ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 686/32408/24

Провадження № 33/820/228/25

Суддя Хмельницького апеляційного суду Кулеша Л.М., з участю секретаря судового засідання Плюти В.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м. Хмельницькому, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Кононенко О.С. на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03 лютого 2025 року,

в с т а н о в и л а:

Цією постановою, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, священослужителя, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік (протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 182634 від 26.11.2024 року).

Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь держави, судовий збір в сумі 605 грн. 60 коп.

За постановою суду, 26.11.2024 року о 16 год. 41 хв. ОСОБА_1 в м. Хмельницькому, по вул. Зарічанська, керував транспортним засобом Мерседес Бенс с220, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, зі згоди водія, проводився на місці зупинки, за допомогою алкотестера «Драгер», результат позитивний 1,68 проміле, чим порушив вимоги п. 2.9(а) ПДР України і вчинив правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з оскаржуваною постановою суду, захисник Кононенко О.С. подала апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову суду скасувати та прийняти нову. якою направити матеріали справи до суду першої інстанції на новий розгляд.

Вважає оскаржувану постанову суду незаконною, оскільки докази у справі є недопустимими.

Апелянт звертає увагу на те, що алкотест вимірює пари у видихуваному повітрі, а не вміст алкоголю у крові, який має бути не більше 0,2 проміле, тому в діях працівника поліції були відхилення від норм діючої Інструкції.

На думку апелянта, суд першої інстанції безпідставно прийняв у якості доказів:

-протокол про адміністративне правопорушення,

-акт огляду водія на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів про результати огляду,

-роздруківку чеку приладу Драгер,

оскільки такі не містять інформації про вміст алкоголю в крові водія.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, уважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, однак не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Завданням судді при розгляді справи про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, є своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

За змістом ст. 280 КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Апеляційний суд надає оцінку сукупності доказів, які містяться в матеріалах справи з точки зору належності, допустимості, достовірності та достатності для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до виписаних у ст. ст.254, 255, 256 КУпАП положень, протокол про адміністративне правопорушення - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, у якому крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Апеляційною інстанцією не встановлено порушень вимог ст. ст.254, 255, 256 КУпАП.

Відповідно до вимог ч.2 ст.266 КУпАП Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

З результатом акту огляду на стан алкогольного сп`яніння, з використанням приладу «Драгер», ОСОБА_1 погодився на місці зупинки. Тому направлення на огляд ОСОБА_1 , на стан алкогольного сп`яніння в заклад охорони здоров`я не відбулося.

Сукупність досліджених судом доказів свідчить про те, що в результаті огляду, проведеного поліцейським за допомогою технічного засобу, було встановлено, що водій ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, оскільки результат тесту становив 1, 68 % проміле.

Відповідно до вимог п.2.9а ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебувати під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно з ч.1 ст.130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції є адміністративним правопорушенням і тягне за собою адміністративну відповідальність.

Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 182634 від 26.11.2024 слідує, що 26 листопада 2024 року о 16 год. 41 хв. в м. Хмельницькому, по вул. Зарічанська, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Мерседес Бенс с220», державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 а ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою з заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст.256 КУпАП.

Окрім того, вина ОСОБА_1 підтверджується і іншими доказами, зокрема, даними:

- роздруківки приладу Драгер № 4559 від 26.11.2024, згідно з якою у ОСОБА_1 зафіксовано стан алкогольного сп`яніння із результатом 1,68% проміле;

- акту огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу «Drager Alcotest 6810», у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, почервоніння обличчя. Результат огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу позитивний 1,68 % проміле;

- направлення на огляд ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, у зв`язку з виявленими у нього ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнин рота, тремтіння пальців рук, почервоніння обличчя до медичної установи КНП «ХОЗЗ НПА» ХОД, однак такий огляд не проводився.

У відповідності до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, місцевим судом та судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції.

В процесі апеляційного розгляду було досліджено відеозапис, наданий поліцейськими, з якого вбачається, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції за порушення п. 9.2 б ПДР України. В процесі розмови з водієм ОСОБА_1 поліцейський вказує, що від нього відчутно запах алкоголю. Пропонує пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, ОСОБА_1 добровільно проходить огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», результат - 1,68 проміле, з яким ОСОБА_1 першочергово погоджується, після чого висловлює незгоду щодо такого результату, проте в подальшому знову погоджується, і остаточно вказує, що «все влаштовує», від огляду в медичному закладі відмовляється. На далі на відео зафіксовано складання адміністративних матеріалів про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Зазначені докази є належними, допустимими, у своїй сукупності, поза розумним сумнівом, підтверджують факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та спростовують твердження апелянта про незгоду його з результатами проведеного огляду на місці зупинки транспортного засобу.

Посилання апелянта на те, що суд першої інстанції безпідставно прийняв, в якості доказів його винуватості, протокол про адміністративне правопорушення, акт огляду водія на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів про результати огляду, роздруківку чеку приладу Драгер, апеляційним судом відхиляються, оскільки ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння приладом Драгер Алкотест 6810, погоджувався з результатами тесту 1.68проміле, був обізнаний з наслідками такого результату, не заперечував перебування у стані алкогольного сп`яніння, та не виявив бажання пройти такий огляд в медичному закладі.

Наведені обставини не ставлять під сумнів належність та допустимість доказів, досліджених судом першої інстанції, на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні цього правопорушення.

Відповідно до ч.7 розділу 2 Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09.11.2015 року № 1452/735 « Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться з вимогами цієї інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких, після проведення тесту, мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові, що спростовує твердження апелянта про неправильність його тестування поліцейським на стан алкогольного сп`яніння.

Ці обставини адміністративної справи давали суду підстави дійти висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні вимог п. 2.9 а ПДР України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбач надано достатньо доказів на підтвердження факту істотних порушень працівниками поліції вимог закону, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення. Дії працівників поліції відповідали вимогам Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 року № 1103, а також Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09.11.2015 року № 1452/735, у зв`язку з чим відповідні доводи апеляційної скарги є неприйнятними.

Суд першої інстанції перевірив фактичні обставини справи про адміністративне правопорушення та прийшов до правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу вказаного правопорушення, так як він розумів суть висунутого йому обвинувачення та здійснював захист від нього.

Всі інші доводи, наведені ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, були предметом ретельного дослідження та змістовного аналізу судом першої інстанції, цілком спростовані висновками, наведеними судом у постанові, інших відомостей, які б могли вплинути на постановлення іншого рішення матеріали справи не містять.

Аналогічні посилання в апеляційній скарзі носять загальний характер та є суб`єктивними, у зв`язку з чим апеляційний суд приходить висновку, що немає необхідності наводити спростування на кожен аргумент апелянта, викладений ним у поданій апеляційній скарзі.

При цьому апеляційний суд керується висновком ЄСПЛ, зроблений ним у справі «Серекін та інші проти України» від 10.02.2010 року, де в п. 51 Суд вказав, що хоча пункт 1 статті Конвенції (Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, однак його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.

На переконання суду апеляційної інстанції позиція ОСОБА_1 , свідчить про його намагання уникнути відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення, а відповідні твердження апеляційної скарги є способом його самозахисту.

Істотних порушень вимог закону, які б ставили під сумнів висновки судді першої інстанції та були безумовною підставою для скасування судового рішення не встановлено.

Місцевим судом були встановлені дійсні обставини справи, дана належна оцінка особі ОСОБА_1 , правильно застосовані норми матеріального права, не допущено порушення норм процесуального права та зроблено обґрунтований висновок про доведеність його вини у порушенні вимог п. 2.9 а ПДР України та вірно кваліфіковані його дії за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накладене на ОСОБА_1 стягнення є необхідним і достатнім для виправлення особи притягнутої до адміністративної відповідальності та запобігання вчиненню нових адміністративних правопорушень.

З урахуванням наведеного, підстав для скасування постанови у межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя,

п о с т а н о в и л а:

Постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03 лютого 2024 стосовно ОСОБА_1 залишити без змін, а його апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду Л.М.Кулеша