Справа №461/6441/25
Провадження №3/461/2367/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 серпня 2025 року суддя Галицького районного суду м. Львова Павлюк О. В., розглянувши матеріали справи, які надійшли зі Львівського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 3 ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И Л А:

05.08.2025 близько 11:56 год. гр. ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою: м. Львів, вул. Шпитальна, 11, у приміщенні магазину «АТБ», вийшов за лінію каси, не розрахувавшись за товар на загальну суму 286,40 грн, повторно протягом року, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 51 КУпАП.

Окрім цього, 05.08.2025 близько 19:37 год. гр. ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою: м. Львів, вул. Краківська, 30, у приміщенні магазину «Сім-23», вийшов за лінію каси, не оплативши товар на загальну суму 297,24 грн, повторно протягом року, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 51 КУпАП.

До суду надійшло дві справи про вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 51 КУпАП, та такі розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою).

Правила, встановлені ст. 36 КУпАП, допускають розгляд одним і тим же органом справ про адміністративні правопорушення відносно особи, яка вчинила кілька адміністративних правопорушень.

Адміністративні матеріали складені стосовно однієї особи та знаходяться у провадженні одного органу, уповноваженого на їх розгляд, у зв`язку з чим підлягають об`єднанню в одне провадження зі присвоєнням єдиного унікального номера справи 461/6441/25 (провадження 3/461/2367/25), оскільки їх спільний розгляд сприятиме всебічному та об`єктивному дослідженні обставин справи.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи. У матеріалах справи знаходиться клопотання ОСОБА_1 , у якій останній зазначає, що визнає вину у вчиненні інкримінованих йому адміністративних правопорушень та просить суд проводити розгляд справи без його участі.

У статті 1 КУпАП встановлено, що завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно зі статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності із законом.

Відповідно до положень ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправних зволікань) судового захисту. У поняття «розумний строк» розгляду справи Європейський суд з прав людини включає: складність справи, поведінку заявника, поведінку органів державної влади, важливість справи для заявника. В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, у першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Крім того, сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Відповідно до статті 129 Конституції України, розумні строки розгляду справ судом віднесено до основних засад судочинства в Україні. Ця засада втілена, зокрема, у статті 245 КУпАП.

За наведених обставин, з метою дотримання розумних строків розгляду справи та враховуючи, що особа, яка притягається до відповідальності не з`явилася в судове засідання, повідомлялась про дату, час і місце слухання справи, не подала суду жодних заяв чи клопотань, обізнана про наявність вказаного адміністративного провадження та скерування справи на розгляд до суду, вважаю можливим провести розгляд справи у її відсутності.

При цьому, суд також виходить з того, що положення Закону України «Про правовий режим воєнного стану» покладають на суд обов`язок продовжувати здійснювати правосуддя в умовах введення воєнного стану, за наявності такої можливості та встановлюють те, що повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені. При цьому, скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства прямо забороняється Законом.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до такого висновку.

У статті 245 цього ж Кодексу передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно зі ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У статті 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

При оцінці доказів суд керується принципом «поза розумним сумнівом», тобто доведення вини має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

У ч. 1 ст. 51 КУпАП встановлена відповідальністю за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, -

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 51 КУпАП передбачена відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частиною першою або другою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень за ч. 3 ст. 51 КУпАП підтверджується матеріалами справи про адміністративне правопорушення, а саме: протоколами про адміністративне правопорушення серії ВАД № 478920 та серії ВАД № 478916 від 05.08.2025, до яких ОСОБА_1 зауважень не висловив, рапортами інспектора поліції, долученими до протоколів, зі змісту яких встановлено, що такі відображають перебіг подій, наведених у протоколах, заявою керуючої магазину «Сім-23» ОСОБА_2 від 05.08.2025, заявою старшого охоронця АТБ-маркет ОСОБА_3 від 05.08.2025, довідками про вартість товару, письмовими клопотаннями ОСОБА_1 від 05.08.2028, у яких він підтверджує факт вчинення ним адміністративного правопорушення, постановою Залізничного районного суду м. Львова від 16.07.2025 та постановою Галицького районного суду м. Львова від 17.07.2025.

Аналізуючи докази у справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності будь-яких істотних суперечностей, суд вважає вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 51 КУпАП, доведеною повністю.

При обранні виду адміністративного стягнення щодо ОСОБА_1 суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Беручи до уваги те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, суд дійшов до висновку, що у цьому випадку необхідним та достатнім є адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту у межах санкції, яка встановлює відповідальність за відповідне правопорушення.

У статті 40-1КУпАП передбачено, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з правопорушника стягується 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а тому з особи яка притягається до відповідальності на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі визначеному законом.

Керуючись ст. ст. 51, 221, 275-280, 283-287 КУпАП, суддя -

П О С Т А Н О В И Л А:

1. Об`єднати в одне провадження справи № 461/6441/25 (провадження № 3/461/2367/25) та № 461/6441/25 (провадження № 3/461/2368/25) про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

2. Присвоїти об`єднаній справі номер № 461/6441/25 (провадження № 3/461/2367/25).

3. ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді адміністративне стягнення у вигляді адміністративного арешту строком на 10 (десять) діб.

4. Стягнути зі ОСОБА_1 на користь держави в особі Державної судової адміністрації України 605 гривень 60 копійок судового збору.

5. Початок строку адміністративного стягнення у виді адміністративного арешту обчислювати з моменту адміністративного затримання.

6. Виконання постанови у частині накладення адміністративного стягнення у вигляді адміністративного арешту покласти на начальника Львівського районного управління поліції № 1 ГУНП у Львівській області після набрання постановою суду законної сили.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Ольга ПАВЛЮК