Справа № 202/5887/25
Провадження № 3-зв/202/3/2025
П О С Т А Н О В А

Іменем України

06 серпня 2025 року суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Шофаренко Ю.Ф., розглянув заяву адвоката Кравчуна Д.В. в інтересах ОСОБА_1 про відвід судді Індустріального районного суду міста Дніпра Волошина Є.В. від участі у розгляді справи стосовно ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП ,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні судді Індустріального районного суду міста Дніпра Волошина Є.В. перебуває справа про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , який притягається до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Адвокатом Кравчун Д.В. в інтересах ОСОБА_1 заявлено відвід судді Волошину Є.В., який заявник обґрунтував тим, що: « захисником було подано дві заяви про ознайомлення з матеріалами справи від 13.06.2025 року та 23.06.2025 року, однак суд ніяк не відреагував на них, у зв`язку з чим захисником було здійснено телефонний дзвінок, з метою отримання інформації про можливість ознайомлення з матеріалами справи та відеозаписом, натомість засадам працівник апарату суду відповів, що суд матеріали справи до електронної справи не долучає, тому необхідно самостійно прибути до суду та ознайомитись зі справою, на зауваження що захисник перебуває у м. Харків, а особа, щодо якої складено протокол не має можливості прибути оскільки є військовослужбовцем ЗСУ, вважає що суд відкрито ігнорує заяви адвоката, у зв`язку з чим адвокат не ознайомлений з матеріалами справи внаслідок упередженого ставлення судді до особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також до захисника, що викликає в адвоката сумніви в неупередженості».

Відповідно ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. При цьому КУпАП не містить положень щодо обставин, які виключають участь судді в справі про адміністративне правопорушення, підстав для відводу/самовідводу і порядку їх вирішення.

Разом з тим, з системного аналізу законів України, усталеної судової практики ЄСПЛ, на вирішення заяви про відвід судді у справі поширюються гарантії ст. 6 Конвенції, що у свою чергу надає можливість застосувати аналогію закону, тобто застосувати у межах своєї компетенції до КУпАП іншої норми закону, зокрема положень КПК, які регламентують подібні відносини, заповнивши тим самим прогалину у законодавстві України про адміністративні правопорушення, що є невід`ємним правом учасників провадження (правом на справедливий суд, гарантованого ст. 6 Конвенції), оскільки мова не йде про норми, які встановлюють виключення або спеціальне правове регулювання. При цьому у випадках, коли положення законодавства про адміністративні правопорушення не регулюють або неоднозначно регулюють питання судового провадження, то застосовуються загальні (основні) засади (принципи) судочинства України, передбачені у ст. 129 Конституції України, розділі I Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та інших нормативно-правових актах.

Суд вважає, що заявлений судді відвід не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Нормами, про які йдеться мова у КПК, є ст. 75, 76, 80-82, які визначають обставини, які виключають участь окремого судді у розгляді конкретного провадження, підстави для відводу/самовідводу та порядок їх вирішення, зокрема у разі заявлення відводу судді, якій здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому ч. 3 ст. 35 КПК.

Відповідно п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК, суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості, а «неупередженість» у сенсі п. 1 ст. 6 Конвенції має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді в конкретній справі тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію, тобто чи були в суді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу».

У кожній окремій справі необхідно визначити, чи мають стосунки, які розглядаються, такі природу і ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім. Застосовуючи об`єктивний критерій, необхідно з`ясувати, чи існують певні факти, які можуть бути підставою для сумніву в безсторонності судді.

Неупередженість є необхідною умовою належного виконання суддею своїх обов`язків, а у п. 2.5 цих принципів визначено, що об`єктивність судді проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття. При цьому підлягає задоволенню відвід судді від участі в розгляді справи, якщо у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Разом з тим, виходячи з мотивів заявленого судді Волошину Є.В. відводу, будь якої упередженості судді, яка породжує легітимні сумніви щодо його безсторонності при розгляді справи, внаслідок чого буде порушено право заявника очікувати від держави справедливий суд не зазначено.

Заява про відвід не містить жодних конкретних фактів, що свідчили б про особисту упередженість або зацікавленість судді у результатах справи.

Забезпечення функціонування ЄСІТС, в тому числі і долучення до підсистеми «Електронний суд» матеріалів справи не є функціональними обов`язками судді у справі.

При цьому сторона захисту не була позбавлена можливості заявити клопотання про відкладення розгляду справи через не ознайомлення з матеріалами справи та реалізувати таке право на ознайомлення прибувши до суду у день судового засідання.

Одним із найважливіших принципів судочинства є nemo iudex in causa sua (ніхто не може бути суддею у власній справі), який виключає для учасника процесу можливість обирати суддю на власний розсуд, зокрема, шляхом заявлення відводів тим суддям, які не влаштовують.

Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що «особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного» (рішення ЄСПЛ у справі «Ветштайн проти Швейцарії»).

Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але «вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими» (рішення ЄСПЛ у справі «Білуха проти України»).

Суд констатує відсутність будь-яких обставин, які об`єктивно викликають сумнів у безсторонності та/або неупередженості судді Волошина Є.В.

Суд наголошує на тому, що КУпАП взагалі не передбачено фіксації судових засідань.

Порядок здійснення правосуддя регламентується відповідним процесуальним законодавством України. Процесуальні акти і дії суддів, які стосуються вирішення питань підвідомчості судам спорів, порушення і відкриття справ, підготовки їх до розгляду, судовий розгляд справ та прийняття у них судових рішень належать до сфери правосуддя і можуть бути оскаржені лише в судовому порядку відповідно до процесуального законодавства України.

При розгляді заяви про відвід, суд не вправі оцінювати законність судового рішення та перевіряти його правовий зміст. Виключне право перевіряти законність та обґрунтованість судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством.

З огляду на викладене суд робить висновок, що прийняття чи не прийняття судом процесуального рішення під час підготовки до розгляду справи не є підставою, яка викликає сумнів у неупередженості, суддів, а тому суд відмовляє у відводу судді Волошина Є.В.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст 245, 246, 252, 283 КУпАП, ст. 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» -України, суд,

п о с т а н о в и в :

У задоволенні заяви адвоката Кравчуна Д.В. в інтересах ОСОБА_1 про відвід судді Індустріального районного суду міста Дніпра Волошина Є.В. від участі у розгляді справи стосовно ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП - відмовити.

Оскарження постанови діючим законодавством не передбачено.

Суддя Юрій ШОФАРЕНКО