ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2025 року місто Київ

Справа № 357/9274/25

Апеляційне провадження № 33/824/4243/2025

Київський апеляційний суд у складі судді Желепи О.В. розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_1 на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 липня 2025 року (у складі судді Вознюк О.Л.)

у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , РНКОПП: НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП

ВСТАНОВИВ

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №359087 від 12.06.2025, 11.06.2025 о 22 год 15 хв на перехресті вул. Героїв Маріуполя та вул. Карбишева водій ОСОБА_2 керуючи ТЗ Fiat Doblo д.н.з. НОМЕР_2 під час виконання маневру (а саме обгону) не переконався в його безпечності, внаслідок чого здійснив зіткнення з ТЗ KIA CEED з д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_1 , який рухався в попутному напрямку, по тій самій смузі та подав сигнал про намір повороту ліворуч, в результаті чого, внаслідок зіткнення, ТЗ Fiat Doblo д.н.з. НОМЕР_2 змінив напрямок руху та здійснив наїзд на споруду, а саме цегляний гараж, у якому знаходився ТЗ MITSUBISHI COLT з д.н.з. НОМЕР_4 . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Указаними діями ОСОБА_2 порушив п. 2.3 «б» та п. 14.2 «б» Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області постановою від 17 липня 2025 року закрив провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Не погодившись з такою постановою, потерпілий ОСОБА_1 28 липня 2025 року подав апеляційну скаргу, у якій просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову, якою ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Апеляційну скаргу обґрунтовує порушенням судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, незаконністю оскаржуваної постанови, з підстав її прийняття без повного, всебічного та об`єктивного вивчення всіх обставин справи.

Зазначає, що висновки суду першої інстанції не відповідають дійсності, оскільки:

- на відеозаписі відсутній факт зміщення праворуч «автомобіля попереду», адже він рухається в межах однієї смуги, по її центру;

- на відео не відображено того, що «водій ТЗ KIA CEED не подав сигнал повороту», адже його задні ліхтарі не видно через їх засліплення світлом фар автомобіля, що рухається позаду. Водночас фототехнічної експертизи у справі не призначалося для вирішення цього питання;

- маневр обгону з виїздом на смугу зустрічного руху з боку водія ОСОБА_2 «з метою уникнення можливого зіткнення» є необґрунтованим, адже він не мав права здійснювати обгін на перехресті в силу приписів п. 14.6 «а» ПДР України, яке було чітко та завчасно видно (на відеозаписі також). Водночас у цій ситуації водій мав керуватися вимогами п. 12.3 ПДР України та негайно вживати заходів щодо зменшення швидкості аж до зупинки ТЗ, а не здійснювати обгін на перехресті.

Посилається на те, що суд першої інстанції обмежився дослідженням відеозапису, не перевіривши його на предмет монтажу, редагування, перезапису чи іншого втручання, а також не опитав та не оцінив пояснення свідків цієї події.

Наголошує, що суд не звернув увагу та не оцінив той факт, що в момент безпосередньо перед ДТП водій ОСОБА_2 відволікався від дорожньої обстановки, дивлячись у свій мобільний телефон, що вбачається із відеозапису.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_2 - адвокат Телющенко П.П. апеляційну скаргу не визнав, просив її відхилити як безпідставну та необґрунтовану.

Потерпілий, який подав апеляційну скаргу, ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, 08 серпня 2025 року подав клопотання, у якому просив розгляд його апеляційної скарги проводити за його відсутності, апеляційну скаргу підтримав, просив задовольнити з підстав, викладених у ній.

Заслухавши пояснення захисника Чертока І.А., дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність, обґрунтованість та вмотивованість постанови суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.

ОСОБА_2 ставиться у вину порушення пунктів 2.3 «б» та 14.2 «б» ПДР України.

Відповідно до п. 2.3 «б» ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Згідно з п. 14.2 «б» ПДР України перед початком обгону водій повинен переконатися в тому, що: водій транспортного засобу, який рухається попереду по тій самій смузі, не подав сигналу про намір повороту (перестроювання) ліворуч.

Статтею 124 КУпАП передбачено відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Закриваючи провадження у справі у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП суд першої інстанції виходив із того, що дослідивши відеозапис з відеореєстратора, наданий захисником та встановлений в автомобілі Fiat Doblo, установлено, що водій ОСОБА_2 , помітивши зниження швидкості автомобіля попереду та його зміщення праворуч, з метою уникнення можливого зіткнення обґрунтовано здійснив маневр обгону, виїхавши на смугу зустрічного руху. При цьому, як встановлено з аналізу відеозапису, водій транспортного засобу KIA CEED не подав сигнал повороту, що могло вплинути на сприйняття його дій іншими учасниками дорожнього руху. Натомість у салоні автомобіля Fiat Doblo чітко фіксується характерний звук, типовий для ввімкненого покажчика повороту, що свідчить про дотримання водієм ОСОБА_2 відповідних правил дорожнього руху. У ході судового розгляду встановлено, що водій ОСОБА_2 здійснював маневр обгону транспортного засобу KIA CEED з поданням сигналу про намір змінити смугу руху. Водночас водій автомобіля KIA CEED, не ввімкнувши покажчик повороту, раптово змінив напрямок руху, внаслідок чого сталося зіткнення транспортних засобів.

Апеляційний суд повністю погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають фактичним обставинам справи, а також підтверджуються належними та допустимими доказами, що містяться у матеріалах справи.

Апелюючи до незаконності постанови суду першої інстанції, потерпілий ОСОБА_3 вказував, що висновки суду про зміщення його автомобіля праворуч не відповідає дійсності, оскільки його автомобіль рухався у межах однієї смуги по центру.

Апеляційний суд відхиляє ці доводи як безпідставні та підтримує висновки суду першої інстанції, оскільки з відеозапису, дійсно, вбачається як автомобіль під керуванням ОСОБА_3 зменшив швидкість та зайняв більш центральне положення на смузі руху порівняно із тим, яке він займав на початку відео. Так, на самому початку відеозапису (реальний час 22:04:19) видно, що автомобіль водія ОСОБА_3 рухається фактично по розділювальній смузі; упродовж руху він зміщується вправо та займає положення по центру смуги руху (22:04:22); о 22:04:23 він починає гальмувати, про що свідчить увімкнення червоних світлових сигналів гальмування.

З урахуванням цього відхиляються як безпідставні доводи апеляційної скарги щодо неможливості встановити обставину того, що «водій ТЗ KIA CEED не подав сигнал повороту», через засліпленням його задніх ліхтарів світлом фар автомобіля, що рухався позаду. Окрім цього, апеляційний суд враховує, що з покадрового відтворення відеозапису вбачається відсутність увімкненого покажчика повороту на ТЗ KIA CEED. Зокрема не зафіксована робота відповідних світлових покажчиків як на задній, так і на передній частині цього автомобіля. Необхідність у проведенні фототехнічної експертизи в цьому випадку відсутня, оскільки суд володіє достатнім технічним забезпеченням для належного та всебічного дослідження відеозапису.

Доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості маневру водія ОСОБА_2 (обгін) суд відхиляє з огляду на таке.

Як було встановлено вище, із відеозапису вбачається, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 , що був попереду водія ОСОБА_2 перед перехрестям, без включених світлових показчиків лівого повороту почав гальмувати та зміщуватися вправо, після чого різко здійснив поворот ліворуч . Окрім цього вбачається достатньо висока швидкість руху автомобіля водія ОСОБА_2 , який щоб уникнути зіткнення з автомобілем, що почав пригальмовувати, прийняв рішення його обганяти.

Обґрунтованими є доводи скарги про порушення водієм ОСОБА_2 приписів п. 14.6 «а» ПДР України щодо заборони обгону на перехресті, разом з тим порушення такого пункту у вину ОСОБА_2 в протоколі працівниками поліціє не ставилось, а суд немає права змінювати обвинувачення висунуте особі.

Із цих же підстав відхиляються доводи скаржника про невідповідність дій водія ОСОБА_2 приписам п. 12.3 ПДР України щодо необхідності вжиття заходів щодо гальмування, а не здійснення маневру обгону. Окрім цього, вимоги цього пункту не можуть бути застосовані з огляду на те, що водії ОСОБА_2 перебував в аварійній обстановці, створеній водієм ОСОБА_1 , який несподівано почав здійснювати поворот ліворуч, без включеного покажчика такого маневру в порушення п.9.2 «б» ПДР та п.9.4 ПДР, відповідно до яких такий сигнал в населених пунктах треба подавати не менш як за 50-100 метрів. Те що поворот ліворуч здійснювався несподівано без включеного покажчика повністю підтверджується відеозаписом.

Апеляційний суд визнає необґрунтованими доводи скаржника про безумовне взяття до уваги судом відеозапису з відеореєстратора автомобіля водія ОСОБА_2 (без перевірки його на предмет монтажу, редагування, іншого втручання), оскілки розумних сумнівів в автентичності наданого суду відеозапису в останнього не виникало, як і не виникає в апеляційного суду. Стверджуючи про такі обставини скаржник зобов`язаний був надати переконливі докази на підтримання своєї позиції, чого ним зроблено не було.

Необґрунтованими й безпідставними є також доводи скаржника про те що в момент безпосередньо перед ДТП водій ОСОБА_2 відволікався від дорожньої обстановки, дивлячись у свій мобільний телефон, що, на думку скаржника, вбачається із відеозапису, оскільки судовим розглядом такі обставини не підтверджені, доказів таких обставин ОСОБА_1 не надав, зокрема не вказав на якій саме секунді відеозапису вбачається факт відволікання ОСОБА_2 від дорожньої обстановки шляхом користування мобільним телефоном.

Інші доводи апелянта є формальними та не впливають на правильність з`ясування обставин, що підлягають встановленню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зводяться до незгоди із постановою суду першої інстанції за відсутності обґрунтованих заперечень щодо фактичних обставин справи.

Таким чином, апеляційний суд установив, що як в діях водія ОСОБА_1 вбачається порушення ПДР України, зокрема п 9.2 «б», п 9.4, п. 10.1 щодо зміни напрямку руху без переконання в безпечності такого маневру та створення небезпеки іншим учасникам руху; так і в діях водія ОСОБА_2 вбачається порушення п. 14.6 «а» - здійснення обгону на перехресті. Вказані порушення знаходяться в прямому причинному зв`язку з ДТП та отриманням пошкоджень транспортних засобів, та гаражного боксу.

Статтею 294 КУпАП визначено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог статей 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у статтях 251, 252 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом та правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.

Суд, у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Указані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції були дотримані, суд правиольно встановив, що те порушення, яке зазначене в протоколі про адміністративне правопорушення водій ОСОБА_2 не вчиняв, описаний в протоколі механізм ДТП не відповідає фактичним обставинам справи та наявним у матеріалах справи доказам.

Згідно з положеннями статті 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

За таких обставин апеляційна скарга залишається без задоволення, а постанова суду першої інстанції залишається без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, Київський апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 липня 2025 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Желепа