Справа № 587/1841/25
ПОСТАНОВА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 серпня 2025 року суддя Сумського районного суду Сумської області Гончаренко Л.М., розглянувши адміністративну справу, що надійшла від Відділення поліції № 4 Сумського РУП ГУНП в Сумській області про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця, РНОКПП НОМЕР_1 ,
за ч. 1 ст. 130 КУпАП,
У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, надав письмові пояснення, в яких зазначав, що свою вину визнає, керував автомобілем, вжив алкоголь у невеликій кількості, але не мав наміру керувати автомобілем, так як уже відпочивав, але командиром був наданий наказ поїхати в магазин за хлібом для укомплектування бійців продуктами харчування. Просив не позбавляти водійських прав.
У судовому засіданні захисник ОСОБА_1 Дмитренко О.О. підтримала подані ним через канцелярію суду письмові клопотання про закриття провадження у справі, просила закрити провадження у справі відносно ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, в разі призначення покарання просила призначити його з урахуванням принципу індивідуалізації.
Заслухавши пояснення захисника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненому адміністративному правопорушенні знайшла своє підтвердження в судовому засіданні та доводиться матеріалами справи.
Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Вимогами ст. 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає у випадку керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та встановлює різні покарання для водіїв та інших осіб.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується низкою належних, достовірних та допустимих доказів, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №290837 від 04.04.2025, який за змістом відповідає вимогам статті 256 КУпАП і сумнівів не викликає містить всі обставини, які складають об`єктивну сторону складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 1), чеком Алкотест 6810, тест №1984, результат 1,55 проміле (а.с. 3), актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому ОСОБА_1 зазначив, що з результатами тесту не згоден (а.с. 4), диском з відеозаписом вчиненого правопорушення( а.с.5, 56).
Так дослідженими судом матеріалами відео встановлено факт зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , виявлення працівником поліції ознак алкогольного сп`яніння у водія ОСОБА_1 ( при цьому він зазначав, що «я тут по селу вискочив» «випили в обід чикушку»), факт пропозиції пройти огляд на встановлення наявності чи відсутності алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер 6810» на місці зупинки транспортного засобу, згода водія та проведення такого огляду з результатом тесту 1,55 проміле, згода ОСОБА_1 з вказаним результатом, факт пропозиції пройти огляд на встановлення наявності чи відсутності алкогольного сп`яніння у медичному закладі, відмова ОСОБА_1 від проходження такого огляду в закладі охорони здоров`я,складання протоколу поліцейським.
Наданий відеозапис повною мірою надає можливість суду встановити фактичні обставини справи для її правильного вирішення.
Крім того, як вбачається з відеозапису працівники поліції під час розмови повідомляють ОСОБА_1 , що він рухався без полісу обов`язкового страхування, що є порушенням ПДР.
Щодо доводів захисника про те, що технічний засіб газоаналізатор Драгер 6810 знятий з виробництва та його експлуатація здійснюється з порушенням ЗУ «Про метрологію та метрологічну діяльність», що ставить під сумнів правильність результатів проведеного огляду, суд не бере до уваги з огляду на наступне.
Відповідно до Розділу II Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України від 9 листопада 2015 р. № 1452/735, встановлено, що за наявності ознак алкогольного сп`яніння поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.
Поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції. Перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.
Відповідно ч. 1 ст. 17 ЗУ «Про метрологію та метрологічну діяльність», законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту, тобто, законом не встановлено вимог до засобів вимірювальної техніки, що вже перебувають в експлуатації, тому газоаналізатори (алкотестери), що вже перебувають в експлуатації, можуть надалі експлуатуватись за умови своєчасного проведення їх періодичної повірки та повірки після ремонту.
З роздрукованого результату тесту приладу Алкотест Драгер 6810, за допомогою якого ОСОБА_1 проходив огляд, вбачається, що останнє калібрування приладу проводилось 25.11.2024 року, а водій проходив огляд на стан сп`яніння 04.04.2025 року, тобто в межах річного строку, а тому результати вказаного огляду є дійсними.
З дослідженого відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 жодних вимог про надання сертифікату на прилад чи свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, жодних сумніві щодо належної роботи приладу не заявляв.
Всебічно, повно і об`єктивно дослідивши всі обставини справи у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що ОСОБА_1 порушив п. 2.9а Правил дорожнього руху, які затверджені Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 та в його діях вбачається склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння.
Відповідно ст. 33 Кодексу України про адміністративне правопорушення стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Щодо доводів захисника про те, що позбавлення права керування ОСОБА_1 , як того вимагає санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП, призведе до неможливості виконання ним, як військовослужбовцем, обов`язків військової служби, то суд зазначає, що не вбачає підстав, визначених КУпАП, при накладенні стягнення не позбавляти ОСОБА_1 права керування транспортним засобом.
На переконання суду, держава, діючи через законодавчий орган Верховну Раду України, позбавила суд права обирати вид стягнення, який доцільно накласти на особу. У випадку розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, суд виконує лише роль органу, який встановлює наявність вини особи або її невинуватості, оскільки, у випадку визнання особи винною, стягнення визначено ч. 1 ст. 130 КУпАП безальтернативно, не залежно від будь-яких обставин.
За таких обставин суд, врахувавши характер вчиненого правопорушення, ступінь його суспільної небезпеки - дане правопорушення являється грубим порушенням Правил дорожнього руху, є потенційно небезпечним для суспільства та становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожує їх життю, здоров`ю, тяжкість ймовірних наслідків, відомості про особу ОСОБА_1 та зважаючи на те, що санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено безальтернативне стягнення, вважає за необхідне застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
Керуючись ст.ст. 40-1, ч. 1 ст. 130, 283 КУпАП, суддя
Відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Згідно із ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.
Постанова може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Сумський районний суд Сумської області.

Суддя Л.М. Гончаренко