочними місцями в кількості 60 осіб. Патрульний автомобіль працівників поліції побачив лише після виїзду на міст та розширенням дороги на дві смуги, під час того як патруль зайняв паралельну смугу. При цьому, вимоги зупинитись не зрозумів, патрульний автомобіль їхав з включеними світловими сигналами, проте звукових сигналів не було чутно, зважаючи на велику кількість пасажирів в автобусі. Лише коли патрульний автомобіль зрівнявся з автобусом, випереджаючи його, ОСОБА_1 зрозумів, що працівники поліції вимагають його зупинитись. ОСОБА_1 . Зупинився відразу після з`їзду з моста, врахувавши дорожню обстановку та безпеку руху для інших автомобілів.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, вивчивши протоколи про адміністративні правопорушення та дослідивши долучені до них матеріали, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2 та ч. 5 ст. 122 КУпАП, виходячи з наступного.

Щодо вчинення правопорушення передбаченого ч. 5 ст 122 КУпАП.

Відповідно до диспозиції ч. 5 ст. 122 КУпАП адміністративним правопорушенням є порушення, передбачені частинами першою - четвертою цієї статті, що спричинили створення аварійної обстановки, а саме: примусили інших учасників дорожнього руху різко змінити швидкість, напрямок руху або вжити інших заходів щодо забезпечення особистої безпеки або безпеки інших громадян.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 122 КУпАП адміністративним правопорушенням є, зокрема, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг.

Згідно з п. 2.3б Правил дорожнього руху для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Згідно з п. 10.1 Правил дорожнього руху перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Відповідно до п. 16.2. Правил дорожнього руху перевага в русі на нерегульованих перехрестях, де організовано круговий рух і які позначені дорожнім знаком 4.10, надається транспортним засобам, які вже рухаються по колу.

Судом встановлено, що подія відбувалась на нерегульованому перехресті зі встановленим дорожнім знаком 4.10 та з наявною дорожньою розміткою 1.13. Водночас, під час дослідження доказів, а саме доданого до матеріалів справи відеозапису з реєстратора автомобіля патрульної поліції вбачається відсутність порушення ОСОБА_1 вимог дорожніх знаків 4.10, а відтак і вимог п. 1.5, 2.3.б, 12.2. ПДР. Так, ОСОБА_1 сповільнив рух свого автомобіля під час проїзду перехрестя та здійснював рух за відсутності транспортних засобів, які мали б перевагу в русі. Відеозаписом не підтверджено наявність автомобіля зазначеного в протоколі серії ЕПР1№ 413303, який змушений був зменшити швидкість та змінити напрямок руху. Ознаки створення аварійної обстановки, як того вимагає ч. 5 ст. 122 КУпАП, в матеріалах справи відсутні.

Також, в матеріалах справи відсутні будь-які інші докази на підтвердження вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП, зокрема, пояснення водія транспортного засобу марки «Mazda CX5».

Щодо вчинення правопорушення передбаченого ч. 1 ст 122-2 КУпАП.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 122-2 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за невиконання водіями вимог поліцейського, а водіями військових транспортних засобів - вимог посадової особи військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про зупинку транспортного засобу.

Відповідно до п. 3.2. ПДР у разі наближення транспортного засобу з увімкненим синім проблисковим маячком та (або) спеціальним звуковим сигналом водії інших транспортних засобів, які можуть створювати йому перешкоду для руху, зобов`язані дати йому дорогу і забезпечити безперешкодний проїзд зазначеного транспортного засобу (і супроводжуваних ним транспортних засобів).

На транспортних засобах, які рухаються в супроводжуваній колоні, повинне бути ввімкнено ближнє світло фар.

Якщо на такому транспортному засобі увімкнено проблискові маячки синього і червоного або лише червоного кольору, водії інших транспортних засобів зобов`язані зупинитися біля правого краю проїзної частини (на правому узбіччі). На дорозі з розділювальною смугою цю вимогу зобов`язані виконати водії транспортних засобів, що рухаються в попутному напрямку.

Відповідно до 2.4. на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил.

В п. 8.9. зазначено, що вимога про зупинку транспортного засобу подається поліцейським за допомогою:

а) сигнального диска з червоним сигналом чи світлоповертачем або руки, що вказує на відповідний транспортний засіб та подальше місце його зупинки;

б) увімкненого проблискового маячка синього і червоного або лише червоного кольору та (або) спеціального звукового сигналу;

в) гучномовного пристрою;

г) спеціального табло, на якому зазначається вимога про зупинку транспортного засобу.

Водій повинен зупинити транспортний засіб у вказаному місці з дотриманням правил зупинки.

Сукупний аналіз вказаних норм свідчить, що увімкнення проблискового маячка червоного та синього кольорів та (або) спеціального звукового сигналу є підставою для зупинки транспортного засобу, водночас, така вимога повинна бути виконана з дотриманням правил зупинки що визначені ПДР.

З матеріалів справи вбачається, що вимога працівників поліції зупинити транспортний засіб була надана в спосіб увімкнення проблискових маячків синього та червоного кольорів, а також шляхом увімкнення звукового сигналу (короткочасного сигналу). З наявного відеозапису з реєстратора автомобіля патрульної поліції, вбачається, що вимога, тобто увімкнення світлових сигналів та сирени, була пред`явлена коли патрульний автомобіль рухався позаду водія транспортного засобу автобуса ОСОБА_1 .

Водночас, судом взято до уваги той факт, що ОСОБА_1 керував автобусом, транспортним засобом значно більшим за патрульний автомобіль поліції, який рухаючись впритул позаду автобуса залишався поза полем зору водія автобуса ОСОБА_1 . З цього відеозапису вбачається, що лише коли патрульний автомобіль зайняв паралельну смугу, водій автобуса зреагував, почав сповільнювати рух та зміщувати автобус на край смуги.

Водночас судом враховано і дорожню обстановку, шлях протягом якого патрульний автомобіль рухався за автобусом пролягав вздовж автодороги з обмеженими можливостями для зупинки у відповідності до вимог ПДР та без створення перешкод для інших учасників руху.

Таким чином, суд приходить до висновку що в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, оскільки вимога зупинки транспортного засобу була ним виконана негайно після того, як водій зміг її помітити з урахуванням дорожньої обстановки та безпеки для інших учасників руху.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Приймаючи рішення, судом враховано наявні в матеріалах справ докази, а саме: протокол серії ЕПР1 № 413303, протокол серії ЕПР1 № 413326, відеозаписи подій, що збережені на дисках DVD-R, рапорт інспектора ВРПП Гадяк Л. В.

Відповідно до ст. 252 КУпАП суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Суд враховує рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010, відповідно до якого адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі й закріплених в статті 62 Конституції України.

Європейський суд з прав людини, у своєму рішенні від 10.02.1995 р. у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях притримується позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 р.), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Положення статті 62 Конституції України встановлюють, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» (Заява № 39598/03) Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно із ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, і ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП встановлено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення. Суд всебічно, повно та об`єктивно дослідивши всі обставини справи вважає вищевикладені докази належними та допустимими, а в своїй сукупності достатніми.

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122-2 КУпАП та за ч. 5 ст. 122 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складів адміністративних правопорушень, передбачених даними статтями.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Суддя Юлія ВАЛОВІН