Справа № 450/1507/25 Головуючий у 1 інстанції: Данилів Є. О.
Провадження № 33/811/983/25 Доповідач: Партика І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2025 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Партики І.В, за участі захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - адвоката Лемехи Романа Ігоровича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Пустомитівського районного суду Львівської області від 9 травня 2025 року, щодо ОСОБА_1 ,

встановив:

цією постановою, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП з накладенням на нього стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 40 800 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 років та без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у сумі 605 грн. 60 коп.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , 04 квітня 2025 року о 10:32 год. в м. Пустомити, дорога Т-14-16, Львів-Пустомити-Меденичі 15 км. 500м., керуючи транспортним засобом не пред`явив посвідчення водія на право керування тз. відповідної категорії, правопорушення вчинено повторно протягом року, постанова серії БАД 532879 від 14 липня 2024 року. Такими своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.1.а ПДР України. Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 5ст. 126 КУпАП.

Не погоджуючись з даною постановою ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову, закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Окрім того, просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Пустомитівського районного суду Львівської області від 9 травня 2025 року, оскільки копію постанови він отримав 13 червня 2025 року.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, без належного дослідження фактичних обставин справи.

Наголошує, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, що він керував транспортним засобом.

Звертає увагу, що в протоколі не зазначено, що до нього додано докази, які підтверджують вину водія у вчиненні того чи іншого правопорушення, окрім того працівниками поліції не задукоментовано порушення ПДР України, зупинено транспортний засіб незаконно.

Також зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути належним та допустимим доказом вини ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 у судове засідання апеляційного суду, призначене на 9 липня 2025 року, 18 липня 2025 року. 25 липня 2025 року та серпня 1 2025 року, не прибув, клопотання про відкладення розгляду справи не подавав, адвокат Лемеха Р.І. просив проводити розгляд справи у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожна особа має право на справедливий суд.

Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно до положень ст. 268 КУпАП, неявка особи, відносно якої складено протокол не перешкоджає розгляду справи.

Частиною 4 ст. 294 КУпАП передбачено, що апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду.

З метою забезпечення розумних строків розгляду справи, з урахуванням належного повідомлення про судове засідання та клопотання адвоката Лемехи Р.І. який просив проводити розгляд справи у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, апеляційний суд вважає за можливе проводити апеляційний розгляд у відсутності ОСОБА_1 .

Стосовно строку на апеляційне оскарження, то з урахуванням того, що ОСОБА_1 участі в розгляді справи не приймав, про результат розгляду справи дізнався 13 червня 2025 року, а виготовлення апеляційної скарги потребує часу, з метою забезпечення права особи на доступ до правосуддя, апеляційний суд вважає за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження постанови місцевого суду..

Заслухавши виступ захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності на підтримку доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Згідно з вимогами ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Диспозиція ч. 5 ст. 126 КУпАП передбачає відповідальність за повторне протягом року керування транспортними засобами особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Пунктом 2.1 А ПДР України передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Всупереч тверджень апеляційної скарги ці вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 були дотримані, а висновок суду про доведеність винуватості останнього у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126 КУпАП, за обставин, викладених у протоколах та постанові, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, а саме:

-даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1№290225 від 4 квітня 2025 року (а.с. 1), з якого встановлено, що ОСОБА_1 , 04 квітня 2025 року о 10:32 год. в м. Пустомити, дорога Т-14-16, Львів-Пустомити-Меденичі 15 км. 500м., керуючи транспортним засобом не пред`явив посвідчення водія на право керування тз. відповідної категорії, правопорушення вчинено повторно протягом року, постанова серії БАД 532879 від 14 липня 2024 року;

-рапортом працівника поліції (а.с. 3), з якого встановлено, що працівниками поліції було зупинено транспортний засіб «Мазда» д.н.з НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , у зв`язку із порушенням п. 12.4 ПДР України, встановлено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, не маючи посвідчення водія, дане порушення вчинив повторно;

-інформацією з довідки (а.с. 5), з якої вбачається, що у підсистемі «Пошук посвідчення водія» відсутні відомості, щодо отримання посвідчення водія ОСОБА_1 ;

-довідкою від 9 квітня 2025 року (а.с. 6), з якої встановлено, що ОСОБА_1 , 14 липня 2024 року був притягнутий до адміністративної відповідальності, передбаченої ч . 2 ст. 126 КУпАП;

-копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕНА №4421918 від 4 квітня 2025 року (а.с. 7), з якої встановлено, що водія ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п. 12.4 ПДР України (водій рухався в населеному пункті зі швидкістю 96 км. год.);

-відеозаписом, долученим до матеріалів справи, який було досліджено судом апеляційної інстанції, на якому зафіксовано рух та зупинку транспортного засобу «Мазда» д.н.з НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , у зв`язку із перевищенням швидкості, опитування водія під час якого було встановлено, що в нього немає посвідчення водія, процедуру складання протоколу про адміністративне правопорушення. Окрім того, апеляційний суд зазначає, що ОСОБА_1 не заперечував, що він порушив ПДР України та він не отримував посвідчення водія.

Доводи апелянта, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, що він керував транспортним засобом, апеляційний суд відхиляє, оскільки факт виконання функцій водія ОСОБА_1 підтверджується відеозаписом, долученим до матеріалів справи, який описаний вище за текстом.

Твердження апелянта, що в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, що до нього додано докази, які підтверджують вину водія у вчиненні того чи іншого правопорушення, окрім того працівниками поліції не задокументовано порушення ПДР України, зупинено транспортний засіб незаконно, апеляційний суд відхиляє, оскільки такі мають формальний характер та спростовуються матеріалами справи, описаними вище за текстом.

Окрім того, апеляційний суд звертає увагу, що працівниками поліції належним чином задокументовано порушення п. 12. 4 ПДР України, на підставі чого було зупинено транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 , також апеляційний суд звертає увагу, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕНА №4421918 від 4 квітня 2025 року (а.с. 7) не оскаржена водієм у встановленому законом порядку.

Аргументи апелянта, що місцевим судом не досліджено всіх доказів та не надано їм належної оцінки, не заслуговують на увагу апеляційного суду.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як убачається з постанови місцевого суду (а.с. 11), суд повно та об`єктивно дослідив усі обставини справи, надав їм належну правову оцінку, з якою погоджується апеляційний суд.

Що стосується клопотання адвоката Лемехи Р.І. про закриття провадження у справі, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП, то апеляційний суд виходить з наступного.

Так, відповідно до п. 7 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю внаслідок закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

За змістом ч. 2 ст. 38 КУпАП передбачено, що якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - восьмій цієї статті.

Як вбачається із матеріалів справи, адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП, ОСОБА_1 вчинив 4 квітня 2025 року.

Отже, саме з цього дня розпочався перебіг однорічного строку накладення адміністративного стягнення, встановленого ч. 2 ст. 38 КУпАП, який закінчувався 4 липня 2025 року.

Натомість, оскаржувану постанову місцевим судом винесено 9 травня 2025 року.

Тобто, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності в межах строку накладення адміністративного стягнення, визначеного ч. 2 ст. 38КУпАП.

Описка - це зроблена судом механічна (мимовільна, випадкова) граматична помилка в рішенні, яка допущена під час його письмово - вербального викладу (помилка у правописі, у розділових знаках тощо).

Також, під описками слід розуміти, неправильне написання слів. Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер. До таких належать написання прізвищ та імен, адрес, зазначення дат та строків.

У зв`язку із зазначеним необхідно виключити з мотивувальної частини постанови суду першої інстанції покликання суду на керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортним засобом, оскільки таке є опискою.

В апеляційній скарзі не наведено доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність, відповідно до положень ст. 252 КУпАП, а усі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд першої інстанції з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови, апеляційним переглядом не встановлено.

Отже, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є необґрунтованими, у зв`язку з чим його апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, як безпідставну, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Пустомитівського районного суду Львівської області від 9 травня 2025 року.

У задоволенні клопотання адвоката Лемехи Р.І. про закриття провадження у справі - відмовити.

Постанову Пустомитівського районного суду Львівської області від 9 травня 2025 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП залишити без змін, а його апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова є остаточна й оскарженню не підлягає.

Суддя Партика І.В.