Справа № 635/5371/25
Провадження № 3/635/2429/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2025 року Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Якішиної О.М.

за участю секретаря Старишко Д.В.

захисника адвоката Колесника О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, що надійшли з ВП №2 Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

05.07.2025 року о 08-08 год. за адресою: Харківська область, селище Пісочин, вул.Надії, біля будинку 15, на блокпосту «МРЕО», водій ОСОБА_1 керував транспортним KIA SEED, д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота та зміна забарвлення шкіряних покровів обличчя. Медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння за згодою водія проводився на місці за допомогою спеціального технічного засобу газоаналізатора Alcotest Drager 6820 ARLH0158 під запис службової бодікамери № /48 та № /52. Результат тестування 0.47 проміле. З результатами водій згоден. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.9 Правил дорожнього руху України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, будучи повідомленим про день та час розгляду справи.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Колесник О.О. в судовому засіданні просив провадження у справі закрити в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП. Зазначив, що ОСОБА_1 не вживав алкоголь, правил дорожнього руху не порушував, протокол не відображає всі обставини справи та не відповідає вимогам КУпАП, та є таким, що складений з порушення чинного законодавства. Не надано доказів законності зупинки транспортного засобу. З відеозапису, долученого до матеріалів справи, вбачається, що поліцейським безперервна відеофіксація обставин вчинення, виявлення адміністративного правопорушення, не проводилась. За таких умов вважає, що зазначений відеозапис є недопустимими доказами. ОСОБА_1 не було роз`яснено його права, що свідчить про порушення поліцейськими Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення органах поліції зареєстрованої в Міністерстві юстиції України від 01 грудня 2015 року за №1496/27941. Матеріали справи не містять відомостей про номер та серію відеокамери, дату його виробництва та назви камери, на яку здійснювався відеозапис, відсутнє джерело походження відеозапису. Не долучені до справи працівниками поліції свідоцтва, що стосується технічного приладу "відеокамери", що у свою чергу не дає можливості встановити той факт, що відеозапис на камеру у відношенні ОСОБА_1 була проведено спеціальним технічним засобом, який входить до вичерпного переліку технічних засобів, що використовуються в підрозділах поліції для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху. Також зазначив, що газоналізатор Drager «Alcotest 6820» серійний номер ARHK-0158, за допомогою якого проводився огляд водія на стан алкогольного сп?яніння, востаннє проходив перевірку калібровки 19.09.2024 року, тобто з порушенням встановленого в інструкції шестимісячного строку. Додав, що інструкцією з експлуатації газоналізатору «Alcotest 6820» визначено похибку у 10%. В протоколі ОСОБА_1 зазначив, що з протоколом він не згоден і алкоголь не вживав. Також не складено акт огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Суд, вислухавши захисника, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази у їх сукупності, вважає повністю доведеною вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 2.9 Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Факт скоєння ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, підтверджується наступними доказами, дослідженими судом:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 381795 від 05.07.2025 року, в якому викладені обставини порушення ОСОБА_1 п.2.9 Правил дорожнього руху України;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу Alcotest Drager 6820 (ARLH-0158), відповідно до якого результат огляду ОСОБА_1 склав 0.47 проміле. З результатами ОСОБА_1 згоден;

- роздруківкою результатів огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу Alcotest Drager 6820, тест №451, відповідно до якого результат огляду ОСОБА_1 склав 0.47 проміле, яка містить особистий підпис ОСОБА_1 ;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під випливом лікарських препаратів що знижують увагу та швидкість реакції до КНП ХОР ОКНЛ від 05.07.2025 року, в якому зазначено про те, що ОСОБА_1 для огляду не доставлявся;

- розпискою ОСОБА_2 від 05.07.2025 р., в якій він зазначає, що прийняв керування автомобілем KIA SEED, д.н.з. НОМЕР_1 ;

- копією посвідчення водія ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 , виданого 27.09.2019 р. ТСЦ 6349;

- копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу транспортним KIA SEED, д.н.з. НОМЕР_1 серії НОМЕР_3 ;

- довідкою ВП №2 Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області, відповідно до якої ОСОБА_1 має посвідчення водія серії НОМЕР_4 від 27.09.2019 р., згідно інформації ІПНП НПУ;

- рапортом поліцейського СРПП ВП № 2 Харківського РУП №1 ГУНП в Харківській області старшого сержанта поліції О.Цибульника, в якому він зазначає, що 07.07.2025 року о 08:08 год., під час несення служби в складі екіпажу «Байрак-36» та патрулювання території обслуговування в Харківській області , Харківського району, смт. Пісочин по вулиці вул. Надії блокпост "MPEO", ним було зупинено автомобіль КІА CEED, д.н.х. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 для перевірки документів згідно пункту 3 ч.1 ст 32 ЗУ "Про Національну Поліцію". Під час спілкування з водієм, у останнього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: ярко-виражений запах алкоголю з порожнини рота, водія було зупинено на узбіччі згідно п.3 ч.1 ст 35 ЗУ "Про Національну Поліцію" та водію було запропоновано пройти перевірку на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку, на що останній погодився пройти перевірку на місці за допомогою Alcotest Drager 6820 ( ARLH- 0158) , результат тестування № 451: 0.47 проміле, водій з результатом погодився. В подальшому відносно водія було складено адміністративний протокол (ЕПР1 № 381795) за порушення ч. 1 ст. 130 КУпАП;

- відеозаписом, який міститься в матеріалах справи, на якому зафіксований факт проходження ОСОБА_1 огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням алкотестеру Драгер 6820, результат якого склав 0,47 проміле. З результатами огляду ОСОБА_1 погодився, в зв`язку з чим відмовився їхати на огляд до медичної установи.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За приписами ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Зазначені докази суд вважає належними та допустимими, виходячи з наступного.

Наданий суду відеозапис є безперервним та в достатній мірі відтворює обставини скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, і сумнівів щодо його достовірності та допустимості не викликає, оскільки не містить ознак фальсифікації та фабрикації, а обставини, які на ньому відображені, зафіксовані послідовно, починаючи з моменту зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , та узгоджуються з матеріалами справи. Проведення відеофіксації проводилась відповідно до Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, а тому відеозапис є належним доказом у справі про адміністративне правопорушення. Крім того, суд звертає увагу на те, що на відеозаписі відображено час відеозйомки з зазначенням години, хвилин та секунд і час закінчення першої частини відеозапису повністю співпадає з часом початку наступного відеозапису, що свідчить про його безперервність. А тому у суду відсутні підстави для визнання відеозапису недопустимим доказом.

Зазначеним відеозаписом зафіксовано, що ОСОБА_1 пройшов тест за місці зупинки транспортного засобу з використанням алкотестеру Драгер 6820, результат якого показав 0,47 проміле, що також зафіксовано у відповідній роздруківці та акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. З відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 з результатами огляду був згоден, що також підтверджується його підписом у акті огляду. Жодного тиску з боку працвників поліції до нього застосовано не було.

Незгода ОСОБА_1 з протоколом та його зазначення у протоколі про те, що він не вживав алкоголю, суд не приймає до уваги, оскільки відповідна незгода з результатами повинна бути висловлена водієм до складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Також відеозаписом зафіксовано роз`яснення ОСОБА_1 його прав працівниками поліції. Окрім цього, роз`яснення прав підтверджується і підписом ОСОБА_1 у протоколі про адміністративне правопорушення, а тому доводи захисника і цій частині не знайшли свого підтвердження.

Безпідставними є доводи захисника щодо не зазначення у протоколі про адміністративне правопорушення назви та серії відеокамери та дати її виробництва, оскільки у протоколі зазначено, що запис здійснювався службовою бодікамерою № /48 та № /52. Зазначення іншої інформації у протоколі не передбачено.

Суд відхиляє посилання захисника на те, що на момент огляду ОСОБА_1 пройшло більше ніж шість місяців з дня калібрування газоаналізатора.

Відповідно до ч. 1 ст.1 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» дано визначення наступних термінів: 10) калібрування - сукупність операцій, за допомогою яких за заданих умов на першому етапі встановлюється співвідношення між значеннями величини, що забезпечуються еталонами з притаманними їм невизначеностями вимірювань, та відповідними показами з пов`язаними з ними невизначеностями вимірювань, а на другому етапі ця інформація використовується для встановлення співвідношення для отримання результату вимірювання з показу; 17) періодична повірка засобів вимірювальної техніки - повірка, що проводиться протягом періоду експлуатації засобів вимірювальної техніки через встановлений проміжок часу (міжповірочний інтервал); 18) повірка засобів вимірювальної техніки - сукупність операцій, що включає перевірку та маркування та/або видачу документа про повірку засобу вимірювальної техніки, які встановлюють і підтверджують, що зазначений засіб відповідає встановленим вимогам.

Статтею 17 вказаного Закону врегульовано порядок Повірки засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, згідно якої передбачено, що законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту. Стаття 27 Закону врегульовує питання щодо калібрування засобів вимірювальної техніки.

Так, калібруванню в добровільному порядку можуть підлягати засоби вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері та/або поза сферою законодавчо регульованої метрології. Калібруванню також підлягають вторинні та робочі еталони. Калібрування засобів вимірювальної техніки проводиться: науковими метрологічними центрами; метрологічними центрами, калібрувальними лабораторіями, акредитованими національним органом України з акредитації; метрологічними центрами, калібрувальними лабораторіями, які мають документально підтверджену простежуваність своїх еталонів до національних еталонів, еталонів інших держав або міжнародних еталонів відповідних одиниць вимірювання.

Калібрування вторинних та робочих еталонів проводиться в порядку, встановленому нормативно-правовим актом центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері метрології та метрологічної діяльності.

Калібрування та оформлення його результатів проводяться відповідно до національних стандартів, гармонізованих з відповідними міжнародними та європейськими стандартами, та документів, прийнятих міжнародними та регіональними організаціями з метрології.

Таким чином, повіркою є перевірка відповідності певним стандартам, а калібрування - приведення засобу вимірювальної техніки до певних стандартів.

Міжповірочний інтервал для категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки "Вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихується" встановлено наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13 жовтня 2016 року №1747 і становить один рік.

Крім того, у разі сумніву у відповідності такого приладу вимогам сертифікації, учасник провадження має право заявити відповідне клопотання для витребування відповідних доказів або надати відповідний доказ самостійно. Відповідного клопотання захисником заявлено не було. У даному випадку зафіксовано процедуру проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння, результати якого після продуття алкотестеру Драгер склали 0,47 проміле. Сумнівів у відповідності приладу «Драгер», його калібрування, ОСОБА_1 не висловив, а тому для правильного вирішення даної справи доводи захисника в цій частині в якості підстав для підтвердження відсутності складу даного адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 , значення не мають і є припущенням.

З приводу доводів захисника щодо того, що газоаналізатор має похибку, суд зазначає наступне.

Згідно інструкції до приладу Drager Alсotest 6820 границі допустимої похибки в робочих умовах для масової концентрації алкоголю у видихуваному повітрі: абсолютна похибка (Д): ± 0,02 мг/л у діапазоні від 0 до 0,2 мг/л, відносна похибка (д): ± 10 % у діапазоні понад 0,2 мг/л; для масової концентрації алкоголю в крові: абсолютна похибка (Д): ± 0,04 ‰ у діапазоні від 0 до 0,4 ‰; відносна похибка (д): ± 10 % у діапазоні понад 0,4 ‰.

Отже, навіть з урахуванням похибки, рівень алкоголю у видихуваному повітрі під час огляду ОСОБА_1 значно перевищує допустимий.

Такими, що не знайшли свого підтвердження, є доводи захисника щодо не складення акту огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки такий було долучено до протоколу про адміністративне правопорушення і досліджено судом під час розгляду справи.

З приводу доводів захисника про відсутність підстав для зупинки транспортного засобу суд зазначає, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 був зупинений на блокпосту. Під час дії воєнного стану на території України поліцейські залучені до операції з оборони України, в тому числі шляхом перевірки документів громадян. Таким чином, у поліцейських наявні диспозитивні повноваження на перевірку документів водіїв.

Згідно з п. 10 Порядку № 1456 «Порядок перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень та житла громадян при забезпеченні заходів правового режиму воєнного стану» уповноважена особа має право зупиняти транспортні засоби.

На підставі викладеного, в даному випадку дії працівників поліції були законні, вони діяли в межах Закону України «Про Національну поліцію» оскільки завданнями поліції є забезпечення публічної безпеки і порядку, охорона прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави, протидія злочинності.

Захисником надано копію виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 05.07.2025 р., видану Обласною клінічною наркологічною лікарнею, відповідно до якої 05.07.2025 р. о 09-00 було проведено огляд ОСОБА_1 та ознак алкогольного сп`яніння не виявлено, тверезий.

Оцінюючи зазначений доказ, суд зазначає наступне.

Так, відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 266 КУпАП огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Аналогічні положення містяться і у п.2 Розділу ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, який визначає, що огляд водія транспортного засобу на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я проводиться у присутності поліцейського в будь-який час доби із застосуванням спеціальних технічних засобів лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне вдосконалення за відповідною програмою згідно із законодавством.

Відповідно до п.п. 14-19 Інструкції за результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду. Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння) (додаток 4), видається на підставі акта медичного огляду. Зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у вищезазначеному висновку. Акт медичного огляду особи складається в одному примірнику, який залишається в закладі охорони здоров`я. Висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння складається у присутності поліцейського в усіх випадках безпосередньо після огляду особи у трьох примірниках: перший примірник видається під підпис поліцейському, який доставив дану особу на огляд, другий видається оглянутій особі, а третій залишається в закладі охорони здоров`я.

Отже, оскільки огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 проведено за відсутності поліцейського, він відповідно до ч.5 ст. 266 КУпАП вважається недійсним, а саму виписку із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого суд вважає неналежним доказом, оскільки відповідно до вимог Інструкції за результатами огляду складається висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і саме він є належним доказом.

Крім того, суд зауважує, що згідно наданих суду відеозаписів, о 09 год. 09 хв. ОСОБА_1 перебував на блокпосту і не міг бути оглянутий лікарем о 09-00 год.

Інші доводи сторони захисту суд також вважає не суттєвими, оскільки вони не можуть вплинути на встановлені під час судового розгляду факти.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8,9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21.07.2011 по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

На переконання суду, сукупності наявних в матеріалах справи доказів достатньо для доведення поза розумним сумнівом винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 33 КпАП України, при накладенні стягнення за правопорушення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Враховуючи характер скоєного ОСОБА_1 правопорушення, ступінь його вини, особу порушника, стосовно якого даних, які б з негативного боку його характеризували, суду не надані, відсутність обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, суд піддає останнього адміністративному стягненню у межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Крім того, згідно ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку покладено таке стягнення.

Відповідно до вимог п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», з особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 605,60 грн.

Керуючись ст.ст. 33, 221, 283, 130 ч.1 КпАП України, Законом України «Про судовий збір» -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України, та призначити адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави (Протокол серія ЕПР 1 № 381795; Отримувач коштів ГУК Харківськ обл/Харкiвобл/21081300; Код класифікації доходів бюджету 21081300; Код за ; Банк отримувача Казначейство України (ЕАП); Рахунок отримувача UA0020001) в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп. з позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави на розрахунковий рахунок - UA0026001, код класифікації доходів бюджету - 22030106, МФО-899998, код отримувача (ЄДРПОУ) 37993783, отримувач коштів ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, Банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код суду (ЄДРПОУ) - 02895834, судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Повний тест постанови складено 06.08.2025 р.

Суддя О.М. Якішина