Номер провадження3/205/3696/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.08.2025 м. Дніпро

Суддя Новокодацького районного суду міста Дніпра Дахно М.М., дослідивши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

На адресу суду з Відділу поліції №3 Дніпровського районного управління поліції №1 ГУНП в Дніпропетровській області надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.184 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 859235 від 21.07.2025 ОСОБА_1 30.06.2025 за адресою: АДРЕСА_1 , ухилилася від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до своєї прийомної доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка написала принижуючий текст відносно своєї знайомої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , чим ОСОБА_1 порушила ст.150 СКУ, ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства».

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 1 ст.184 КУпАП.

До протоколу уповноваженою особою долучено такі матеріали:

-копія заяви ОСОБА_4 начальнику ВП№3 Дніпровського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про виявлення у чаті «Сущності Дніпра» інформації, що принижує її доньку ОСОБА_3 , до якої вона долучила копію паспорта ОСОБА_4 , копію паспорта ОСОБА_5 , копію рішення виконавчого комітету Красногвардійської районної ради у м.Дніпропетровську від 22.08.2012 про створення прийомної сім`ї ОСОБА_4 та влаштування у сім`ю дитини ОСОБА_3 , фотознімок із відображенням фотографії дитини та повідомлення (без написів та зазначення джерела);

-копія пояснення ОСОБА_3 про те, що 30.06.2025 у телеграм-каналі « ІНФОРМАЦІЯ_4 » з`явилось фото, яке ображає її честь та гідність, невідома особа надіслала їй скрін, з якого видно, що вказану публікацію замовила ОСОБА_6 ;

-копія паспорта ОСОБА_2 ,

-копія паспорта ОСОБА_1 ,

-копія пояснення ОСОБА_2 про те, що вона мешкає разом із ОСОБА_1 та ОСОБА_7 , 30.06.2025 на пропозицію знайомої ОСОБА_8 відправила їй в особисті повідомлення фотографію раніше знайомої ОСОБА_3 та повідомлення образливого характеру, через декілька хвилин ОСОБА_8 виклала це фото із повідомленням в телеграм-канал « ІНФОРМАЦІЯ_4 » та надіслала їй скрін;

-копія рішення виконавчого комітету Ленінської районної ради у м.Дніпропетровську від 27.08.2013 про створення прийомної сім`ї подружжя ОСОБА_9 та влаштування на спільне проживання і виховання малолітніх ОСОБА_10 та ОСОБА_2 ,

-копія рішення виконавчого комітету Ленінської районної ради у м.Дніпропетровську №157 від 15.04.2016 про надання статусу дитини-сироти малолітній ОСОБА_2 .

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснила, що мешкає разом із чоловіком та двома неповнолітніми дітьми. ОСОБА_2 є її прийомною донькою, навчається у Гімназії №88, додатково займається танцями. Пояснила, що належним чином піклується про своїх неповнолітніх дітей, вони забезпечені житлом, одягом, їжею. Додала, що донька ОСОБА_11 проводить із нею більшу частину свого вільного часу, та якщо вона виходить на вулицю, то ОСОБА_1 контролює, де вона знаходиться та з ким спілкується, оскільки ОСОБА_8 є дитиною з особливими освітніми потребами. Також повідомила, що ОСОБА_8 має проблеми із соціалізацією, у зв`язку із чим вони двічі на тиждень відвідують психолога, а за потреби відвідують його частіше.

Щодо інциденту із написанням тексту принизливого характеру про ОСОБА_12 в телеграм-каналі « ІНФОРМАЦІЯ_4 » повідомила, що узнала про цей факт від працівників поліції, донька ОСОБА_11 факт оприлюднення вказаного тексту нею заперечує. Також пояснила, що у доньки немає та ніколи не було встановлено у мобільному телефоні додатку Telegram.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, полягає в ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітніх та/або неповнолітніх дітей.

Таким чином, ухиленням від виконання батьківських обов`язків вважатиметься не будь-яка дія або бздіяльність, а невиконання обов`язків, чітко передбачених законодавством і лише тих, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дітей.

Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів неповнолітніх, які, зокрема, регламентуються законодавством, а суб`єктивна сторона характеризується наявністю вини як у формі умислу, так і у формі необережності. При цьому ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням належного виховання та навчання неповнолітніх дітей.

Диспозиція даної норми закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки батьків або осіб, які їх замінюють щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини закріплений уст.150 СК України. До кола обов`язків батьків входить турбота про здоров`я, фізичний, психічний і моральний розвиток дитини. У розумінні положень ч.1 ст.18 Конвенції про права дитини, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Статтею 35 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що особи, винні у порушенні вимог законодавства про охорону дитинства, несуть цивільно-правову, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законів України. У разі відмови від надання дитині необхідної медичної допомоги, якщо це загрожує її здоров`ю, батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність згідно з законом.

Згідно ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Згідно вимог п.15 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1376 06.11.2015, складання протоколів про адміністративні правопорушення, отримання пояснення від осіб, які притягаються до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків здійснюють уповноважені на те посадові особи органів поліції; до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються інші матеріали про адміністративне правопорушення (пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновок експерта, речові докази, протокол про вилучення речей і документів, рапорти посадових осіб, а також інші документи та матеріали, що містять інформацію про правопорушення).

З огляду на викладене, виходячи з аналізу вказаного вище законодавства, суд дійшов висновку, що при складанні протоколу про адміністративні правопорушення уповноваженою особою, що склала протокол, не дотримано зазначених вимог, оскільки не було конкретизовано, у який спосіб особа, що притягається до адміністративної відповідальності, ухиляється від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, виховання своєї неповнолітньої дитини, та яких саме обов`язків така особа не виконала.

До матеріалів справи не долучено даних, що характеризують ОСОБА_2 , висновків органу опіки і піклування, медичних висновків чи інші матеріали, які б давали суду можливість встановити, від яких саме батьківських обов`язків ухиляється особа, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Оцінюючи зазначені докази, суд бере до уваги, що протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення і відповідно до ст. 251 КУпАП є одним із джерел доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення. Однак, протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення і являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи. Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п.43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України», п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини»).

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене, і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 N 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в України та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленої в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Згідно зі ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У рішенні Європейського Суду з прав людини від 21.07.2011 у справі «Коробов проти України» вказується, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпції факту. Тобто таких, які не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

У справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Крім того, у справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява №36673/04) ЄСПЛ зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Отже, дослідивши матеріали, долучені до протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, суд дійшов висновку, що вони не містять доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 має бути закрита у в зв`язку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.33, 38, 40-1, ст.184, 247, 251, 256, 280 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови до Дніпровського апеляційного суду через Новокодацький районний суд міста Дніпра.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя М.М.Дахно