П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.08.2025 Справа №607/10864/25 Провадження №3/607/4439/2025

місто Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Якімець Тарас Ігорович розглянув матеріали, які надійшли з Управління стратегічних розслідувань в Тернопільській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, паспорт громадянина України № НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення

У С Т А Н О В И В:

У протоколі про адміністративне правопорушення від 23 травня 2025 року № 162 вказано, що ОСОБА_1 , після звільнення з посади головного спеціаліста-юрисконсульта відділу енергозабезпечення та енергозбереження управління житлово-комунального господарства та енергозбереження департаменту архітектури, містобудування, житлово-комунального господарства та енергозбереження Тернопільської обласної державної адміністрації (Тернопільської обласної військової адміністрації), та відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» від 14 жовтня 2014 року

№ 1700-VII (далі Закон № 1700), примітки до статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), будучи суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язане з корупцією, в порушення вимог абзацу 1 частини другої статті 45 Закону № 1700, несвоєчасно, без поважних причин, а саме 07.11.2024 о 16:57 год. подала на офіційний веб-сайт Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (надалі декларація), яка припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями (перед звільненням), чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною першою статті 172-6 КУпАП. Згідно із статтею 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей; незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Наказом № 29-к від 05.05.2021 «Про призначення працівників департаменту архітектури, містобудування, житлово-комунального господарства та енергозбереження обласної державної адміністрації» ОСОБА_1 05 травня 2021 року призначено на посаду головного спеціаліста-юрисконсульта відділу енергозабезпечення та енергозбереження управління житлово-комунального господарства та енергозбереження департаменту архітектури, містобудування, житлово-комунального господарства та енергозбереження Тернопільської обласної державної адміністрації (Тернопільської обласної військової адміністрації). Відповідно до наказу № 26-К від 12.06.2024 «Про звільнення ОСОБА_1 », ОСОБА_1 12.07.2024 року звільнено з посади головного спеціаліста-юрисконсульта відділу енергозабезпечення та енергозбереження управління житлово-комунального господарства та енергозбереження департаменту архітектури, містобудування, житлово-комунального господарства та енергозбереження Тернопільської обласної державної адміністрації (Тернопільської обласної військової адміністрації), відповідно до частини другої статті 86 Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII за угодою сторін.

Статтею 8 Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII передбачено, що державний службовець зобов`язаний дотримуватися Конституції та законів України, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. У статті 5 Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII визначено, що на державних службовців поширюється дія Закону № 1700. Так, відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини першої статті 3 Закону № 1700 державні службовці є суб`єктами, на яких поширюється дія Закону № 1700. Абзацом 1 частини другої статті 45 Закону № 1700 передбачено, що особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а», «в» «г» пункту 2

частини першої статті 3 Закону № 1700, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, протягом 30 календарних днів з дня припинення відповідної діяльності подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями. Відповідно до підпункту 2 пункту 2 розділу II Порядку заповнення та подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого наказом Національного агентства з питань запобігання корупції від 08 листопада 2023 року № 252/23 (далі Порядок), декларація при звільненні декларація, яка подається відповідно до абзацу першого частини другої статті 45 Закону № 1700 протягом 30 днів з дня припинення діяльності. Така декларація подається за період, який не був охоплений деклараціями, раніше поданими суб`єктом декларування, та містить інформацію станом на останній день такого періоду, яким є останній день здійснення діяльності. Під раніше поданими деклараціями розуміються як декларації, що були подані до Реєстру відповідно до Закону № 1700, крім декларації кандидата на посаду. Відповідно до роз`яснень Національного агентства з питань запобігання корупції (далі НАЗК) щодо фінансової доброчесності: застосування окремих положень Закону № 1700 стосовно заходів фінансового контролю (подання декларації, повідомлення про суттєві зміни в майновому стані, повідомлення про відкриття валютного рахунку) від 13 листопада 2023 року № 4 (зі змінами) суб`єкти декларування, які звільнились у період з 12.10.2023 до 31.12.2023 року подають декларацію з позначкою «при звільненні» за період, не охоплений раніше поданими деклараціями протягом 30 днів з дня припинення перебування на посаді / в статусі, що визначені статтею 3 Закону № 1700.

Таким чином, ОСОБА_1 повинна була подати декларацію за період, не охоплений раніше поданими деклараціями протягом 30 календарних днів з дня звільнення з посади головного спеціаліста-юрисконсульта відділу енергозабезпечення та енергозбереження управління житлово-комунального господарства та енергозбереження департаменту архітектури, житлово-комунального господарства та енергозбереження Тернопільської обласної державної адміністрації, тобто не пізніше 23:59 год. 11.08.2024.

Однак, як вбачається з даних Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, ОСОБА_1 подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, перед звільненням лише 07.11.2024 о 16:57 год., тобто несвоєчасно. ОСОБА_1 , будучи головним спеціалістом-юрисконсультом відділу енергозабезпечення та енергозбереження управління житлово-комунального господарства та енергозбереження департаменту архітектури, житлово-комунального господарства та енергозбереження Тернопільської обласної державної адміністрації була ознайомлена із Законом № 1700, що підтверджується п. 15.4 особової картки державного службовця, де стоїть особистий підпис останньої.

Відповідно до інформації НАЗК про послідовність дій користувача «Єдиного державного реєстру, декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», які вчинила ОСОБА_1 за період з 13.07.2024 по 08.11.2024, остання лише о 16:57:40 год. 07.11.2024 після заповнення/перегляду необхідних розділів подала декларацію (перед звільненням). Пунктом 5 розділу ІІ Порядку передбачено, що суб`єкт декларування підписує декларацію шляхом накладання на неї особистого кваліфікованого електронного підпису або удосконаленого електронного підпису відповідно до вимог законодавства.

Подання декларації до Реєстру підтверджується шляхом надсилання повідомлення суб`єкту декларування на адресу його електронної пошти, зазначену в персональному електронному кабінеті, та до персонального електронного кабінету суб`єкта декларування. ОСОБА_1 вказаних вимог Закону № 1700 не дотрималась. Згідно з частиною першою статті 172-6 КУпАП відповідальність за вказаною статтею настає за умови несвоєчасного подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Відповідно до роз`яснень, вказаних у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією» від 22 травня 2017 року № 223-943/0/4-17, під поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв`язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою тощо. Поважні причини щодо несвоєчасного подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, яка припиняє таку діяльність, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями у ОСОБА_1 відсутні.

Таким чином, ОСОБА_1 , звільнена з посади головного спеціаліста-юрисконсульта відділу енергозабезпечення та енергозбереження управління житлово-комунального господарства та енергозбереження департаменту архітектури, містобудування, житлово-комунального господарства та енергозбереження Тернопільської обласної державної адміністрації (Тернопільської обласної військової адміністрації), будучи особою, яка відповідно до п.п. «в» пункту 1 частини першої статті 3 Закону № 1700 є суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог абзацу 1 частини другої статті 45 Закону № 1700, несвоєчасно, без поважних причин, а саме 07.11.2024 о 16:57 год., подала на офіційний веб-сайт НАЗК декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, яка припиняє діяльність, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями (перед звільненням), чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною першою статті 172-6 КУпАП. Одним з основоположних принципів діяльності із запобігання і протидії корупції є невідворотність відповідальності за вчинення корупційних правопорушень, оскільки ці правопорушення несуть негативні наслідки, які можуть виявитися у підриві авторитету органів державної влади, органів місцевого самоврядування та зашкодити суспільним інтересам, а отже таке правопорушення не може бути визнане як малозначне. Відтак, незалежно від виду суб`єкту та його службової діяльності, рангу та інших характеристик його обов`язком є діяти лише в рамках закону. Ураховуючи те, що склади правопорушень, передбачених у статті 172-6 КУпАП, належать до формальних, вони не містять ознаки настання шкідливих матеріальних наслідків. Тому для встановлення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 172-6 КУпАП, достатньо тільки факту несвоєчасного подання декларації, без поважних причин

(а.с. 2 8).

Захисник ОСОБА_1 адвокат Іщук Іван Миколайович заявив клопотання про звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за малозначністю правопорушення, обмежившись усним зауваженням, а адміністративну справу відносно неї закрити. Крім того захисник у судовому засідання також просив закрити провадження з огляду на недоведеність у діях особи, якій інкриміновано вчинення правопорушення, складу адміністративного проступку зважаючи на відсутність умислу на його вчинення.

У судовому засіданні особа, яку притягують до адміністративної відповідальності, пояснила, що повністю розуміє зміст роз`яснених їй прав, передбачених статтею 63 Конституції України та статтею 268 КУпАП, визнала факт несвоєчасності подання декларації, проте вказала, що умислу щодо вчинення цього правопорушення у неї не було, її дії не мали значних шкідливих наслідків для суспільства й держави, вона доглядає за дитиною, яка часто хворіє, а тому недотрималась відповідних вимог законодавства. ОСОБА_1 вказала, що вважає, що в її діях немає складу правопорушення, проте якщо суд дійде протилежного висновку, просила суворо не карати й визнати таке діяння малозначним.

Заслухавши пояснення особи, яку притягують до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого їй правопорушення доведена такими матеріалами справи, а саме:

інформаційною карткою про результати судового провадження про кримінальне корупційне правопорушення або розгляду справи про адміністративне корупційне правопорушення (а.с. 1);

протоколом про адміністративне правопорушення від 23 травня 2025 року № 162

(а.с. 2 8);

скріншотом з офіційного сайту НАЗК (а.с. 9);

копією декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування після звільнення за період з 01 січня 2024 року по 12 липня 2024 року

(а.с. 10 16);

листом ДСР НП України № 16707/02-2025 від 02 травня 2025 року (а.с. 17);

листом НАЗК № 47-06/34233-25 від 21 квітня 2025 року (а.с. 18);

повідомленням НАЗК про факт неподання чи несвоєчасне подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування № 68645/0/06-25

від 15 квітня 2025 року (а.с. 19, 20);

копією витягу із наказу № 26-к від 12.06.2024 «Про звільнення ОСОБА_1 »

(а.с. 21, 33);

листом сектору з питань запобігання та виявлення корупції Тернопільської ОВА

№ 11-3708/16 від 08 квітня 2025 року (а.с. 22);

послідовність дій користувача ЄДРДОУВФДМС (а.с. 23, 24);

рапортом начальника 1-го сектору (протидії корупції) УСР у Тернопільській області ДСР НПУ майора поліції Ю. Смітюха (а.с. 25);

листом УСР у Тернопільській області № 53252-2025 від 07 травня 2025 року (а.с.26 28);

листом департаменту архітектури, містобудування, житлово-комунального господарства та енергозбереження Тернопільської обласної державної адміністрації (Тернопільської обласної військової адміністрації) № 01-09/768 від 08 травня 2025 року (а.с. 29);

характеристикою ОСОБА_1 № 01-09/765 від 08 травня 2025 року (а.с. 30);

копією наказу № 14-к від 13 травня 2020 року (а.с. 31);

копія наказу № 29-к від 05 травня 2021 року (а.с.32);

заявою ОСОБА_1 від 14 червня 2024 року (а.с. 34);

копією наказу № 53-к від 09 серпня 2021 року (а.с. 35);

копією наказу № 18-к від 09 квітня 2019 року (а.с. 36);

копією наказу № 35-к від 19 липня 2019 року (а.с. 37);

копія особової картки державного службовця № 77 (а.с. 38 44);

копією посадової інструкції державного службовця (а.с. 45 47);

листом Управління Служби безпеки України в Тернопільській області № 69/5/1/1-1550

від 23 травня 2025 року (а.с. 48);

витягом з положення про УСР в Тернопільській області (а.с. 49 50).

За частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 68 Конституції України встановлено, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Згідно зі статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будьякі фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з вимогами статей 245, 252, 280, 283 КУпАП при розгляді справи про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи, зокрема підлягають для з`ясування питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, водночас рішення приймається на підставі доказів, долучених у суді й оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженню всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Частиною першою статті 172-6 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, а відповідальність настає лише за умови, що особа усвідомлювала протиправний характер своїх дій і мала прямий умисел, спрямований на несвоєчасне подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, керуючись при цьому особистим інтересом чи інтересами третіх осіб, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо припускала настання цих наслідків (стаття 10 КУпАП).

Аналіз вказаних норм приводить до висновку, що склад правопорушення за частиною першою статті 172-6 КУпАП є формальним, обов`язковим елементом його об`єктивної сторони є умисна дія.

У частині першій статті 1 Закону № 1700 зазначено, що суб`єкти декларування особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а», «в» «ґ» пункту 2, пункті 4 частини першої статті 3 Закону № 1700, інші особи, які зобов`язані подавати декларацію відповідно до Закону № 1700.

Згідно з підпунктом «в» пункту 1 частини першої статті 3 Закону № 1700 державні службовці, посадові особи місцевого самоврядування є суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону.

Як встановлено судом під час судового розгляду, ОСОБА_1 , обіймаючи посаду головного спеціаліста-юрисконсульта відділу енергозабезпечення та енергозбереження управління житлово-комунального господарства та енергозбереження департаменту архітектури, містобудування, житлово-комунального господарства та енергозбереження Тернопільської обласної державної адміністрації (Тернопільської обласної військової адміністрації), будучи суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язане з корупцією, несвоєчасно, без поважних причин, 07.11.2024 подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування після звільнення за період з 01 січня 2024 року по 12 липня 2024 року.

Як вбачається з даних Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, ОСОБА_1 подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування після звільнення за період з 01 січня 2024 року по 12 липня 2024 року, лише 07.11.2024 о 16:57 год., тобто несвоєчасно.

Поважні причини щодо несвоєчасного подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування після звільнення за період з 01 січня 2024 року по 12 липня 2024 року у ОСОБА_1 відсутні.

ОСОБА_1 припинила повноваження суб`єкта декларування відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини першої статті 3 Закону № 1700 та була зобов`язана подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, «При звільненні» до 00:00 год. 12.08.2024.

Однак, як вбачається з даних Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, ОСОБА_1 подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями «При звільненні», лише 07.11.2024 о

16:57 год., тобто несвоєчасно.

Поважні причини щодо несвоєчасного подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, «При звільненні» у ОСОБА_1 відсутні.

Відповідальність за порушення статті 45 Закону № 1700 передбачена частиною першою статті 172-6 КУпАП. Суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого частиною першою статті 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу.

Орган, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення, повинен довести наявність в діях особи умислу на несвоєчасне подання такої декларації. В матеріалах адміністративної справи наявні достатні докази, які підтверджують наявність в діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 172-6 КУпАП. Діяння ОСОБА_1 кваліфіковані правильно.

Суд критично оцінює доводи сторони захисту щодо відсутності умислу на вчинення цього правопорушення, оскільки у матеріалах справи достатньо доказів про обізнаність особи стосовно наявності обов`язку дотримуватися вимог антикорупційного законодавства, зокрема у частині необхідності своєчасного подання відповідних декларацій. Судом не встановлено обставин, які б об`єктивно перешкоджали особі, якій інкриміновано вчинення правопорушення, у встановлений Законом № 1700 строк подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями «При звільненні». Крім того, суд звертає увагу на взаємовиключність аргументації ОСОБА_1 та її захисника щодо відсутності підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності, адже з одного боку надано пояснення про відсутність складу відповідного проступку, а з іншого заявлено клопотання про звільнення від адміністративної відповідальності на підставі статті 22 КУпАП, якою передбачено можливість звільнення від відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення з застосуванням такого заходу реагування як усне зауваження.

Таким чином, суд констатує, що ОСОБА_1 несвоєчасно, без поважних причин, а саме: 07.11.2024 (замість 12.08.2024), подала на офіційний веб-сайт НАЗК декларацію за період з 01 січня 2024 року по 12 липня 2024 року, чим вчинила адміністративне правопорушення пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною першою статті 172-6 КУпАП.

Згідно із частиною четвертою статті 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтею 51 та статтями 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Для визначення початку перебігу строку давності притягнення особи до адміністративної відповідальності за адміністративні правопорушення, пов`язане з корупцією, має істотне значення як день його вчинення, так і день виявлення правопорушення.

Як вбачається з матеріалів справи, листом від 21.04.2025, Управління проведення спеціальних перевірок та контролю за своєчасним поданням декларацій повідомило Департамент стратегічних розслідувань Національної поліції України про те, що НАЗК встановлено, що ОСОБА_1 несвоєчасно подано декларацію.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що днем виявлення правопорушення слід вважати саме 21.04.2025, і саме з цієї дати необхідно відраховувати початок шестимісячного строку для накладення адміністративного стягнення.

Поважних причин несвоєчасного подання ОСОБА_1 декларацій, зокрема у зв`язку з хворобою та перебуванням на лікуванні, внаслідок воєнних дій, стихійного лиха, технічних збоїв офіційного веб-сайту НАЗК, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою тощо, судом не встановлено та на відповідні обставини сторона захисту не посилалась у своїх запереченнях.

Згідно з частиною першою статті 68 Конституції України незнання законів не звільняє особу від юридичної відповідальності.

Згідно зі статтею 68 Конституції України незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності. Презумпція знання законодавства (лат. Ignorantia juris non excusat незнання закону не вибачається) означає, що кожен вважається таким, що знає закони. З цього положення і випливає загальновідома формула: незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності, яка і міститься в частині другій статті 68 Конституції України. Презумпція знання законодавства поширюється тільки на закони та інші нормативно-правові акти, які доведені до відома населення у порядку встановленому законом. Згідно з частиною третьою статті 57 Конституції України закони та інші нормативно- правові акти, що визначають права та обов`язки громадян, не доведені до відома населення у порядку, встановленому законом, є нечинними. І відповідно, не можуть застосовуватись. Тому основною умовою набрання нормативно-правовим актом законної сили, і, отже, обов`язку його знати є його офіційне оприлюднення, яке здійснюється шляхом опублікування у офіційних друкованих виданнях. Опублікування нормативно-правового акта є юридичною підставою презумпції знання законодавства (ухвала Верховного Суду від 14 березня 2025 року, справа № 909/69/22).

При призначенні адміністративного стягнення суд виходить із змісту статті 33 КУпАП і враховує характер вчиненого правопорушення, обставини справи та наслідки, особу порушника, матеріальний стан особи, ступінь її вини, та з урахуванням положень статті 36 КУпАП доходить висновку про необхідність накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, передбаченого частиною першою статті 172-6 КУпАП у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти мінімумів доходів громадян.

Згідно зі статтею 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні у справі про адміністративне правопорушення підлягає сплаті особою, на яку накладено стягнення, а тому, відповідно до частини п`ятої статті 4 Закону України «Про судовий збір», із ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму, що становить 605,60 гривень.

Керуючись статтями 7, 9, 33, 34, 35, 40-1, 172-6, 245, 251, 280, 283, 284, 287, 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

П О С Т А Н О В И В:

1. ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить

850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок в дохід держави.

2. Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у сумі

605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

3. Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

4. У випадку несплати штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

5. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

6. Постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу підлягає примусовому виконанню після закінчення строку, установленого частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, шляхом звернення до виконання протягом трьох місяців з дня винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. У разі відстрочки виконання постанови відповідно до статті 301 Кодексу України про адміністративні правопорушення перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки.

7. Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

8. Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

9. Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

10. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Повний текст судового рішення виготовлено 18 серпня 2025 року.

Головуючий суддяТ. І. Якімець