П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2025 року місто Київ

Суддя Оболонського районного суду міста Києва Примак-Березовська О.С., розглянула матеріали адміністративної справи про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 154 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

в с т а н о в и л а :

Протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 633526 від 23 липня 2025 року встановлено, що 25 червня 2025 року о 20 год. 00 хв. ОСОБА_1 перебуваючи за адресою: м. Київ, просп. В. Івасюка, 2-Д, проводила вигул собаки породи «Курцхаар» без намордника, внаслідок чого собака накинулася та нанесла кусаючі рани собаці породи «Померанський шпіц», власником якої є ОСОБА_2 . Таким чином ОСОБА_1 спричинила майнову шкоду потерпілій та порушила пункт 1 частини 5 статті 9 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження», за що передбачена адміністративна відповідальність за частиною 3 статті 154 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).

У судовому засіданні представник правопорушника адвокат Кравець Р.Ю. заперечував вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та пояснив, що з матеріалів справи не вбачається можливим встановити, чи дійсно власницею собака породи «Курцхаар» є ОСОБА_1 . Зазначив, що протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №633526 від 23 липня 2025 року містить порушення норм статі 256 КУпАП, зокрема, щодо визначення складу адміністративного правопорушення, ідентифікації собаки та її власника. Також звернув увагу, що з відеоматеріалів, долучених до справи, вбачається, що собака породи «Курцхаар» перебувала в наморднику та на повідку, що суперечить обставинам вчиненого прпавопорушення, зазначеним у протоколі.

Потерпіла ОСОБА_2 у судовому засіданні надала пояснення аналогічні заяві про вчинене правопорушення та складеному протоколу, а також зазначила, що її собака породи «Померанський шпіц» отримав тяжкі поранення від нападу собака породи «Курцхаар». Відразу після інциденту тварину доставили до ветеринарної клініки, однак попри надану допомогу було прийнято рішення про проведення евтаназії через те, що нанесені травми були не сумісні із життям собаки.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, відповідно до положень статтею 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» поводження з тваринами ґрунтується на принципах, зокрема, утримання і поводження з домашніми тваринами без мети заподіяння шкоди як оточуючим, так і самій тварині.

Встановлено, що ОСОБА_1 порушила частину 5 статті 9 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження», якою передбачено, що особа, яка супроводжує тварину, зобов`язана забезпечити: безпеку оточуючих людей і тварин, а також майна від заподіяння шкоди супроводжуваною домашньою твариною; безпеку супроводжуваної домашньої тварини; безпеку дорожнього руху при проходженні з домашньою твариною біля транспортних шляхів і при їх переході шляхом безпосереднього контролю за її поведінкою; наявність повідка для здійснення вигулу собак та інших домашніх тварин, які можуть становити небезпеку для життя чи здоров`я людини, поза місцем постійного утримання таких тварин, а також намордника на собаках порід, що включені до Переліку небезпечних порід собак, що затверджується Кабінетом Міністрів України; наявність на домашній тварині нашийника з ідентифікуючими позначками.

Частина 3 статті 154 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за дії, передбачені частиною першою цієї статті, що спричинили заподіяння шкоди здоров`ю людини або її майну, а саме утримання собак і котів у місцях, де це заборонено відповідними правилами, утримання незареєстрованих собак, приведення їх у громадські місця, вигулювання собак без повідків та намордників (крім собак, породи яких не внесені до Переліку небезпечних порід собак) чи в не відведених для цього місцях, а також неприбирання власником тварини її екскрементів під час перебування тварини у громадському місці (крім вигулювання у спеціально відведених для цього місцях).

Частиною 4 статті 12 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» визначено, що шкода, заподіяна особі або майну фізичної особи, а також шкода, заподіяна майну юридичної особи твариною, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її утримує.

Відповідно до пункту 1.4 Правил утримання собак та котів у м. Києві затверджених рішенням Київради від 25 жовтня 2007 року (далі - Правила), відповідальність за дії тварин несуть їх власники, особи, яким тварини належать на інших підставах, що не суперечать чинному законодавству, а також особи, які супроводжують тварину.

Пунктом 3.4 Правил утримання собак та котів у м. Києві передбачено, що при утриманні собак і котів їх власникам необхідно, зокрема, запобігати прояву небезпечних дій з боку тварин, які утримуються, по відношенню до людей, інших тварин або майна.

Пунктом 5.3 Правил утримання собак та котів у м. Києві визначено, що особа, яка супроводжує тварину, зобов`язана забезпечити безпеку: супроводжуваної тварини; оточуючих людей і тварин, а також майна від заподіяння шкоди супроводжуваною твариною; дорожнього руху при проходженні з твариною біля транспортних шляхів і при їх переході шляхом безпосереднього контролю за її поведінкою.

Пунктом 5.5 Правил утримання собак та котів у м. Києві дозволяється виводити собак за межі квартири, території подвір`я, організацій, підприємств тощо лише на повідку з прикріпленим до нашийника особистим номерним знаком, а потенційно небезпечних собак та собак, що визнані небезпечними, обов`язково на короткому повідку (не більше 1,2 м) і в наморднику.

Основним принципом передбаченим статтею 3 Європейської конвенції про захист домашніх тварин, яка ратифікована Україною 13 листопад 1987 року (далі - Конвенція), передбачено, що ніхто не повинен спричиняти для домашньої тварини непотрібного болю, страждання або пригнічення.

При цьому, згідно з частиною першою статті 1 Конвенції визначено, що під домашньою твариною мається на увазі будь-яка тварина, яку утримує чи збирається утримувати людина, зокрема у своїй оселі для власного задоволення й товариства.

Суд відхиляє доводи представника правопорушниці щодо відсутності підстав вважати, що власницею собаки породи «Курцхаар» є ОСОБА_1 , яка спричинила шкоду, несумісну із життям собаці породи «Померанський шпіц», власником якої є ОСОБА_2 , оскільки це спростовується поясненнями свідка ОСОБА_3 , яка показала, що проживає в одному під`їзді, будинку АДРЕСА_2 , і на власницю собаки «Курцхаар» на ім`я ОСОБА_4 неодноразово скаржилися інші сусіди щодо агресивної поведінки її собаки під час вигулу.

Крім того, суд враховує, що власницю собаки породи «Курцхаар» ОСОБА_1 ідентифіковано, у тому числі, через публічне оголошення про інцидент і пошук у соціальній мережі Фейсбук, що вказує на те, що саме вона утримує таку собаку.

Також, суд враховує факт того, що порода собаки «Курцхаар» є доволі впізнаваною за зовнішнім виглядом і нерозповсюдженою серед власників тварин, що полегшує ідентифікацію саме цієї собаки.

Суд звертає увагу й на те, що під час пошуку власника тварини та свідків обставин цієї події, у згаданій соціальній мережі містяться коментарі, згідно з якими порода собаки «Курцхаар» у мікрорайоні, де проживає правопорушниця ОСОБА_1 , неодноразово була помічена у агресивній поведінці щодо інших тварин.

У цьому аспекті суд враховує вказане електронне листування, оскільки воно дало змогу встановити особу правопорушниці та вказало на інші істотні обставини вчиненого правопорушення, які у подальшому підтвердились матеріалами справи, поясненнями потерпілої та свідків.

Водночас, суд враховує висновки Великої Палати Верховного Суду, який послідовно додержується правової позиції про те, що роздруківки електронного листування не є ані письмовими доказами, ані електронними документами (копіями електронних документів) у розумінні частини 1 статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг». Однак, якщо з урахуванням конкретних обставин справи суд дійде висновку про те, що відповідне електронне листування дає змогу встановити його учасників та може підтверджувати ті чи інші доводи сторін, наприклад щодо наявності між ними відповідних відносин, ведення певних перемовин тощо, суд може прийняти таке листування як доказ і в такому разі надати йому оцінку сукупно з іншими доказами у справі (постанова у справі № 916/3027/21).

З огляду на зазначене та виходячи з вимог першої статті Конвенції, суд вважає встановленим факт того, що саме ОСОБА_1 утримує собаку породи «Курцхаар», а тому може вважатися її власницею.

При цьому, факт того, що вказана тварина не зареєстрована у належний спосіб за власником згідно з положеннями чинного законодавства, свідчить лише про можливу наявність іншого складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 154 КУпАП, та висновків суду у цій частині не спростовує.

Також суд відхиляє доводи представника щодо обставин адміністративного правопорушення у частині того, що саме потерпіла ОСОБА_2 власниця породи «Померанський шпіц» порушила пункт 3 частини 5 статті 9 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження», оскільки допустила вигул собаки з дитиною, яка не досягла 14-річного віку, позаяк такі доводи спростовуються показами потерпілої та неповнолітнього ОСОБА_5 .

Так, ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що вигулювала собаку разом із сином, однак на декілька хвилин відлучилася додому, щоб забрати воду для тварини, і саме у ці декілька хвилин її відсутності стався вказаний напад. Такі пояснення потерпілої повністю підтверджуються відібраними поясненнями її сина ОСОБА_5 .

Враховуючи досліджені в судовому засіданні відеозаписи та період часу, за який відбувся напад однієї тварини на іншу, суд вважає такі пояснення обґрунтованими, достатніми і переконливими.

Щодо доводів представника в частині того, що собака породи «Курцхаар» не входить до Переліку небезпечних порід собак, затверджених постановою КМУ від 10 листопада 2021 року № 1164 (далі - Перелік), а тому не мала бути на повідку і в наморднику, суд зазначає таке.

Дійсно, згідно з вказаним Переліком дана порода не віднесена до небезпечних порід.

Водночас, згідно з відкритими джерелами інформації щодо цієї породи вбачається, що собака «Курцхаар», є мисливською породою лягавих собак середньо-великих розмірів, самці цієї породи сягають 58-64 см, 25-32 кг, самки - 53-59 см, 20-27 кг. Тобто, дана собака має досить великі габарити у порівнянні з собакою потерпілої, а її мисливська порода зумовлює відповідне виховання,

корекцію та контроль поведінки.

У цьому аспекті суд зауважує, що досліджений відеозапис із безпосереднім фактом нападу собаки породи «Курцхаар» на собаку породи «Померанський шпіц» свідчить про те, що собака правопорушниці, хоч і не входить до Переліку небезпечних, однак її поведінка вказує на небезпечний та агресивний характер, оскільки напад вчинено зненацька, без жодної причини з особливою жорстокістю, що призвело до тяжких наслідків.

Крім того, згідно з відеозаписом та поясненнями свідків, собаку правопорушниці неможливо було зупинити, вона не реагувала на дії ОСОБА_1 та неповнолітнього ОСОБА_5 , які намагалась зупинити напад. Також про небезпечність та агресивність цієї собаки вказує те, що ОСОБА_1 намагаючись зупинити свою собаку, не впоралась з твариною та впала на асфальт, що підтверджується показами свідків та відповідними доказами у вигляді фото події.

Доводи захисника про те, що вказана собака була у наморднику, не спростовують факту вчинення адміністративного правопорушення, оскільки намордник має нести відповідну функцію - стримування та захист від можливого спричинення і заподіяння шкоди здоров`ю людини або її майну.

Тобто, у даному випадку, диспозиція частини 1 статті 154 КУпАП має розглядатися, в обов`язковому посутньому зв`язку із частиною 3 цієї статті, тому, саме при встановленні факту заподіяння шкоди, дане правопорушення кваліфікується за частиною 3 статті 154 КУпАП.

Отже, формальна наявність наморднику на собаці, не нівелює наслідків, які спричинили шкоду майну потерпілої ОСОБА_2 , що призвело до смерті її домашньої тварини.

Доводи представника правопорушниці про відсутність причинно-наслідкового зв`язку між завданою шкодою та смертю собаки породи «Померанський шпіц», суд відхиляє, оскільки такі спростовуються наданими медичними документами ветеринарної клініки Зоолюкс.

У цьому аспекті судом встановлено, що вказані довідки та виписки видані одразу після огляду постраждалої тварини, яка перебувала близько години під наглядом лікарів, а потім за порадою останніх та із гуманістичних міркувань, власницею вирішено провести евтаназію.

Суд враховує, що такі наслідки - у вигляді евтаназії (присипання) проведені цілком із дотриманням статті 11 Конвенції з метою припинення страждань тварини, яка отримала травми не сумісні із життям, що встановлено лікарськими довідками та поясненнями потерпілої.

Отже, вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 154 КУпАП підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД №633526 від 23 липня 2025 року, матеріалами відеофіксації правопорушення, заявою ОСОБА_2 про вчинене правопорушення від 30 червня 2025 року, поясненнями ОСОБА_2 від 2 липня 2025 року та 9 липня 2025 року, поясненнями свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 . ОСОБА_3 від 23 липня 2025 року.

Судом встановлено, що факт спричинення тілесних ушкоджень собаці породи «Померанський шпіц», які призвели до проведення евтаназії тварини, підтверджується матеріалами справи, а саме: довідкою на одержання праху № 2.264454К від 26 червня 2025 року, витягом з амбулаторного журналу від 25 червня 2025 року та підсумковим рахунком від 2 липня 2025 року.

Суд зазначає, що утримуючи собаку, її господар має знати і розуміти не тільки свої права, але й обов`язки, і усвідомлювати необхідність їх узгодження з правами і свободами інших людей. Не дотримуючись цих принципових положень, порушуючи відповідні правила поводження з собаками, ставлячи життя і здоров`я, та майно інших людей у небезпеку, господар собаки порушує свій конституційний обов`язок, закріплений у статті 68 Конституції України, де зазначено, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Відповідно до вимог статті 245, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд повинен належним чином з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постанова судді згідно статті 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, установлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Ретельно дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення захисника та потерпілої, приймаючи до уваги характер вчиненого правопорушення, ступінь вини ОСОБА_1 , оцінивши обставини, передбачені статтями 34-35 КУпАП, суд вважає можливим застосувати до правопорушниці адміністративне стягнення у вигляді штрафу з конфіскацією тварини, відповідно до частини 3 статті 154 КУпАП.

Статтею 265-5 КУпАП передбачено, що за наявності підстав вважати, що власником тварини вчинено порушення, за яке відповідно до цього Кодексу може бути накладено адміністративне стягнення у вигляді конфіскації тварини, особа, уповноважена на складання протоколу про адміністративні правопорушення відповідно до статей 88-1, 89 та 154 цього Кодексу, тимчасово вилучає тварину до набрання законної сили постановою у справі про адміністративне правопорушення. Про тимчасове вилучення тварини складається протокол або робиться запис у протоколі про адміністративне правопорушення.

Порядок тимчасового вилучення тварини визначається Кабінетом Міністрів України. До тимчасового вилучення тварини застосовуються положення цього Кодексу щодо тимчасового вилучення речей та документів з урахуванням особливостей, встановлених цією статтею.

Згідно статті 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 29, 33-35, 40-1, частини 3 статті 154, статтями 247, 279, 283-285 КУпАП, суддя -

у х в а л и л а:

Визнати винною ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 154 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок з конфіскацією собаки породи «Курцхаар».

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Строк пред`явлення постанови до примусового виконання три місяці з наступного дня після набрання постановою законної сили.

Роз`яснити, що у разі несплати правопорушником штрафу протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, у порядку примусового виконання постанови з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу відповідно до положень статті 308 КУпАП.

Постанова суду може бути оскаржена протягом десяти днів з моменту її проголошення до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд м. Києва.

Учасник справи, якому копія постанови суду не вручена в день її проголошення, має право на поновлення строку для апеляційного оскарження, якщо скаргу подано протягом десяти днів з моменту отримання її копії.

У разі апеляційного оскарження, постанова суду набирає законної сили у разі прийняття апеляційним судом судового рішення про повернення апеляційної скарги, закриття апеляційного провадження, залишення її без розгляду або без задоволення.

Повний текст постанови складено та проголошено 19 серпня 2025 року.

СУДДЯ Ольга ПРИМАК-БЕРЕЗОВСЬКА