ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 621/3007/24 Головуючий суддя І інстанції Філіп`єва В. В.
Провадження № 33/818/565/25 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2025 року м. Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К.,

при секретарі - Вакула Н.С.,

за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвокта Христофорової К.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою захисника Христофорової К.С. на постанову судді Зміївського районного суду Харківської області від 10 лютого 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець м. Харова,

визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП України та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

Також з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп.

Постановою встановлено, що 25.07.2024 року о 20:30 год. водій ОСОБА_2 , перебуваючи на автодорозі між вул. Я. Мудрого в смт. Слобожанське Чугуївського району Харківської області та автодорогою Р-78 (координати 49.593237, 36.514926), керував транспортним засобом «Кіа», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги пункту 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з судовим рішенням захисник ОСОБА_3 на постанову суду першої інстанції подала апеляційну скаргу, в якій, враховуючи доповнення, просила її змінити, скасувавши рішення про позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами, а врешті постанову судді залишити без змін.

Свої апеляційні вимоги захисник обґрунтовувала тим, що ОСОБА_1 не заперечує своєї винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме щодо відмови пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці його зупинки. Проте зазначала, що ОСОБА_1 не отримував посвідчення водія, що підтверджується відповідною довідкою, яка міститься в матеріалах справи, а тому вважала, що відсутні підстави для позбавлення останнього права керування транспортними засобами, оскільки відповідне право ним не отримувалось.

В судове засідання в суд апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції захисник Христофорова К.С. повідомила, що ОСОБА_1 дійсно повідомлений про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, однак не має можливості прийняти участь в судовому засіданні у зв`язку із зайнятістю на роботі та просила розглянути апеляційну скаргу без його участі, оскільки позиція захисту повністю узгоджена між ними.

Враховуючи наведене, а також положення ст.ст. 269, 271 КУпАП, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість розгляду апеляційної скарги без участі ОСОБА_1 за обов`язковою участю його захисника адвоката Христофорової К.С., оскільки позиція захисту між ними узгоджена.

В судовому засіданні захисник під час апеляційного розгляду зазначила, що ОСОБА_4 визнає свою вину за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки був зупинений працівниками поліції та на законну вимоги працівника поліції відмовився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає за можливе здійснювати перегляд апеляційної скарги захисника лише в частині притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП враховуючи апеляційні доводи щодо позбавлення права керування транспортними засобами.

Дослідивши доводи апеляційної скарги та відомості, що є наявними у справі про адміністративне правопорушення, а також, заслухавши пояснення захисника, апеляційний суд дійшов висновку, що подана апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів цієї справи, суд не дотримався вказаних вимог закону.

Належить врахувати, що в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції захисник повідомила, що ОСОБА_1 визнав свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а тому в цій частині судова постанова не переглядається.

Поряд з цим, визнаючи ОСОБА_1 винним суд першої інстанції позбавив його права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Проте, відповідно до релевантних вимог абзацу 3 п. 28 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 N 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» позбавлення права керувати транспортними засобами судам можна застосовувати тільки як основне адміністративне стягнення, зокрема за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП. Суди не вправі застосовувати його тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала.

В матеріалах справи міститься довідка інспектора САП Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області Карини Приходько (арк. 7) відповідно до відомостей якої вбачається, що перевіркою наявних обліків встановлено, що громадянин ОСОБА_1 не отримував посвідчення водія на право керування транспортними засобами в органах МВС України.

Суду першої інстанції ці відомості були відомі, оскільки в оскаржуваній постанові є посилання на ці відомості.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції не може погодитись з рішеннями та висновками суду першої інстанції щодо позбавлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності права на керування транспортними засобами, оскільки останній не отримував такого права.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

З огляду на викладене, постанову суду першої інстанції належить змінити, виключивши з її мотивувальної та резолютивної частин висновки та рішення щодо позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами, а в решті залишити без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника Христофорової К.С. задовольнити частково.

Постанову судді Зміївського районного суду Харківської області від 10 лютого 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП змінити, виключивши з її мотивувальної та резолютивної частин висновки і рішення суду про позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами.

В решті постанову суду Зміївського районного суду Харківської області від 10 лютого 2025 року залишити без змін

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков