запорізький апеляційний суд
Провадження №33/807/693/25Головуючий у 1-й інстанції Кольц Д.М.
Єдиний унікальний №331/6791/24Доповідач в 2-й інстанції Гончар О.С.
Категорія ст.130 ч.1 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2025 року м.Запоріжжя

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Гончар О.С., за участі захисника Бєлік І.В., діючої в інтересах ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Бєлік Ірини Валентинівни на постанову судді Олександрівського районного суду м.Запоріжжя від 07 травня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає у АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ

Згідно з постановою суду, 31.10.2024 року о 16 год. 59 хв. в м.Запоріжжі по вул.Академіка Амосова, біля будинку 13 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Renault Logan» д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України.

ОСОБА_1 визнано винним за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 гривень.

В апеляційній скарзі захисник Бєлік І.В. просила скасувати постанову суду першої інстанції, закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Свої вимоги мотивувала тим, що ніяких ознак сп`яніння у ОСОБА_1 не було. Акт огляду та направлення на огляд на місті не складались і не вручались. ОСОБА_1 від огляду не відмовлявся, але потребував правової допомоги і чекав на адвоката. Протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини ОСОБА_1 , оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи. Використання приватного телефону для фіксації правопорушень не передбачено чинним порядком, тому відеозапис з мобільного телефону є недопустимим доказом.

В матеріалах справи міститься висновок медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №9476 від 31.10.2024 року, яким встановлено відсутність ознак сп`яніння.

Факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду відеозаписом не зафіксовано.

Заслухавши захисника Бєлік І.В., яка повністю підтримала доводи та вимоги апеляційної скарги та наполягала на її задоволенні; перевіривши матеріали справи, доводи, наведені у скарзі, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується:

- відомостями, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №163348 від 31.10.2024 року, відповідно до якого ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками наркотичного сп`яніння; від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку в медичному закладі відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння до КНП «ОКЗПНД та СЗХ» ЗОР, в якому викладені ознаки наркотичного сп`яніння та зазначено, що огляд у закладі охорони здоров`я не проведений у зв`язку із відмовою ОСОБА_1 від проходження такого огляду;

- диском з відеозаписом події.

Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом апелянтом не оспорюється.

Зі змісту долученого до матеріалів справи відеозапису об`єктивно зафіксовано зупинку транспортного засобу «Renault Logan» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 .

Подальшим відеозаписом з нагрудної камери поліцейського №471557 (початок «16:57:31») зафіксована розмова поліцейських та ОСОБА_1 щодо порушення ним експлуатації транспортного засобу, а саме: неосвітлений задній державний номерний знак та перевірка документів у останнього.

Після поліцейські вказують, що ОСОБА_1 перебуває у розшуку ТЦК та СП, водій замикається у автомобілі та закриває вікно, перестає будь-яким чином комунікувати з патрульними, вказує, що буде телефонувати адвокату. Також поліцейський вказує, що заряд батареї на нагрудній камері закінчується. Відеозапис закінчується о «18:02:36».

Наступний запис зроблений на мобільний телефон поліцейського, характеристики якого голосом зазначені патрульним. Відеозаписом із телефону зафіксовано як патрульні поліції вимагають проїхати до медичного закладу з метою проходження огляду на стан сп`яніння. Також роз`яснені ознаки наркотичного сп`яніння, які були виявлені у ОСОБА_1 .

На часі «00:22:56» ОСОБА_1 повідомляє, що поїде до медичного закладу, однак із адвокатом. Наступний відеозапис з нагрудної камери поліцейських №474351 розпочинається о «18:42:33», коли на місце зупинки приїхав другий екіпаж патрульної поліції, та прослухавши відеозапис, можна дійти висновку, що він дублює більшу частину розмови між ОСОБА_1 , його родичами та поліцейськими. «18:44:16» зафіксовано, як поліцейські роз`яснюють ознаки наркотичного сп`яніння, виявлені у ОСОБА_1 .

Поліцейські неодноразово висували вимогу ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку, на що останній вчиняв дії, які свідчать про відмову від проходження огляду.

ОСОБА_1 були роз`яснені наслідки відмови від проходження огляду, норми ст. 268 КУпАП та права відповідно до Конституції України, повідомлено, що відносно ОСОБА_1 буде складено протокол за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, після складання водія було ознайомлено із протоколом.

У зв`язку наведеним, у апеляційного суду відсутні підстави сумніватися в тому, що викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини дійсно мали місце.

Відеозапис події містить достовірні дані про вчинення водієм ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення та має істотне значення для правильного вирішення даної справи.

На зазначеному відеозаписові об`єктивно за допомогою технічного засобу відеозапису зафіксовано обставини адміністративного правопорушення в обсязі, достатньому для вирішення питання про наявність складу і події передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення та винності ОСОБА_1 у його вчиненні. Разом із тим, зафіксовані на відеозаписові події ніким у встановленому законом порядку не спростовано.

Відтак, відеозапис є належним та допустимим у розумінні ст.251 КУпАП, узгоджується з іншими наявними доказами.

При цьому, склад інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення не вимагає встановлення з наданого відеозапису даних, на які впливав би факт специфічних характеристик технічного засобу відеофіксації, відомості про які зазначено у графі 10 «Технічний засіб відеозапису» протоколу про адміністративне правопорушення.

Твердження захисника про те, що ОСОБА_1 чекав адвоката, спростовуються переглянутим відеозаписом. Згідно відеозапису до особи приїхали родичі, однак адвокат не прибув, про строки його прибуття ані особа, щодо якої складений протокол, ані його родичі не зазначають.

Посилання апелянта щодо невжиття поліцейським заходів для надання водію правової допомоги слід визнати необґрунтованими, так як відомостей стосовно того, що поліцейські чинили ОСОБА_1 будь-які перешкоди у реалізації права скористатися послугами захисника в матеріалах справи відсутні. При цьому на патрульного поліцейського нормами КУпАП не покладений обов`язок надати захисника, встановлена ст.266 КУпАП процедура проходження відповідного медичного огляду також не передбачає обов`язкового залучення захисника.

Отже, доводи захисника про те, що ОСОБА_1 не відмовлялася від проходження огляду на стан сп`яніння, а лише вимагав правової допомоги та адвоката суд апеляційної інстанції вважає безпідставними.

Порушення права на захист та упередженого ставлення до ОСОБА_1 з боку поліцейських під час оформлення адміністративного матеріалу з матеріалів справи не убачається.

Захисник зазначав про незаконність судового рішення через те, що 31.10.2024 року ОСОБА_1 самостійно у закладі охорони здоров`я пройшов огляд на стан сп`яніння, за результатами чого встановлено факт відсутності перебування його в стані сп`яніння, що підтверджується висновком лікаря (фельдшера) КНП «ОКЗПНД та СЗХ» ЗОР (а.с.38).

Апеляційний суд не погоджується з такими запереченнями, оскільки медичний огляд в закладі охорони здоров`я має проводитись лише у присутності поліцейського. ОСОБА_1 через свою бездіяльність не був доставлений до медичного закладу у супроводі працівників поліції, тому висновок лікаря-нарколога доказового значення в даному провадженні не має.

Крім того, факт проходження ОСОБА_1 самостійно у закладі охорони здоров`я огляду на стан сп`яніння не має правового значення, оскільки правова природа інкримінованого адміністративного правопорушення (відмова від проходження огляду) полягає у тому, що це правопорушення, яке обумовлене недотриманням вимог п.2.5 ПДР є правопорушенням з формальним складом, тобто є закінченим з моменту висловлення водієм відмови від проходження ним огляду на вимогу поліцейського або вчинення бездіяльності, яка свідчить про таку відмову, а тому результати огляду, отримані ОСОБА_1 у закладі охорони здоров`я, на які посилається апелянт, не мають юридичного значення.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги щодо недотримання поліцейськими процедури направлення водія на огляд з метою виявлення стану сп`яніння, апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до п.12 Розділу ІІ Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в п.4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Враховуючи зазначене, перевірка на стан наркотичного сп`яніння проводиться лише в медичних закладах охорони здоров`я.

Згідно матеріалів провадження у ОСОБА_1 було виявлено ознаки саме наркотичного сп`яніння, що унеможливлює проведення поліцейським огляду водія на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціального технічного приладу. Відтак, оформлення за результатами такого огляду відповідного акта огляду у передбаченому п.10 Розділу ІІ Інструкції порядку, на що посилався апелянт, було непотрібним.

Відтак, доводи захисника в цій частині відхиляються апеляційним судом.

Під час перевірки апеляційним судом матеріалів справи будь-яких істотних порушень, допущених при їх складанні, не встановлено.

Протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 оформлено уповноваженою особою з дотриманням вимог ст.256 КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС №1395 від 07.11.2015 року.

В ньому зазначено дату та місце його оформлення, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, місце, час вчинення адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, суть вчиненого адміністративного правопорушення.

Об`єктивна сторона поставленого у провину ОСОБА_1 адміністративного правопорушення проявляється у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що вимога про необхідність проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння була чіткою і зрозумілою для сприйняття, а відмова ОСОБА_1 була такою, яка не ставила під сумнів факт відмови.

Підстави, умови та порядок проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння визначені ст.266 КУпАП, п.2.5 ПДР та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС/МОЗ №1452/735 від 09.11.2015 року (в подальшому "Інструкція"). За змістом цих нормативних документів водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти медичний огляд з метою встановлення стану сп`яніння.

Відповідно до п.2 Розділу I Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаки наркотичного сп`яніння, які стали підставою для вимоги про проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння, всупереч протилежним доводам апелянта, викладені поліцейським у протоколі про адміністративне правопорушення та направленні на огляд з метою виявлення стану сп`яніння.

Суд зважає на те, що підставою для висунення вимоги ОСОБА_1 про необхідність проходження огляду на стан сп`яніння є суб`єктивне припущення поліцейського про перебування особи у стані наркотичного сп`яніння, яке ґрунтується на наявності у особи передбачених п.4 розділу І Інструкції ознак наркотичного сп`яніння.

Відмовляючись від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 , тим самим, порушив вимоги п.2.5 ПДР та вчинив передбачене ч.1 ст.130 КУпАП адміністративне правопорушення.

Обставин, які б завадили ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі судом не встановлено.

Апеляційний суд зауважує, що відповідно до п.2.5 ПДР проведення огляду на стан сп`яніння на вимогу поліцейського є обов`язком водія, при цьому жоден із нормативних документів не дає водієві права оспорювати таку вимогу поліцейського.

Загалом доводи апеляційної скарги захисника фактично зводяться до незгоди апелянта із прийнятою суддею постановою, проте висновків судді не спростовують.

У зв`язку з наведеним, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, підстави для її зміни або скасування відсутні. Досліджені судом докази є допустимими і достатніми для визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу захисника Бєлік Ірини Валентинівни залишити без задоволення.

Постанову судді Олександрівського районного суду м.Запоріжжя від 07 травня 2025 року в цій справі відносно ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.С. Гончар

Дата документу Справа № 331/6791/24