П О С Т А Н О В А

іменем України

"13" серпня 2025 р. Справа153/1089/25

Провадження3/153/508/25-п

Код суду: 231

Суддя Ямпільського районного суду Вінницької області Дзерин М.М., розглянувши адміністративну справу, яка надійшла від ІНФОРМАЦІЯ_1 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової служби за мобілізацією тракторист-машиніст екскаватора інженерно-технічного відділення інженерно-технічного взводу інженерно-технічної роти батальйону інженерної підтримки військової частини НОМЕР_1 , громадянина України, за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

07 липня 2025 року приблизно о 21 год. 30 хв. посадовими особами військової частини НОМЕР_1 було виявлено військовослужбовця солдата ОСОБА_1 , який перебував на території тимчасового місця дислокації підрозділу військової частини НОМЕР_1 поблизу АДРЕСА_2 в стані алкогольного сп`яніння, результат 2,92 проміле, чим порушив вимоги ст.ст.11,16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України в умовах особливого періоду.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився. Судом вживалися заходи щодо повідомлення особи про час і місце судового розгляду справи. Клопотань про відкладення розгляду справи не подавав. В матеріалах справи міститься заява ОСОБА_2 в якій він просить суд розглядати справу без його участі.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях (у справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008 року, у справі «Олександр Шевченко проти України» від 26 квітня 2007 року та «Трух проти України» від 14 жовтня 2003 року) неодноразово зазначав, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Враховуючи принцип судочинства, зазначений у практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, з метою усунення зловживань процесуальними правами особи, відносно якої вирішується питання про її притягнення до адміністративної відповідальності, уникнення затягування розгляду справи з огляду на строки накладення адміністративного стягнення, що можуть бути спрямовані на уникнення адміністративної відповідальності за вчинене, а також на строки розгляду даної категорії справи про адміністративне правопорушення (ст.277 КУпАП), вважаю, що відповідно до ст.268 КУпАП, можливо розглядати справу у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Дослідивши адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 , а саме дані, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення №ОДВ/316 від 07 липня 2025 року, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу №90 від 07 липня 2025 року, свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, відеозапис, який знаходиться на DVD диску, протокол про адміністративне затримання ОДВ №502, витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України №127 від 25 квітня 2025 року, службову характеристику, медичну характеристику, військовий квиток серії НОМЕР_2 , вважаю доведеною його вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП та його дії кваліфікую як появу військовослужбовця на території військової частини в нетверезому стані, в умовах особливого періоду.

При призначенні міри та виду адміністративного стягнення судом відповідно до ст.33 КУпАП, враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, раніше не притягувався до адміністративної відповідальності, згідно службової характеристики ОСОБА_1 , характеризується позитивно. Обставини, що пом`якшують відповідальність за вчинення адміністративного правопорушення та обставини, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, не встановлені.

При накладенні адміністративного стягнення, суд враховує також те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила правопорушення в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником так і іншими особами, а тому вважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 , адміністративне стягнення в межах санкції ч.3 ст.172-20 КУпАП у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.4 ЗУ «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення судовий збір встановлюється у 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок. Тому є всі підстави для стягнення з ОСОБА_1 , судового збору в дохід держави.

Керуючись ст.ст.172-20, 221, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Стягнути із ОСОБА_1 , судовий збір в дохід держави у сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з часу її винесення через Ямпільський районний суд Вінницької області.

Суддя: М.М. Дзерин