Справа № 162/674/25 Провадження №33/802/551/25 Головуючий у 1 інстанції:Глинянчук В. Д.
Доповідач: Гапончук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

судді - Гапончука В.В.,

за участю

захисника Чорного А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу захисника Чорного А.П. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову судді Любешівського районного суду Волинської області від 15 липня 2025 року стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця і жителя АДРЕСА_1 , непрацюючого, РНОКПП НОМЕР_1 ,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП із накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі шістсот п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 11050 (одинадцять тисяч п`ятдесят) гривень.

Визначено стягнути із ОСОБА_1 в дохід держави 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок судового збору.

Згідно з постановою судді ОСОБА_1 всупереч вимогам статей 9, 12 Закону України «Про державний кордон України» о 21 годині 40 хвилин 10 червня 2025 року у групі з іншими особами здійснив спробу перетинання державного кордону України у напрямку Республіки Білорусь поза пунктом пропуску через державний кордон поблизу села Невір Камінь-Каширського району Волинської області та був затриманий приблизно за 800 метрів від лінії державного кордону.

Захисник, не погоджуючись із постановою суду першої інстанції про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 204-1 КупАП, подав апеляційну скаргу в якій вказує на її незаконність та необгрунтованість. Апелянт акцентує увагу, що ОСОБА_1 був позбавлений права на захист шляхом права на участь адвоката під час складання протоколу. Також судом не встановлено наявність у діях ОСОБА_1 факту спроби перетину ним державного кордону з України поза встановленими пунктами пропуску та наявність прямого умислу на незаконний перетин державного кордону. Перебування особи на відстані 800 метрів від смуги державного кордону поблизу с. Невір не є свідченням того, що особа мала на меті будь-яким способом незаконно перетнути державний кордон України.

Просить оскаржену постанову скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 .

Будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на розгляд справи не з`явився, клопотань про відкладення розгляду справи не заявляв.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши захисника, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив скасувати оскаржену постанову, приходжу висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до положень ст. 245, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, всебічно та об`єктивно дослідивши всі обставини справи в їх сукупності, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 порушив вимоги ст. 9, 12 Закону України "Про державний кордон України", і таким чином вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

У відповідності до ч. 7, 8 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Не дивлячись на наведені в апеляційній скарзі доводи сторони захисту наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, підтверджується зібраними у справі про адміністративне правопорушення й розглянутими в судовому засідання доказами, яким дана належна юридична оцінка.

Відповідальність за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КупАП, настає у випадку перетинання або спроби перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади, вчинені групою осіб або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення підтверджуються: протоколом про адміністративне правопорушення ЗхРУ № 245829 від 13.06.2025; протоколом про адміністративне затримання від 10.06.2025; протоколом особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів від 10.06.2025; письмовим поясненням ОСОБА_1 ; інформаційною довідкою; схемою щодо виявлення правопорушників н.п. Камінь-Каширського району Волинської області.

Наведені вище докази, які є належними й допустимими, зібрані відповідно до вимог КпАП України, оскільки порушень при їх збиранні під час розгляду справи апеляційним судом не виявлено, у своїй сукупності підтверджують порушення ОСОБА_1 вимог ст. 9, 12 Закону України «Про державний кордон України від 04.11.1991, та його винуватість у вчиненні, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КпАП України адміністративного правопорушення, а тому посилання сторони захисту в апеляційній скарзі про те, що наявні в матеріалах справи докази не можуть підтверджувати обставини, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, складеного стосовно ОСОБА_1 , апеляційний суд визнає безпідставними і до уваги не приймає.

Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що працівники прикордонної служби були упередженими при складанні стосовно ОСОБА_1 протоколу за ознаками передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП адміністративного правопорушення, чи були підстави для фальсифікації протоколу, обмови останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, а також про зацікавленість у результатах розгляду справи, у підтвердження таких даних відсутні які-небудь належні докази як у матеріалах справи, так їх і не додано до апеляційної скарги.

Разом з тим, під час розгляду апеляційної скарги, не встановлено й будь-яких даних про застосування стосовно ОСОБА_1 незаконних методів примусу чи інших дій, які призвели до примусового підписання протоколу та інших наявних у матеріалах справи документів. Протокол про адміністративне правопорушення підписаний власноручно ОСОБА_1 , жодних заперечень чи зауважень він не містить. У передбаченому пункті протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 зазначив, що не потребує послуг захисника, а як вбачається з матеріалів справи під час адміністративного затримання останньому було забезпечено на умовах надання безоплатної правничої допомоги участь захисника Ничая В.М.

Між тим апеляційний суд бере до уваги відсутність будь-яких доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 та його захисник оскаржували незаконні дії працівників прикордонної служби, які склали стосовно першого протокол про адміністративне правопорушення у передбачений законом спосіб, у разі наявності, на їх думку, таких порушень.

Важливо зауважити, що у матеріалах справи відсутні переконливі відомості, які дають апеляційному суду підстави вважати, що громадянин ОСОБА_1 , мешканець м. Вінниця, знаходився приблизно за 800 метрів від лінії державного кордону у напрямку до Республіки Білорусь, під час дії воєнного стану та тимчасової заборони чоловікам у віці від 18 до 60 років перетину державного кордону України, з іншою метою, а ніж спроба перетину державного кордону.

Апеляційні доводи захисника ОСОБА_1 не спростовують правильних висновків суду першої інстанції про доведеність вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, і апеляційним судом оцінюються як форма захисту.

З огляду на наведене вище апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції ОСОБА_1 обґрунтовано визнаний винуватим у вчиненні передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КпАП України правопорушенні, а тому, на переконання апеляційного суду, оскаржена постанова, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни, а подана захисником апеляційна скарга - без задоволення.

На підставі наведеного вище, керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу захисника Чорного Андрія Васильовича в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а постанову судді Любешівського районного суду Волинської області від 15 липня 2025 року без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського

апеляційного суду В.В. Гапончук