Провадження № 3/522/4261/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2025 року місто Одеса

Суддя Приморського районного суду міста Одеси Ляшко О.П.,

за участю:

секретаря судового засідання Єрьоміної К.М.,

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника Тащі М.М.,

потерпілого ОСОБА_2 ,

представника потерпілого Нікітіної Г.Е.,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ст. 124 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ

12.05.2025 року о 16:10 год., у м. Одеса, пров. Джевецького (Лермонтовський), біля буд. 11, водій ОСОБА_1 керуючи «Toyota Prius» д.н.з. НОМЕР_1 не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не дотримався безпечної дистанції, у результаті чого здійснив наїзд на припаркований автомобіль «Volvo V70» без д.н.з., «Nissan Tida» д.н.з. НОМЕР_2 , «Volkswagen Touran» д.н.з. НОМЕР_3 , «Chevrolet Aveo» д.н.з. НОМЕР_4 , у зв`язку із різким погіршенням стану здоров`я, а саме приступом епілепсії (зі слів лікаря БШ МД 73 Ігнатенко), чим порушив п. 12.1, п. 13.1 ПДР, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Внаслідок даного ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, з матеріальними збитками.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_1 визнав свою винуватість в інкримінованому йому правопорушенні і повністю підтвердив обставини справи, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, не заперечуючи наявних у справі доказів. Надав пояснення, що йому стало зле, піднялось серцебиття, він втратив свідомість та прийшов в себе вже в авто швидкої допомоги. Трапилось все несподівано, тому не зміг зупинитись.

Захисник Тащі М.М. заявив клопотання про закриття справи про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП відносно ОСОБА_1 , на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з тим, що події сталися в результаті втрати свідомості у водія.

Потерпілий ОСОБА_2 надав пояснення суду, що він самих подій ДТП не бачив. Прибув на місце вже коли була швидка та коли вже машина його була розбита, потім склали протокол і відібрали пояснення у власників автомобілів та свідків.

Представник потерпілого Нікітіна Г.Е. просила визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП.

Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення, дослідивши матеріали адміністративної справи, дослідивши надані докази, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд приходить до того, що ОСОБА_1 своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що водій ОСОБА_1 керуючи «Toyota Prius» д.н.з. НОМЕР_1 не виконав вимогу п. 12.1 та п. 13.1 ПДР, таким чином не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не дотримався безпечної дистанції, та здійснив зіткнення з транспортними засобами «Volvo V70» без д.н.з., «Nissan Tida» д.н.з. НОМЕР_2 , «Volkswagen Touran» д.н.з. НОМЕР_3 , «Chevrolet Aveo» д.н.з. НОМЕР_4 . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Відповідно до ст. 251 КУпАП- доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Дослідженні судом докази, зокрема відомості, що наведені в протоколі серії ЕПР1 №328425 від 12.05.2025 року про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП відносно ОСОБА_1 , схемі місця ДТП, письмові пояснення ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , пояснення надані у суді, відеозапис долучений представником потерпілого, свідчать про те, що в розумінні ст. 251 КУпАП, вони є належними, допустимими та такими, що дають можливість суду прийняти рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.

Аналізуючи наведені докази та дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд вбачає, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КпАП України, так як судом беззаперечно встановлено, що дії ОСОБА_1 не відповідали вимогам ПДР України, зокрема п. 12.1 та п. 13.1 ПДР і перебувають у причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.

Щодо позиції захисника Тащі М.М. про те, що ОСОБА_1 був без свідомості, у зв`язку з чим не визнавати його винним, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків

Стаття 11 КУпАП, передбачає, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Таким чином, необхідною умовою притягнення до адміністративної відповідальності є наявність вини у особи, що вчинила адміністративне правопорушення.

Поряд із цим, законодавцем визначені певні умови, за яких особа не підлягає адміністративній відповідальності якщо особа діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності відповідно до ст. 17 КУпАП.

Зокрема, положеннями ст. 20 КУпАП визначено, що не підлягає адміністративній відповідальності особа, яка під час вчинення протиправної дії чи бездіяльності була в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії або керувати ними внаслідок хронічної душевної хвороби, тимчасового розладу душевної діяльності, слабоумства чи іншого хворобливого стану.

Виходячи зі змісту вказаної норми, закон вказує на два критерії, сукупність яких дає підстави для визнання особи неосудною, а саме, медичний критерій, який характеризується наявністю у особи хронічної душевної хвороби, тимчасового розладу душевної діяльності, слабоумства чи іншого хворобливого стану, і юридичний критерій, який полягає у нездатності особи усвідомлювати свої дії або керувати ними.

Варто зазначити, що за змістом конструкції ст. 20 КУпАП словосполучення «іншого хворобливого стану» розповсюджується не на будь-яку хворобу та вживається в контексті саме неосудності особи, тобто наявності у неї іншого певного психічного, душевного чи розумового хворобливого стану, через який особа під час вчинення протиправної дії чи бездіяльності не могла усвідомлювати свої дії або керувати ними.

Осудність є обов`язковою ознакою суб`єкта адміністративного правопорушення. Між осудністю й виною є тісний взаємозв`язок. Осудність, як і вина, це невід`ємний елемент складу адміністративного правопорушення, що характеризує його суб`єкт, а вина ознака складу, який характеризує суб`єктивну сторону.

Осудність, як і вина, характеризується певними ознаками: інтелектуальними й вольовими. Вольова ознака юридичного критерію неосудності нездатність особи під час вчинення адміністративного правопорушення керувати своїми діями (бездіяльністю)означає нездатність людини діяти з своєї волі, відповідно до своїх уявлень, переконань, нездатність утриматися від імпульсивних, мимовільних й інших подібних діянь. Інтелектуальна ознака юридичного критерію неосудності означає нездатність особи під час адміністративного правопорушення усвідомлювати фактичний характер і суспільну шкідливість вчинюваних діянь (бездіяльності) та їх наслідків.

У разі встановлення зазначених у ст. 20 КУпАП обставин склад правопорушення буде відсутній через вчинення відповідного діяння чи допущення бездіяльності особою, яка не є суб`єктом.

Разом з тим, у матеріалах цієї справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про наявність обставин, що виключають адміністративну відповідальність ОСОБА_1 у зв`язку із перебуванням ним у стані неосудності в момент вчинення ДТП, оскільки не встановлено, що втрата ним свідомості під час керування т/з була викликана його хронічною душевною хворобою, тимчасовим розладом душевної діяльності, слабоумства тощо, які б вплинули на його здатність під час вчинення правопорушення керувати своїми діями згідно вимог ПДР, а також усвідомлювати фактичний характер і суспільну шкідливість вчинюваних ним діянь та їх наслідків.

Зазначення в протоколі, що зі слів лікаря БШ МД 73 ОСОБА_6 був приступ епілепсії, не звільняє його від адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення, оскільки вказаний діагноз не підтверджує його недієздатність за станом здоров`я.

Крім того, даних про те, що на час вчинення правопорушення ОСОБА_1 не усвідомлював свої дії та не міг керувати ними, матеріали справи не містять.

При цьому необхідно зауважити, що відповідно до чинного законодавства у сфері безпеки дорожнього руху водіям забороняється керувати т/з у хворобливому стані, який може викликати втрату свідомості, що не усуває адміністративної відповідальності.

Слід наголосити на тому, що суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, визначається складністю об`єктивної сторони, яка характеризується діянням, наслідками та причинним зв`язком між ними. У зв`язку з цим психічне ставлення особи слід визначати як до факту порушення правил, так і до наслідків цього порушення. Порушення правил може бути вчинене з прямим умислом або з необережності, а до наслідків порушення може бути тільки необережність. У цілому це правопорушення визнається необережним.

В даній справі встановлено, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення в стані необережності, тобто він або передбачав можливість настання шкідливих наслідків через керування ним транспортного засобу у хворобливому стані, але легковажно розраховував на їх відвернення, або не передбачав можливості настання таких наслідків, хоч повинен був і міг їх передбачити, що в будь-якому випадку свідчить про наявність в його діях складу правопорушення.

Таким чином, в діях ОСОБА_1 дійсно вбачається склад інкримінованого йому правопорушення, тому суд вважає за необхідне кваліфікувати його дії за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення за кваліфікуючими ознаками порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

З урахуванням обставин даної справи, згідно з вимогами ст. 33 КУпАП, враховуючи тяжкість і характер вчиненого правопорушення, дані про ocoбу правопорушника, його майновий стан та ступінь вини, суд вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_1 стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, у зв`язку з винесення постанови про накладання адміністративного стягнення, на порушника покладається обов`язок сплати судового збору, згідно з п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» - 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 605 гривень 60 копійок /шістсот п`ять/ гривень 60 копійок на користь держави.

В той же час, відповідно до ч. 2 ст. 8 ЗУ «Про судовий збір» суд може звільнити його від сплати судового збору на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті. Тому, зважаючи на майновий стан особи та те, що ОСОБА_1 є членом багатодітної сім`ї, що підтверджується посвідчення серія НОМЕР_5 , його слід звільнити від сплати судового збору.

Керуючись ст. ст. 1,7,9-11,33,40-1, 124, 251, 252, 279, 280 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення і застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 50 /п`ятдесяти/ неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850,00 /вісімсот п`ятдесят/ гривень 00 копійок.

Звільнити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від сплати судового збору.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП України штраф має бути сплачений не пізніш як через 15 днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови-не пізніш як через 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Документи, що підтверджують сплату штрафу не пізніше трьох робочих днів після закінчення вказаного строку, має бути наданий (надісланий) правопорушником до суду.

Роз`яснити притягуваному, що відповідно до ст. 308 КУпАП України у разі несплати штрафу у строк постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, а також витрати на облік вчиненого правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до Приморського районного суду м. Одеси протягом десяти днів з дня проголошення постанови.

Повний текст постанови було проголошено 11 серпня 2025 року о 09:30 год., в залі судового засідання Приморського районного суду м. Одеси №111.

Суддя О.П. Ляшко