КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

1 серпня 2025 року місто Київ

справа № 758/3623/25

апеляційне провадження № 33/824/3874/2025

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Головачова Я.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Польового Станіслава Віталійовича на постанову судді Подільського районного суду міста Києва Ларіонова Н.М. від 9 квітня 2025 року відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що проживає за адресою : АДРЕСА_1 , за частиною 5 статті 126 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Постановою Подільського районного суду міста Києва від 9 квітня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 126 КУпАП,та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 40 800 грн., без позбавлення права керування транспортними засобами та без оплатного вилучення транспортного засобу. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 605 грн. 60 коп. судового збору.

Не погоджуючись з постановою судді районного суду захисник ОСОБА_1 - адвокат Польовий С.В. 6 червня 2025 року звернувся з апеляційною скаргою, у якій просив поновити строк на апеляційне оскарження, постанову Подільського районного суду міста Києва від 9 квітня 2025 року скасувати та закрити провадження у справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Скаржник стверджує, що суд неповно з`ясував фактичні обставини справи, оскільки не врахував, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення працівник поліції не в повному обсязі роз`яснив ССС його права, передбачені статтею 268 КУпАП та статтею 63 Конституції України. Крім того, матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували факт керування ССС транспортним засобом 28 лютого 2025 року.

В обґрунтування поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження зазначає, що судове засідання фактично проведене не було, а копію постанови захисник отримав лише 5 червня 2025 року.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 - адвокат Польовий С.В. підтримав апеляційну скаргу з наведених у ній підстав.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до статті 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Враховуючи обставини, якими захисник ОСОБА_1 - адвокат Польовий С.В. обґрунтовує причини пропуску строку для подання апеляційної скарги та з метою забезпечення доступу до правосуддя, суд апеляційної інстанції доходить висновку про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови та вважає за можливе його поновити.

Перевіряючи підстави для притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАП, апеляційний суд встановив наступне.

6 березня 2025 року інспектором 4 взводу 1 роти батальйон із забезпечення супроводження Департаменту патрульної поліції лейтенантом Колбушковим А.В. складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 263981 за частиною 5 статті 126 КУпАП відносно ОСОБА_1 , зі змісту якого убачається, що 28 лютого 2025 року о 11 год. 39 хв. за адресою: місто Київ, вулиця Автозаводська, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом BMW, реєстраційний номер НОМЕР_1 , будучи позбавлений права керування транспортним засобом, постановою Деснянського районного суду міста Києва від 24 вересня 2024 року за частиною 1 статті 130 КУпАП, чим порушив пункт 2.1 (а) Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за частиною 5 статті 126 КУпАП.

Суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 126 КУпАП.

Апеляційний суд вважає такий висновок суду законним і обґрунтованим, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 245 КУпАП серед завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з положеннями статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (стаття 251 КУпАП).

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Орган (посадова особа), у відповідності з приписами статті 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до положень статті 14 ЗУ "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

За змістом статті 16 ЗУ "Про дорожній рух", водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Пунктами 1.1, 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, встановлено єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до пункту 2.1 "а" Правил дорожнього руху встановлено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно частини 9 статті 15 Закону України "Про дорожній рух" право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії.

Згідно з частиною 1 статті 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 3 статті 126 КУпАП передбачено, що відповідальність настає у разі керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Відповідальність за частиною 5 статті 126 КУпАП настає у разі повторного протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.

Висновок суду першої інстанції щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 126 КУпАП, підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 263981 від 6 березня 2025 року за частиною 5 статті 126 КУпАП, згідно якого ОСОБА_1 о 11 год. 39 хв. за адресою: місто Київ, вулиця Автозаводська, керував транспортним засобом BMW, реєстраційний номер НОМЕР_1 , будучи позбавлений судом права керування транспортним засобом, за частиною 1 статті 130 КУпАП;

- копією постанови судді Деснянського районного суду міста Києва від 24 вересня 2024 року Бабайлової Л.М., справа № 754/12350/24 (провадження 3/754/4910/24), якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком один рік;

- постановою молодшого лейтенанта поліції першого батальйону першої роти управління патрульної поліції в Чернігівській області Сердюка Д.Ю. серії ЕНА № 3590910 від 2 грудня 2024 року, якою встановлено, що 2 грудня 2024 року о 16 год. 15 хв. за адресою: село Кіпті, вулиця Слов`янська, будинок 68 б, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом, будучи позбавленим права керування транспортним засобом, чим вчинив правопорушення передбачене частиною 4 статті 126 КУпАП. ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено штраф у розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20 400 грн.

Доводи апеляційної скарги про те, що працівник поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення щодо ССС не в повному обсязі роз`яснив йому права, передбачені статтею 268 КУпАП та статтею 63 Конституції України, є безпідставними та не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються матеріалами справи.

Так, відповідно до дослідженого апеляційним судом відеозапису з нагрудної камери працівника поліції, встановлено, що на початку оформлення адміністративного матеріалу поліцейський повідомив ОСОБА_1 про його права, передбачені Кодексом України про адміністративні правопорушення. Хоча права не були зачитані дослівно, працівником поліції було роз`яснено їх зміст, що відповідає вимогам пункту 4 частини 2 розділу II Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 7 листопада 2015 року. Вказане також відповідає вимогам статті 268 КУпАП, яка не вимагає дослівного зачитування кожного права, а зобов`язує забезпечити особі фактичну можливість реалізувати свої права.

Не заслуговують на увагу й доводи скаржника про відсутність у справі належних доказів факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом 28 лютого 2025 року. Такі твердження спростовуються письмовими поясненнями ОСОБА_1 , наданими власноруч, у яких він прямо визнав, що 28 лютого 2025 року о 11 годині 39 хвилин керував автомобілем марки BMW, реєстраційний номер НОМЕР_1 , у місті Києві по вулиці Автозаводській. Наведене є фактичним підтвердженням обставин, що підлягають доказуванню у справі, та визнає вчинення правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 126 КУпАП.

Крім того, з відеозапису, долученого до матеріалів справи, також убачається, що ОСОБА_1 не заперечував факту керування транспортним засобом у зазначений день, що додатково підтверджує достовірність його письмових пояснень і спростовує доводи апеляційної скарги.

З огляду на викладене, апеляційний суд доходить висновку, що обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 126 КУпАП, судом першої інстанції досліджені повно та об`єктивно, постанова судді суду першої інстанції про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування не встановлені.

Таким чином, апеляційна скарга захисника ОСОБА_1 - адвоката Польового С.В. підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтею 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

п о с т а н о в и в :

Поновити захиснику ОСОБА_1 - адвокату Польовому Станіславу Віталійовичу строк на апеляційне оскарження постанови судді Подільського районного суду міста Києва від 9 квітня 2025 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Польовим Станіславом Віталійовичем, залишити без задоволення.

Постанову Подільського районного суду міста Києва від 9 квітня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Я.В. Головачов