Єдиний унікальний номер 725/6930/25
Номер провадження 3/725/1865/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.08.2025 року м.Чернівці

Суддя Чернівецького районного суду м. Чернівців Федіна А.В., за участю прокурора, розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , військовослужбовця, командира 24 запасної роти в/ч НОМЕР_1 , -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, ІНФОРМАЦІЯ_2 на виконання завдань, покладених на Службу правопорядку ст. 3 Закону України «Про військову службу правопорядку у Збройних силах України» щодо запобігання вчиненню і припинення кримінальних та інших правопорушень у Збройних Силах України, проведено перевірку з приводу значної кількості фактів вчинення самовільного залишення військової частини військовослужбовцями 24 запасної роти військової частини НОМЕР_1 .

В ході проведення перевірки, оцінено стан військової дисципліни, а саме кількість випадків СЗЧ військовослужбовцями 24 запасної роти військової частини НОМЕР_1 в період з 17.07.2025 по 31.07.2025. В ході аналізу кількості випадків вчинення СЗЧ, встановлено, що найбільша кількість випадків за вищевказаний період, виявлена в 24 запасній роті (33 випадків) військової частини НОМЕР_1 .

Згідно доповідей оперативних чергових військової частини НОМЕР_1 , встановлено, що у період з 17.07.2025 по 31.07.2025 самовільно залишили розташування підрозділу та військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 ) військовослужбовці 24 запасної роти військової частини НОМЕР_1 - у кількості 33 осіб.

Згідно ст.ст. 2, 3 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно вимог ст.ст. 1, 2, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог військових статутів, а також зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів та накази командирів.

Згідно вимог ст. 5 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України за стан військової дисципліни у з`єднанні, військовій частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення. Стан військової дисципліни у військовій частині (підрозділі), закладі, установі та організації визначається здатністю особового складу виконувати в повному обсязі та в строк поставлені завдання, морально- психологічним станом особового складу, спроможністю командирів підтримувати на належному рівні військову дисципліну. Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України". Діяльність командира щодо підтримання військової дисципліни оцінюється не кількістю накладених ним дисциплінарних стягнень, а виконанням обов`язків з додержанням вимог законів і статутів Збройних Сил України, повним використанням дисциплінарної влади для наведення порядку і запобігання порушенням військової дисципліни.

Командир, який не забезпечив додержання військової дисципліни та не вжив заходів для її відновлення, несе встановлену законом відповідальність.

Статтею 4 Статуту внутрішньої служби ЗСУ визначено, повсякденне життя і службова діяльність військовослужбовців регулюються Конституцією України, законами України, цим Статутом та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 5 Статуту внутрішньої служби ЗСУ визначено, внутрішня служба - це система заходів, що вживаються для організації повсякденного життя і діяльності військової частини, підрозділів та військовослужбовців згідно з цим Статутом та іншими нормативно- правовими актами.

Статтею 6 Статуту внутрішньої служби ЗСУ визначено, внутрішня служба здійснюється з метою підтримання у військовій частині порядку та військової дисципліни, належного морально-психологічного стану, які забезпечують постійну бойову готовність та якісне навчання особового складу, збереження здоров`я військовослужбовців, організоване виконання інших завдань. Вимоги цього Статуту зобов`язаний знати й сумлінно виконувати кожен військовослужбовець.

Статтею 11 Статуту внутрішньої служби ЗСУ визначено, необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституцією України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, які перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини, не допускати порушень, пов`язаних із дискримінацією за ознакою статі, сексуальним домаганням, насильством за ознакою статі, правопорушень проти статевої свободи та статевої недоторканості; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни;

Статтею 16 Статуту внутрішньої служби ЗСУ визначено, кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Статтею 26 Статуту внутрішньої служби ЗСУ визначено, військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України" дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Статтею 29 Статуту внутрішньої служби ЗСУ визначено, за своїм службовим становищем і військовим званням військовослужбовці можуть бути начальниками або підлеглими стосовно інших військовослужбовців.

Статтею 31 Статуту внутрішньої служби ЗСУ визначено, начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником.

Статтею 58 Статуту внутрішньої служби ЗСУ визначено, командир (начальник) є єдиноначальником і особисто відповідає перед державою за бойову та мобілізаційну готовність довіреної йому військової частини, корабля (підрозділу) за забезпечення охорони державної таємниці; за бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан, збереження життя і зміцнення здоров`я особового складу; за внутрішній порядок, стан і збереження озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки, пального і матеріальних засобів; за всебічне забезпечення військової частини, корабля (підрозділу); за додержання принципів соціальної справедливості. Командир (начальник) відповідно до посади, яку він займає, повинен діяти самостійно і вимагати від підлеглих виконання вимог Конституції України, законів України, статутів Збройних Сил України та інших нормативно-правових актів.

Статтею 59 Статуту внутрішньої служби ЗСУ визначено, командир (начальник) зобов`язаний: знати стан справ у дорученій йому військовій частині, на кораблі (у підрозділі), ділові, морально-психологічні якості безпосередньо підпорядкованих військовослужбовців, бойову та іншу техніку, озброєння, що є в частині, на кораблі (у підрозділі), вміло керувати військовою частиною, кораблем (підрозділом) як у повсякденному житті, так і під час виконання бойових завдань; організовувати та безпосередньо керувати бойовою підготовкою, здійснювати контроль за її ходом, об`єктивно оцінювати досягнуті підлеглими результати, підбивати підсумки й заохочувати кращих, узагальнювати та впроваджувати передовий досвід у практику навчання особового складу, ефективно використовувати навчально-матеріальну базу, спрямовувати кошти та матеріальні засоби на вдосконалення цієї бази; постійно вдосконалювати особисту підготовку та майстерність підпорядкованих командирів (начальників), методи керівництва військовою частиною, кораблем (підрозділом), особисто проводити навчання та заняття з особовим складом військової частини, корабля (підрозділу), займатися правовим вихованням підлеглих, своєчасно вживати заходів для виконання завдань соціально- психологічного забезпечення бойової підготовки; завжди мати точні відомості про особовий склад, озброєння, боєприпаси, бойову та іншу техніку, пальне, матеріальні засоби (кошти), що є у військовій частині, на кораблі (у підрозділі) за штатом, списком і в наявності; встановлювати у військовій частині, на кораблі (у підрозділі) такий внутрішній порядок, який гарантував би неухильне виконання законів України і положень статутів Збройних Сил України; організовувати дотримання та неухильно особисто дотримуватися принципу забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків у службовій діяльності; проводити роботу щодо зміцнення військової дисципліни, запобігання надзвичайним подіям, кримінальним та іншим правопорушенням серед особового складу, своєчасно виявляти й усувати їх причини; аналізувати стан військової дисципліни і об`єктивно доповідати про це старшому командирові (начальникові); виявляти чуйність та бути уважним до підлеглих, поєднувати вимогливість і принциповість з повагою до їх честі і гідності, вникати в проблеми їх побуту, забезпечувати соціальну та правову захищеність, у разі необхідності клопотати за них перед старшими командирами (начальниками); знати потреби і запити особового складу, приймати рішення за його заявами, скаргами та іншими зверненнями; організовувати культурологічну роботу, створювати умови для зміцнення здоров`я та фізичного розвитку;

Статтями 111, 112 визначено, що командир роти в мирний і воєнний час відповідає за бойову готовність роти, за бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан особового складу роти, за підтримання внутрішнього порядку і додержання заходів пожежної безпеки в роті, за стан і збереження озброєння, боєприпасів, техніки та іншого майна роти, за успішне виконання ротою бойових завдань, за ведення ротного господарства. Командир роти підпорядковується командирові батальйону і є прямим начальником усього особового складу роти. Командир роти зобов`язаний: підтримувати особовий склад роти (корабля), озброєння, бойову та іншу техніку в постійній бойовій готовності; організовувати в роті бойову підготовку, складати розклад занять на тиждень, проводити заняття з військовослужбовцями офіцерського, сержантського (старшинського) складу, а також з підрозділами роти; постійно вдосконалювати свої знання за спеціальністю і методичні навички, подавати підлеглим приклад зразкового виконання військового обов`язку; з пошаною ставитися до підлеглих, дбати про виховання військовослужбовців рядового, сержантського (старшинського) складу та згуртування військового колективу; знати військове звання, прізвище, строк служби, посаду чи спеціальність, родинний стан, ділові та морально- психологічні якості кожного військовослужбовця роти, постійно проводити з ними індивідуально-виховну роботу; виховувати особовий склад роти в дусі поваги до військової служби, набутого фаху, бережливого ставлення до озброєння, бойової техніки та майна роти; піклуватися про підлеглих, знати їх потреби, порушувати перед старшими начальниками питання про задоволення їх прохань; організовувати розміщення особового складу в місцях постійної дислокації та в польових умовах, підтримувати внутрішній порядок і дисципліну в роті; проводити огляд та інструктувати військовослужбовців роти перед їх відпусткою, відрядженням і контролювати їх повернення; вести встановлений облік занять з бойової підготовки та облік особового складу роти, знати чисельність (наявність і відсутність) особового складу за списком, а також наявність і стан озброєння, боєприпасів, техніки, пального та інших матеріальних засобів; щотижня підбивати підсумки бойової підготовки, військової дисципліни та внутрішнього порядку.

Відповідно до п. 12 ст. 6 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військові посадові особи - це військовослужбовці, які обіймають штатні посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків або які спеціально уповноважені на виконання таких обов`язків згідно із законодавством.

Відповідно до витягу із наказу командувача десантно-штурмових військ Збройних Сил України від 05.01.2025 №4 встановлено, що старший лейтенант ОСОБА_2 призначений на посаду командира 24 запасної роти військової частини НОМЕР_1 .

Згідно примітки до ст. 172-13 КУпАП під військовими службовими особами розуміються військові начальники, а також інші військовослужбовці, які обіймають постійно чи тимчасово посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або виконують такі обов`язки за спеціальним дорученням повноважного командування. У свою чергу, відповідно до вимог вказаних вище нормативних актів, командира 24 запасної роти військової частини НОМЕР_1 старший лейтенант ОСОБА_2 , в розумінні примітки до ст. 172-13 КУпАП є військовою посадовою особою.

Згідно пояснень командира зведеного підрозділу військової частини НОМЕР_1 молодшого лейтенанта ОСОБА_3 та командира 24 запасної роти військової частини НОМЕР_1 старшого лейтенанта ОСОБА_4 встановлено, що старший лейтенант ОСОБА_2 за усною вказівкою керівництва військової частини НОМЕР_1 з 17.07.2025 приступив до виконання обов`язків командира 24 запасної роти військової частини НОМЕР_1 та несе службу на пункті постійної дислокації (далі за текстом - ППД) військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ).

Посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_3 неодноразово направлялись подання та службові листи на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 щодо усунення причин та умов здійснення СЗЧ, однак стан дисципліни у 24 запасній роті військової частини НОМЕР_1 не покращився.

Таким чином, в ході проведення перевірки встановлено, що командир 24 запасної роти військової частини НОМЕР_1 старший лейтенант ОСОБА_2 , під час виконання своїх посадових обов`язків, неналежним чином виконав вищевказані вимоги Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, Дисциплінарного Статуту Збройних, не забезпечив належного дотримання контролю за наявністю особового складу, не забезпечив дотримання військової дисципліни у розташуванні підрозділу на території військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 ), будучи відрядженим на ППД військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) внаслідок чого підпорядковані військовослужбовці здійснюють самовільне залишення військової частини та призвело до того, що в період з 17.07.2025 по 31.07.2025 самовільно залишили розташування підрозділу та військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) військовослужбовці 24 запасної роти військової частини НОМЕР_1 - у кількості 33 осіб.

Враховуючи вищевикладене, старший лейтенант ОСОБА_2 , недбало ставлячись до виконання обов`язків військової служби в умовах воєнного стану і особливого періоду, не забезпечив дотримання військової дисципліни підпорядкованими військовослужбовцями, не вжив заходи щодо запобігання надзвичайним подіям, кримінальним, іншим правопорушенням серед підлеглого особового складу, не здійснював заходи щодо належного обліку особового складу, проведення з особовим складом індивідуальної виховної роботи, планування бойової підготовки та здійснення контролю за її виконанням, не забезпечив встановлення в підрозділі такого внутрішнього порядку, який гарантував би неухильне виконання Законів України та положень Статутів Збройних Сил України та особисто не виконав покладені на нього обов`язки Статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актами.

Таким чином, згідно вказаного протоколу, командир 24 запасної роти військової частини НОМЕР_1 старший лейтенант ОСОБА_2 , під час виконання своїх посадових обов`язків, як військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , вчинив військове адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, в умовах особливого періоду.

Відповідно до пункту 12 частини 1 статті 1 Закону України «Про оборону України» №1932-ХІІ від 06.12.1991 (зі змінами) особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України на території України введено воєнний стан, продовжений відповідними указами Президента України по теперішній час.

Такі дії ОСОБА_1 згідно вказаного протоколу кваліфіковані за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 своїми поясненнями підтвердив обставини викладені у протоколі про адміністративне правопорушення та пояснив, що він немає механізмів попередження самовільного залишення військовослужбовцями військової частини, оскільки мобілізовані примусово солдати не мають мотивації для проходження військової служби, частина з них залишає самовільно військову частину наступного дня після прибуття, тобто він фактично бачить солдата один раз на шикуванні, а наступного дня солдат вже втікає і з такими військовослужбовцями він не встигає проводити будь-яку виховану роботу. В межах своїх повноважень він вживає максимум заходів для того, щоб мотивувати особовий склад виконувати свій конституційний обов`язок, веде з ними роз`яснювальну роботу, але переважена більшість призваних по мобілізації не бажають продовжувати військову службу та самовільно покидають військову частину у різний спосіб і можливостей попередити такі дії військовослужбовців, які для себе прийняти рішення «піти в СЗЧ» немає.

Частиною другою ст. 172-15 КУпАП передбачає недбале ставлення військової службової особи до військової служби вчинене в умовах особливого періоду.

Окрім повного визнання ОСОБА_1 своєї вини, його вина у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, доповідями за фактом відсутності на військовій службі військовослужбовців, копією витягу з наказу командувача десантно-штурмових військ ЗСУ від 05.01.2025 року №4, іншими матеріалами справи.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності до ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення суд може звільнити порушника від адміністративної відповідальності та обмежитися усним зауваженням. При цьому, в кожному конкретному випадку суд має вирішувати питання про визнання діяння малозначним, виходячи з того, що його наслідки не представляють суспільної небезпеки, не завдали або не здатні завдати значної шкоди суспільним або державним інтересам, правам та свободам інших осіб.

Так, адміністративне стягнення має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Згідно зі ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Натомість, ст. 22 КУпАП надає можливість органу (посадовій особі), уповноваженій вирішувати справу, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення звільнити правопорушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Малозначне правопорушення - це такі дії, які не спричинили або не могли спричинити істотної шкоди суспільним та державним інтересам, правам і свободам громадян або іншим цінностям, що охороняються законом.

Так, адміністративне стягнення має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Слід також зазначити, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, поваги до правил співжиття, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами.

Так, за наслідками розгляду справи встановлено, що ОСОБА_1 свою вину у вчиненні правопорушення визнав, щиро розкаявся у вчиненому, зробив для себе належні висновки.

Судом також враховується особа ОСОБА_1 , зокрема його позитивну характеристику по місцю проходження служби, те, що він мобілізований, є учасником бойових дій, відзначений почесним нагрудним знаком Головнокомандувача Збройних Сил України «Срібний хрест», нагороджений почесною відзнакою « ОСОБА_5 », що підтверджується долученими до матеріалів справи копіями відповідного посвідчення та почесних нагород.

Враховуючи причини та обставини вчиненого правопорушення, особу правопорушника, наявність обставин, які пом`якшують відповідальність, а саме визнання вини та щире каяття, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність правопорушника, відсутність негативних суспільно-небезпечних наслідків, особу правопорушника, який приймав участь у забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки, оборони, відсічі і стримування збройної агресії рф проти України, нагороджений почесними нагородами та відзнаками, зокрема почесним нагрудним знаком «Срібний хрест», в даному випадку слід обмежитись усним зауваженням, оскільки застосування такого виду виховного заходу як усне зауваження буде достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети виховного впливу та запобігання вчинення нових правопорушень.

На підставі вище викладеного та керуючись ст.ст.22, 23, 24, 33-35, 283-285, 294, 172-15 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП та на підставі ст. 22 КУпАП звільнити від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням.

Провадження по справі закрити.

Постанова може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Чернівецького районного

суду міста Чернівців Федіна А. В.