Провадження № 3/582/537/25
Справа № 582/924/25
Недригайлівський районний суд Сумської області
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2025 року

Суддя Недригайлівського районного суду Сумської області Яковенко Н.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла із Роменського РВП ГУНП в Сумській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 184 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

15 липня 2025 року до Недригайлівського районного суду Сумської області після доопрацювання надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №603765 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 184 КУпАП.

Зі змісту протоколу вбачається, що ОСОБА_1 ухилилася від виконання своїх батьківських обов`язків, передбачених 150 Сімейного кодексу України щодо забезпечення належних умов виховання своєї неповнолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого малолітня ОСОБА_2 спричинила тілесні ушкодження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Постановою Недригайлівського районного суду від 29.05.2025 протокол був повернений до Роменського районного відділу поліції ГУ НП в Сумській області для доопрацювання з мотивів невідповідності кваліфікації дій ОСОБА_1

15.07.2025 вказаний протокол повернуто до суду без врахування висновків суду, вказаних у постанові від 29.05.2025.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася. Її захисник Валюх Ю.В. подав до суду клопотання, у якому просив закрити провадження у справі стосовно ОСОБА_1 на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності у її діях складу адміністративного правопорушення. Клопотання обґрунтовує тим, що фактично подія сварки між малолітніми особами була, але ОСОБА_1 особистої участі у ній не брала. Присутня при цьому не була. Докази про те, що вона знала чи могла знати про цю подію в матеріалах справи відсутні. Також, докази про те, що вона у будь-який спосіб сприяла цим подіям, неправильно виховувала свою дочку ОСОБА_4 або ухилилася від виконання обов`язків по вихованню своєї дочки, теж відсутні. Відсутні також докази, що поведінка її малолітньої дочки ОСОБА_4 02 травня 2025 року близько 16 годи на площадці біля дитячого садка в селі Іваниця по відношенню до малолітньої ОСОБА_5 є наслідком дій або бездіяльності матері ОСОБА_1 .

Таким чином протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність громадянки ОСОБА_1 , за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, у даній справі не доведена. Характеристика малолітньої ОСОБА_2 , видана директором школи за підписом класного керівника, свідчить про те, що дитина навчається у 5 класі, до навчання відноситься старанно, має навчальні досягнення високого рівня, виявляє здібності до навчання гуманітарного спрямування, завжди охайна та вихована. Діана забезпечена всім необхідним для навчання в школі. Ці обставини вказують на те, що ОСОБА_4 виховується в нормальних умовах, що спростовує твердження поліції про ухилення її матері ОСОБА_1 від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання своєї дитини.

Оцінюючи зазначені вище докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю суддя враховує наступне.

Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

В силу принципу презумпції невинуватості, який діє і при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Так, частина 1 статті 184 КУпАП передбачає відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Вказана норма є бланкетною та відсилає до інших нормативних актів, зокрема Сімейного кодексу України, Закону України «Про охорону дитинства» ( далі Закон), тощо.

Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину.

Статтею 12 Закону передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її стан здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

В свою чергу, відповідно до роз`яснень, викладених в пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

В такій ситуації протокол про адміністративне правопорушення сам по собі не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом ухилення батьків від виконання своїх обовязків, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

З протоколу про адміністративне правопорушення та доданих до нього доказів не можливо встановити, що ОСОБА_1 не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти.

Складаючи протокол про адміністративне правопорушення інспектором поліції не розкрито таку ознаку об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, як «ухилення від виконання батьківських обов`язків».

Разове вчинення дитиною дій зазначених в протоколі не свідчить про ухилення ОСОБА_1 від виховання дитини.

Інші докази, які б свідчили про вину ОСОБА_1 , а саме докази того, що поведінка дитини зумовлена саме ухиленням матері від виконання своїх обов`язків суду надані не були.

Таким чином, в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого, частиною другою статті 184 КУпАП.

Фактично, враховуючи, що потерпілій завдано тілесних ушкоджень малолітньою собою, яка не досягла віку, з якого настає кримінальна відповідальність, дії ОСОБА_1 охоплюються іншою частиною ст. 184 КУпАП, але відповідно до чинного КУпАП суддя не правомочний самостійно кваліфікувати дії та визначати норму, за якою необхідно притягнути особу до відповідальності.

З урахуванням положень ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також з огляду на практику Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» («Malafeyeva v. Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява №36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia») заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За даних обставин суд доходить до висновку, що наявні всі підстави для закриття провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.

З цих підстав, керуючись статтями 1, 9, 23, 33, 184 частиною першою, 247, 276-285, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Закрити провадження в справі щодо притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: підпис з оригіналом згідно

Суддя: Н. М. Яковенко