Справа № 548/1605/25
Провадження № 3/548/389/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.08.2025 м. Хорол

Суддя Хорольського районного суду Полтавської області Старокожко В.П., за участі секретаря судового засідання - Безносик Д.Ю., особи, відносно якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , розглянувши матеріали, які надійшли від ВП №2 Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Кривий Ріг, мешканця АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на утриманні має 2 неповнолітніх дітей, УБД, особи з інвалідністю 3 групи, непрацюючого, до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувався,

В С Т А Н О В И В:

водій ОСОБА_1 11.07.2025 близько 13 год 40 хв в с. Глибока Долина по вул. Глибокодолинській, 27 Лубенського району Полтавської області керував автомобілем марки ВАЗ2106, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан сп`яніння за місцем зупинки та у медичному закладі в установленому законом порядку відмовився на відеозапис, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП не визнав, вказав, що 11.07.2025 він алкоголю не вживав, 11.07.2025 він разом із товаришем ОСОБА_2 їхали на автомобілі останнього. Їх автомобіль зупинили працівники поліції, які склали на його товариша протокол за ст. 130 ч.1 КУпАП та забрали із собою, так як він перебував у розшуку як особа, що самовільно залишила військову частину. Коли поліцейські поїхали, він через певний проміжок часу сів за кермо автомобіля, так як хотів поїхати додому. Коли він їхав по автодорозі Київ-Харків-Довжанський, його зупинили працівники поліції. Останні пропонували йому пройти огляд на місці зупинки та в лікувальному закладі, але він відмовився. У зв`язку із тим, що він був тверезий, просив визнати його невинуватим, а провадження у справі закрити.

Незважаючи на невизнання винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП, його винуватість доводиться сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 388281 від 11.07.2025, де зазначені обставини вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та вказано, що 11.07.2025 у с. Глибока Долина по вул. Глибокодолинській, 27 Лубенського району Полтавської області водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки ВАЗ2106, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан сп`яніння за місцем зупинки та у медичному закладі в установленому законом порядку відмовився на відеозапис, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

Вказаний протокол має записи щодо додатків до протоколу, якими є відео на диску, направлення, акт огляду. У протоколі мається підпис ОСОБА_1 про ознайомлення з датою та місцем розгляду справи, запис про відмову у видачі тимчасового дозволу на право керування транспортними засобами та підпис працівника поліції, що склав протокол / т. 1 а.с. 2/;

- відеозаписом з бодікамери працівника поліції, з якого вбачається, що 11.07.2025 о 13 год 44 хв працівники поліції, рухаючись в службовому автомобілі, переслідують транспортний засіб марки ВАЗ2106 зеленого кольору, днз НОМЕР_2 , подаючи звукові сигнали про зупинку транспортного засобу. З відеозапису вбачається, що водій автомобіля не ввімкнувши лівий показчик повороту, здійснив розворот у дозволеному місці, в подальшому рухаючись близько 40 секунд зупинився на правому узбіччі. На бодікамеру зафіксовано, що за кермом автомобіля перебуває ОСОБА_1 . Останній під час розмови, не виходячи із автомобіля, відмовляється надати працівникам поліції документи. Останні говорять, що від ОСОБА_1 чути різкий запах алкоголю, просять вимкнути двигун автомобіля. Сидячи за кермом, на запитання працівника поліції ОСОБА_1 відповідає, що вживав спиртне, погоджується пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки. В подальшому виходить із автомобіля, і коли працівники поліції дістали прилад "Драгер", відмовляється його продувати, так само відмовляється проїхати у медичний заклад для проходження огляду на стан сп`яніння. Після роз`яснення ОСОБА_1 , що на нього буде складено протокол за відмову пройти огляд на станя сп`яніння, останній повторно відмовляється проходити огляд на місці і у медичному закладі. З відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 говорить сповільненою мовою, неохоче відповідає на запитання, виходячи із автомобіля, йде хиткою ходою. Після складання протоколу працівники поліції зачитують ОСОБА_1 його змісіт, останній у ньому розписується.

Вказаний відеозапис достовірно підтверджує ту обставину, що ОСОБА_1 рухався автомобілем перед його зупинкою працівниками поліції, його зовнішній вигляд, поведінка і мова давали працівникам поліції підстави підозрювати останнього у вживанні алкоголю і подальше керування транспортним засобом в стані сп`яніння, а тому показання ОСОБА_1 у судовому засіданні про те, що він не вживав алкоголь і не керував транспортним засобом в стані сп`яніння, суддя оцінює як такі, що надані з метою уникнення від відповідальності.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1ст. 130 КУпАП.

Правила дорожнього руху, затвердженіпостановою Кабінету Міністру України від 10 жовтня 2001 року № 1306, відповідно доЗакону України ''Про дорожній рух`встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Пунктом 2.5 ПДР України встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції..

Як можна спостерігати із наявних матеріалів справи, водій ОСОБА_1 не виконав вимог п. 2.5 ПДРУкраїни.

Для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАПнеобхідна наявність одночасно двох умов: 1) встановлений належним чином факт керування транспортним засобом; 2) встановлений належним чином факт перебування водія цього транспортного засобу в стані сп`яніння на момент зупинки транспортного засобу, або його відмови від проходження відповідного огляду.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі ''Коробов проти України'' Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення ''поза розумним сумнівом''. Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (п.65).

Із долученого до матеріалів справи відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 перед зупинкою його працівниками поліції керував транспортним засобом.

Відтак, суд вважає, що факт керування ОСОБА_1 доведений поза розумним сумнівом належними та допустимими доказами у справі.

Щодо доведеності факту відмови ОСОБА_1 від проходження відповідного огляду на стан сп`яніння у визначеному законом порядку, вважаю, що вказаний факт також доведений належними та допустимими доказами, зважаючи на таке.

Із долученого до матеріалів справи відеозапису (починаючи з хронологічного відрізку 13:47) вбачається, що працівники поліції пропонують пройти огляд на місці за допомогою алкотестеру чи у медичному закладі. ОСОБА_1 відмовляється проходити огляд на місці і у медичному закладі. Це зафіксовано на бодікамеру поліцейського.

При цьому, суддя зауважує, що в силу приписів ч. 1 ст. 130, ст. 266 КУпАП,п. 2.5 ПДР України проходження водієм огляду на стан алкогольного сп`яніння на вимогу поліцейського відповідно до встановленого законом порядку є обов`язком водія, в той час як мотиви відмови особистого характеру від проходження цього огляду не впливають на кваліфікацію дій ОСОБА_1 за ч. 1ст. 130 КУпАП.

Суддя констатує, що поведінка ОСОБА_1 була такою, що безсумнівно свідчить про те, що він перебував в стані алкогольного сп`яніння. Працівники поліції на відеозапис неодноразово наголошували, що чути різкий запах алкоголю від водія. При цьому ОСОБА_1 вказував, що він спиртне вживав. Говорив мляво, нерозбірливо, мав нечіткі рухи, його хода була такою, що він ледве тримався на ногах.

При цьому, ОСОБА_1 мав всі можливості зняти із себе висунуту поліцейськими підозру про перебування в стані сп`яніння, пройшовши тест на місці зупинки транспортного засобу чи проїхати з поліцейськими у медичний заклад, але умисно цього не зробив.

Останній, як водій, був обізнаний про обов`язок пройти огляд на стан сп`яніння за вимогою працівника поліції, розумів наслідки цієї процедури і наслідки відмови від неї.

У цьому випадку доказом відмови від проходження огляду на стан сп`яніння є відеозапис, в якому ОСОБА_1 після пропозиції працівниками поліції пройти огляд на стан сп`яніння не висловив своєї згоди це зробити.

Порушень поліцією порядку висування ОСОБА_1 вимоги щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що ставили би під сумнів факт учинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП, не встановлено.

З відеозапису вбачається, що працівники поліції зафіксували фоакт порушення ОСОБА_1 вимог ПДР України, який при здійсненні розвороту не ввімкнув лівий показчик повороту, під час руху не був пристебнений ременем безпеки, за що склали відносно нього постанову Серії ЕНА №5196128, якою наклали стягнення на останнього за ст.ст. 122 ч.2 КУпАП у виді штрафу в сумі 510 грн.

З відеозапису вбачається, що стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 був явно виражений, його мова, рухи, зовнішній вигляд, поведінка як учасника дорожнього руху давали поліцейським безумовні підстави вважати, що він перебуває в нетверезому стані, тому вимога пройти огляд на стан сп`яніння носила явно законний характер.

Під час здійснення судового розгляду беззаперечно, поза розумним сумнівом встановлено, що ОСОБА_1 не мав наміру проходити оглядна стан сп`яніння як на місці, так і у медичному закладі.

З відеозапису вбачається, що працівники поліції не обмежували ОСОБА_1 у праві вибору способу поведінки, поліцейські не застосовували до нього фізичний та психологічний примус.

Законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку огляд для визначення стану сп`яніння.

У рішенні по справі ''О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства'' від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отож, ОСОБА_1 погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, розцінюю як спосіб захисту правопорушника та намагання уникнути відповідальності за вчинене правопорушення. Ці його пояснення у своїй сукупності спростовуються дослідженими доказами по справі.

У судовому засіданні встановлено, що дії працівників поліції були послідовні та узгоджені, вчиненні без перевищення повноважень, без порушень прав ОСОБА_1 , які б слугували підставою для визнання його невинуватим.

Суддя приймає як належний та допустимий доказ відеозапис на СД диску, так як про його наявність зазначено в протоколі, відеозапис хоч і складається із трьох відео, проте послідовно відтворює події. На відеозаписі відобрежено дата та час зйомки, яка відповідає фактичним даним встановленим в судовому засіданні.

Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (ч.2 ст.61 Конституції України). Згідно із ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосується з метою виховання особи, яка вчинили адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами (ст. 23 КУпАП).

За загальними правилами ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Стаття 280 КУпАП визначає обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Ураховуючи вищевикладене, беручи до уваги суть та характер вчиненого ОСОБА_1 грубого адміністративного правопорушення у сфері транспорту, за відсутності обставин, що пом`якшують його відповідальність, з метою запобігання вчинення ним нових правопорушень у сфері транспорту, суд вважає за необхідне застосувати відносно останнього адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік, що передбачений санкцією ч. 1ст. 130 КУпАП. При цьому, суд враховує, що згідно юридичної структури видів адміністративних стягнень, передбаченихст. 24 КУпАП, штраф за своєю юридичною суттю є одним із найменш суворіших видів адміністративних стягнень, що передбачені даною статтею КУпАП, а також встановлений санкцією ч. 1ст. 130 КУпАП як безальтернативний і єдиноможливий (згідно логіки законодавця). При цьому, враховуючи положення ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд при накладенні адміністративного стягнення застосовує до винної особи разом із штрафом позбавлення права керування транспортними засобами, що також визначене законодавцем як безальтернативне у санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно із ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення, у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку покладено таке стягнення. Ураховуючи цю норму законодавства та виходячи з положень ст. 4 Закону України ''Про судовий збір'', судовий збір у даній справі про адміністративне правопорушення в сумі 605,60 грн належить стягнути з ОСОБА_1 .

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 130 ч.1, 284 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В :

визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в сумі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Реквізити для сплати штрафу: ГУК Полтав.обл/ Полтавська/21081300 код отримувача ; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рр UA0016001).

У разі несплати добровільно штрафу протягом 15 днів з дня вручення копії постанови, при примусовому виконанні постанови суду згідно ч. 2 ст. 308 КУпАП сума штрафу, вказана вище, підлягає стягненню у подвійному розмірі - в сумі 34000 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 605.60 грн (отримувач: ГУК у м.Києві/ м. Київ/ 22030106 код отримувача ; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рр: UA0026001; код класифікації доходів бюджету: 22030106)

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом 10 діб з дня її винесення шляхом подачі апеляції через Хорольський районний суд Полтавської області.

Повний текст постанови виготовлено 04.08.2025.

Суддя В.П. Старокожко