ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №317/1514/25 Головуючий в 1 інст. Каряка Д.О.
Провадження №33/807/636/25 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 серпня 2025 року місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Левшакової О.І., розглянувши в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Левшакової О.І. на постанову судді Запорізького районного суду Запорізької області від 10 квітня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП: НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто судовий збір,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до оскаржуваної постанови суддя суду першої інстанції встановив, що 7 березня 2025 року о 10 год. 35 хв., водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Renault Express», номерний знак НОМЕР_2 по вул. Центральній, 1 в с. Новоолександрівка, з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук, звужені зіниці очей, що не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці. На підставі виявлених ознак водієві ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі у лікаря-нарколога, на що водій відмовився на місці зупинки авто, тим самим ОСОБА_1 порушено вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, адвокат Левшакова О.І., діючи в інтересах ОСОБА_1 ,. звернулася до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій зазначила, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, є необґрунтованою та підлягає скасуванню.

В обґрунтування зазначила про порушення вимог ч. 1 ст. 266 КУпАП, оскільки ОСОБА_1 не було відстороненого від керування ТЗ, про що свідчить відсутність в матеріалах справи відповідного документу, а саме акту огляду та тимчасового затримання ТЗ, що викликає сумніви в законності дій поліцейського при оформленні матеріалів, а його дії, як наслідок, не узгоджується з формулюванням правопорушення, викладеним в протоколі. Крім того, в матеріалах справи відсутні докази правових підстав зупинки ТЗ, які передбачені ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію», перелік яких є вичерпним. Ні оскаржувана постанова, ні протокол не містять відомостей про технічний засіб за допомогою якого здійсненна відео фіксація.

Посилається на те, що ознаки сп`яніння виявлені начебто у ОСОБА_1 у вигляді «виражене тремтіння пальців рук» та «поведінка, що не відповідає обстановці» не підтверджується відеозаписом події, оскільки дії останнього є адекватними та такими, що відповідають обстановці.

При цьому, відеозаписом події зафіксовано розмова співробітників поліції, зі змісту якої вбачається, що виявлені ними ознаки сп`яніння в дійсності не мали місця.

Отже вважає, що вимога поліцейського щодо проведення огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння в закладі охорон здоров`я була безпідставною.

Вказує, що обшук ТЗ ОСОБА_1 був проведений без ухвали слідчого судді.

Наголосила, що 24 квітня 2025 року, ОСОБА_1 знов був зупинений тим самим екіпажем поліції, які знов виявили у нього ознаки наркотичного сп`яніння. Однак, ОСОБА_1 пройшов медичний огляд, за результатами якого не встановлено його перебування в стані наркотичного сп`яніння.

Просить скасувати постанову судді Запорізької області від 10 квітня 2025 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Провадження в справі закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Окрім вимог щодо скасування даної постанови, просить поновити строк на апеляційне оскарження, посилаючись на поважність причини його пропуску.

В обґрунтування своїх доводів зазначила, що участі під час розгляду справи не приймала, копію оскаржуваного рішення отримала 18 квітня 2025 року.

Таким чином вважає, що строк на апеляційне оскарження постанову судді Запорізького районного суду Запорізької області від 10 квітня 2025 року пропущений нею з поважних причин.

У відповідності до вимог ст. 294 КУпАП апеляційну скаргу на постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено.

Враховуючи, що матеріали справи не містять даних, які б спростовували викладені в клопотанні доводи, суддя апеляційного суду вважає за можливе визнати причину пропуску строку поважною та поновити строк апеляційного оскарження постанови судді Запорізького районного суду Запорізької області від 10 квітня 2025 року.

Під час апеляційного перегляду справи, адвокат Левшакова О.І. підтримала апеляційну скаргу, просила її задовольнити. Зазначила, що нею скеровані скарги на дії співробітників поліції, які складали протокол відносно ОСОБА_2

21 липня 2025 року, адвокат Левшакова О.І. звернулася до апеляційного суду з клопотанням про долучення до матеріалів справи відповіді начальника УПП в Запорізькій області Борзенка О. про призначення та проведення службового розслідування службової дисципліни працівниками УПП в Запорізькій області ДПП під час події за участю ОСОБА_1 , яка мала місце за обставин викладених в протоколі серії ЕПР1 № 264619 від 7 березня 2025 року.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши адвоката Левшакову О.І., перевіривши доводи скарги, встановивши відсутність порушення норм процесуального та матеріального права, суддя апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Вищевказані вимоги закону судом виконані в повному обсязі.

Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП доведена матеріалами справи, які судом першої інстанції були дослідженні в повному обсязі.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, за обставин відображених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 264619 від 7 березня 2025 року підтверджується:

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції 7 березня 2025 р., в якому зазначені виявлені у ОСОБА_1 ознаки наркотичного сп`яніння: виражене тремтіння пальців рук, звужені зіниці очей, що не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці. Огляд на стан сп`яніння не проводився у зв`язку з відмовою. (а.с. 5);

- відеозаписом події (а.с. 9).

Зазначені докази відповідають критеріям належності та допустимості, та у своїй сукупності достатні для підтвердження висновків суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_1 у порушенні ним вимог п.2.5 ПДР України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Так, вимогами п.2.5 ПДР України на водія покладено обов`язок на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Так, згідно п. п. 2, 3, 7 розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року за №1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння - порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці, (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови.

Згідно з п.12 Розділу ІІ Інструкції № 1452/735, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Працівниками поліції вказані вимоги закону дотримані.

З переглянутого відеозапису, який міститься в матеріалах справи убачається зупинка транспортного засобу на блокпості під керування ОСОБА_1 , перевірка документів та встановлення особи водія. На запитання поліцейського, ОСОБА_1 повідомляє, що раніше притягався до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 130 КУпАП. Зафіксовано візуальний огляд водія та транспортного засобу. Повідомлення ОСОБА_1 щодо вживання ним «трави». Оголошення ознак наркотичного сп`яніння, виявлених у ОСОБА_1 . Зафіксована пропозиція працівника поліції пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі, відмова ОСОБА_1 від проходження запропонованого огляду (час запису 16:27).

Відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП настає, зокрема у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Жодних об`єктивних, вагомих причин, які б можна було розцінити як поважні задля відмови від проходження відповідного огляду, суд не вбачає.

ОСОБА_1 відмовився від такого огляду, за що настає адміністративна відповідальність, передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, зокрема за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Отже, за обставин керування ОСОБА_1 транспортним засобом, зафіксована поведінка останнього працівником поліції вірно розцінена як відмова водія від проходження огляду, про що було повідомлено ОСОБА_1 .

Отже, на переконання судді апеляційного суду, працівниками поліції було дотримано вимоги ст. 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року, ЗУ «Про національну поліцію».

На посилання захисника про результати службового розслідування службової дисципліни працівниками УПП в Запорізькій області ДПП під час події за участю ОСОБА_1 , яка мала місце за обставин викладених в протоколі серії ЕПР1 № 264619 від 7 березня 2025 року, згідно якої до поліцейського Пістуна Д. застосовані відповідні заходи дисциплінарного впливу слід зазначити, що дані обставини не можуть бути покладені в основу висновків про невинуватість ОСОБА_1 в інкримінованому йому проступку та не впливають на правильність кваліфікації його дій.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не було відсторонено від керування транспортним засобом не спростовує факт відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння, що є самостійною підставою для притягнення водія до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи автора апеляції щодо відсутності доказів правових підстав для зупинки ТЗ, які передбачені ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію» не є слушними, оскільки з огляду на правовий аналіз норм ПДР України, не згода водія із причинами зупинки, або його необізнаність про це, не позбавляє його обов`язку на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння, такий обов`язок прямо передбачений п.2.5 ПДР та не впливає на причину зупинки.

Посилання сторони захисту про відсутність в протоколі та оскаржуваній постанові суду відомостей про технічний засіб за допомогою якого здійснена відео фіксація, спростовуються самим протоколом, де в пункті № 10 зазначені відомості про технічний засіб відеозапису: БК 474952.

На твердження захисника про проведення обшуку автомобіля ОСОБА_1 без ухвали слідчого судді слід зазначити, що дана обставина не є предметом розгляду в даній справі та такою, що виключає в діях ОСОБА_1 порушення п. 2.5 ПДР України.

Аргументи апелянта про те, що 24 квітня 2025 року, ОСОБА_1 знов був зупинений тим самим екіпажем поліції та пройшов медичний огляд, за результатами якого не встановлено його перебування в стані наркотичного сп`яніння не є слушними, оскільки не мають жодного відношення до події, викладеної в протоколі від 07.03.2025 року.

Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, повністю відповідають фактичним обставинам справи, а суддя прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст. 33 КУпАП, наклавши стягнення у межах встановлених цим Кодексом, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, яке стосується безпеки дорожнього руху і є грубим. Призначене стягнення відповідає санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Окрім того, слід звернути увагу, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2017 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження ні в матеріалах справи, ні під час дослідження доказів в суді апеляційної інстанції, тому визнаються необґрунтованими.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП справа переглянута в межах апеляційної скарги.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду,-

П О С Т А Н О В И В:

Поновити адвокату Левшаковій Олесі Ігорівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Запорізького районного суду Запорізької області від 10 квітня 2025 року.

Апеляційну скаргу адвоката Левшакової Олесі Ігорівни, подану в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову судді Запорізького районного суду Запорізької області від 10 квітня 2025 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 317/1514/25