ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/221/25 Справа № 711/7951/24 Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Головуючий у І інстанції Михальченко Ю. В. Доповідач в апеляційній інстанції Белах А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2025 року м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Белах А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу захисниці Струць Т.І. на постанову Придніпровського райсуду м. Черкаси від 26.02.2025 р. якою

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в

м. Харкові, громадянина України, не

працює, проживає

АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та нього накладено адмінстягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто судовий збір в розмірі 605,60 грн., -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до постанови суду, 29.09.2024 р. в 00:35 год. в м. Черкаси по вул. Симиренківська водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом BMW Х6, р/номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, захисниця Струць С.І. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду та закрити провадження по справі в зв`язку з відсутністю події і складу адмінправопорушення.

Крім того, подала клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке обґрунтовує тим, що строк на оскарження пропустила з поважних причин. Надто суворе тлумачення судом процесуальних норм позбавляє учасника справи права доступу до суду, однак пропустили строк лише на один день, апеляційна скарга складена та подана протягом десяти днів з дня складення повного тексту рішення, а тому просить поновити пропущений строк.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки судді не відповідають фактичним обставинам справи, суд не дослідив докази та не дав їм вірної правової оцінки.

Вважає що в матеріалах справи відсутні докази керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Оформлення матеріалів справи та відеозапис не відповідають інструкції. В матеріалах немає жодних доказів, які б свідчили, що саме ОСОБА_1 керував автомобілем та вчинив адмінправопорушення.

Працівники поліції порушили порядок та процедуру проходження огляду на стан сп`яніння, оформлення матеріалів правопорушення, відеозапису. Зауважує про нероз`яснення особі процесуальних прав, на ненадання копії протоколу, акту огляду на стан сп`яніння. Сам по собі протокол не є доказом вини правопорушника.

Дослідивши клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.

Неодмінним конституційним правом людини й громадянина є право на судовий захист, закріплене у ст. 55 Конституції України.

Відповідно до вимог ст. 285 КУпАП, постанова по справі про адмінправопорушення оголошується негайно після розгляду справи, а копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Матеріали справи не містять даних про вручення або надіслання ОСОБА_1 , який не був присутнім в судовому засіданні суду першої інстанції, засобами поштового зв`язку копії судового рішення одразу після розгляду справи.

Постанова ухвалена судом першої інстанції 26.02.2025 р., останнім днем строку подання апеляційної скарги було 8.03.2025 р., апеляційна скарга з клопотанням про поновлення строку сформована та подана до суду через систему «Електронний суд» 9.03.2025 р. (неділя), зареєстрована судом 10.03.2025 р. Якщо останній день строку для подання апеляційної скарги припадає на вихідний день (субота, неділя), то останнім днем строку вважається перший наступний робочий день. Захисниця, в передбачений законом строк подала апеляційну скаргу, а тому клопотання про поновлення строку не підлягає розгляду.

Вивчивши матеріали справи про адмінправопорушення, дослідивши відеоматеріали додані до матеріалів справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши мотиви і доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, при цьому, він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або не-обґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

За змістом закону, протокол про адмінправопорушення, пояснення особи, свідків, висновок експерта тощо, є документами, що офіційно засвідчує подію адмінправопорушення і, відповідно до ст. 251 КУпАП, є джерелами доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення. Протокол про адмінправопорушення складається відповідно до ст. ст. 254-256 КУпАП.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адмінправопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

При цьому суд повинен дати оцінку не тільки даним, додані до протоколу про адмінправопорушення, але й доказам, які представлені особою в порядку захисту. Досліджуючи всі наявні докази суддя дає їм об`єктивну оцінку з точки зору їх достовірності та ступеню підтвердження чи спростування обставин, що характеризують діяння особи як правопорушення.

Суд, який розглядав справу, ці вимоги закону виконав в повному обсязі.

Суд першої інстанції правильно встановив, що 29.09.2024 р. в 00:35 год. в м. Черкаси по вул. Симиренківська водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом BMW Х6, р/номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адмінправопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адмінвідповідальність.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, адмінвідповідальність настає у випадку керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адмінправопорушення підтверджується даними протоколу про адмінправопорушення серії ЕПР 1 № 139067 ( а. пр. 1), який складено уповноваженою посадовою особою, містить всі необхідні відомості та обставини вчинення правопорушення, сумніви чи зауваження до його змісту відсутні; направленням на огляд водія на стан сп`яніння ( а. пр. 3), рапортом працівника поліції Р. Боревича ( а. пр. 5), відповідно до яких водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на підставі виявлених в нього ознак сп`яніння різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, а й від отримання копії протоколу, підпису протоколу та направлення, що підтверджено відеозаписом долученим до матеріалів справи (а. пр. 6).

На переконання апеляційного суду вказані документи складені у відповідності до діючих нормативно-правових актів, які регулюють правові відносини та які є предметом судового розгляду.

Дослідивши відеозапис з нагрудних камер працівників поліції, який був досліджений і судом першої інстанції, апеляційний суд, використавши уповільнену швидкість відтворення та збільшивши розмір зображення, встановив, що на відеозапису зафіксовано, як у м. Черкаси на перехресті вул. Симиренківська-Сагайдачного водій автомобіля BMW Х6, р/номер НОМЕР_1 , створив аварійну ситуацію, а саме повертаючи праворуч виїхав на смугу зустрічного руху в лоб автомобілю патрульної поліції. Працівники поліції, уникнувши лобового зіткнення, розвернулися за перехрестям та, увімкнувши проблискові маячки червоного та синього кольорів, догнали та зупинили автомобіль BMW Х6, підїхавши поліцейські бачили пересідання ОСОБА_1 на пасажирське сидіння, при цьому останній втратив кросівок, за кермо сів інший чоловік з пасажирів, які були в автомобілі. Поліцейські при спілкуванні з водієм ОСОБА_1 виявили у нього ознаки алкогольного сп`яніння та запропоновали пройти огляд на визначення стану сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу або у лікарні. Поліцейські декілька раз пропонували водієві ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, однак водій ОСОБА_1 спочатку погоджується, потім відмовляється, а потім мовчить і не надає жодної відповіді на пропозицію пройти огляд на стан сп`яніння, а тому такі дії водія поліцейським були розцінені як відмова від проходження огляду на стан сп`яніння і відносно нього складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП за відмову від проходження огляду.

Доводи апеляційної скарги про те, що доказів які б свідчили, що саме ОСОБА_1 керував автомобілем та вчинив адмінправопорушення, працівники поліції порушили порядок та процедуру проведення огляду на стан сп`яніння, оформлення матеріалів правопорушення, та проведення відеозапису, а також про не роз`яснення особі процесуальних прав, ненадання копії протоколу, акту огляду на стан сп`яніння, є необґрунтованими, оскільки матеріали справи, в тому числі відеозапис з нагрудних відеокамер поліцейських, не підтверджують жодним чином ці всі доводи.

Суд дійшов обґрунтованого та правильного висновку, що саме ОСОБА_1 , будучі водієм автомобіля, відмовився виконати вимогу працівника поліції та пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці або у медичному закладі, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд.

На переконання апеляційного суду вказані документи складені у відповідності до діючих нормативно-правових актів, які регулюють такі правові відносини та які є предметом судового розгляду.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що постанову суду необхідно скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, тобто за відсутністю події і складу адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, тому що оскаржувана постанова є незаконною, необґрунтованою, винесеною з порушенням норм матеріального і процесуального права, без всебічного дослідження усіх доказів і без надання їм належної оцінки, то суд апеляційної інстанції вважає такі доводи безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення, оскільки з матеріалів провадження, зокрема з відеозапису з бодікамер поліцейських вбачається зафіксований факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що становить склад адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а відеозапис є найбільш достовірною формою документування, становить стандартну процедуру документування правопорушення.

Відповідно до вимог ст. ст. 130 та 266 КУпАП, працівникам поліції цілком достатньо встановити (побачити, почути) наявність у водія ознак алкогольного чи наркотичного сп`яніння (а вони вказані у протоколі про адмінправопорушення та відповідають тим, які перелічені в Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (затверджено наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 9.11.2015 р. № 1452/735) та на цій підставі провести огляд водія на стан сп`яніння. Водій за наявності таких обставин зобов`язаний пройти огляд, цей обов`язок покладений на нього п. 2.5 ПДР України. Ніякі обставини чи причини не звільняють водія від проходження такого огляду, відмова від проходження огляду має наслідком адмінвідповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП. За таких обставин докази перебування в стані сп`яніння для правильного розгляду справи не потрібні.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р. Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Суд правильно кваліфікував дії водія ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме як керування автомобілем з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів та відмова від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку на місці або в медичному закладі, чим останній порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та скоїв адмінправопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Європейський суд з прав людини зазначав, що право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії» від 9.07.1997 р.). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії» від 20.05.2010 р.).

Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції виніс незаконну постанову щодо нього у зв`язку з порушеннями норм матеріального права є необґрунтованими та спростовуються дослідженими та наведеними в постанові суду першої інстанції доказами.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого суду з приводу того, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП доведена сукупністю доказів, вони є логічними, послідовними та узгоджуються з іншими матеріалами провадження.

ОСОБА_1 мав усвідомлювати та передбачати наслідки його дій під час керування транспортним засобом, можливість втратити право керування транспортним засобом в разі істотного порушення вимог ПДР України.

Само по собі твердження ОСОБА_1 про те, що автомобілем керувала інша особа не є безумовною підставою для скасування постанови суду, тому що ці твердження повністю спростовуються матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги мають ознаки надмірного формалізму, не спростовують встановлені у справі фактичні обставини, зводячись до власного тлумачення положень закону, переоцінки доказів і незгоди апелянта з висновками суду щодо їх оцінки, а отже й не є підставами для скасування вірного по суті судового рішення.

Невизнання ОСОБА_1 своєї вини суд першої інстанції обґрунтовано визнав, як бажання уникнути відповідальності за вчинення даного правопорушення, оскільки доводи викладені в апеляційній скарзі не спростовують факт керування ним автомобілем з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а в подальшому і його відмову від проходження огляду на стан сп`яніння та не звільняють його від відповідальності за скоєне.

Всі інші доводи викладені в апеляційній скарзі, сприймаються судом як спроба уникнути відповідальності, оскільки безспірних та переконливих доказів, які б могли об`єктивно спростувати вчинення ОСОБА_1 вищезазначеного правопорушення, суду не надано.

Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції виніс незаконну постанову щодо нього у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, а також через порушення норм матеріального і процесуального права, є необґрунтованим та спростовуються даними відеозапису.

Суд першої інстанції обґрунтовано притягнув ОСОБА_1 до адмінвідповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, зокрема його вина підтверджується зібраними доказами, які містяться в матеріалах справи та які були предметом дослідження суду першої інстанції і їм надана правова оцінка.

Таким чином, з урахуванням наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що підстав для задоволення апеляційної скарги по суті немає, а постанова суду першої інстанції є законною, обґрунтованою і скасуванню або зміні не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Придніпровського райсуду м. Черкаси від 26.02.2025 р., якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін, апеляційну скаргу захисниці Струць Т.І. залишити без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Белах А.В.