ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1997/25 Справа № 202/4474/25 Суддя у 1-й інстанції - Ігнатенко В. В. Суддя у 2-й інстанції - Залізняк Р. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2025 року Кривий Ріг

31.07.2025р. суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Залізняк Р.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривий Ріг в режимі відеоконференції при секретарі судового засідання Шевченко В.В. апеляційну скаргу захисника Дубовенко В.І. в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Індустріального районного суду міста Дніпра від 17.06.2025р., якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає в АДРЕСА_1

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000,00грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

в с т а н о в и л а :

Оскаржуваною постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000,00грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Постанову суду першої інстанції оскаржено захисником Дубовенко В.В., яка в апеляційній скарзі:

- вважає, що оскаржувана постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку із чим постанова підлягає скасуванню, а провадження закриттю у зв`язку із відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП;

- зазначає, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, та суд першої інстанції не звернув увагу, що його огляд на стан сп`яніння проведений без застосування вимог ст. 266-1 КУпАП, якою запроваджено спеціальний порядок огляду військовослужбовців на стан сп`яніння, та відповідно до ч. 3 ст. 266-1 КУпАП міг бути підданий огляду тільки посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління ВСП у ЗСУ, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів відповідно до порядку, встановленого ч. 2-7 ст. 266-1 КУпАП, тому огляд на стан сп`яніння є недійсним;

- вказує, що відповідно до відеозапису, представник поліції представився ОСОБА_1 , назвавши своє звання, посаду, прізвище, ім`я, по-батькові, при цьому не пред`явив посвідчення, інших документів на підтвердження повноважень на проведення огляду не надавав та не називав;

- зазначає що алкотестер, за допомогою якого був оглянутий ОСОБА_1 є неналежним приладом, який не пройшов сертифікацію, судом першої інстанції у рішенні вказано неіснуючий спосіб підтвердження повірки - зазначення у чеку із результатом тестування на алкоголь посилання на останнє калібрування (градуювання). Таким чином, відсутні докази, що тест-прилад «ALCOTEST 7510» № ARLM0448 пройшов повірку, має відповідне свідоцтво із дійсним терміном експлуатації та може використовуватися при визначенні сп`яніння особи;

- наголошує, що в матеріалах справи наявне свідоцтво про повірку зовсім іншого приладу а саме: «ALCOTEST 7510 OIML» № ARND-0048 та звертає увагу, що номер приладу в сертифікаті про повірку та номер приладу в роздруківці тесту містить різні значення букв та цифр, хоча на перший погляд і є дуже схожими: № ARLM-0448 та № ARND-0048, що дає підстави стверджувати, що результати огляду ОСОБА_1 є недостовірними;

- зазначає, що працівниками поліції не було дотримано вимог ч. 1 ст. 265-2 КУпАП, та матеріали справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 не містять жодних даних про виконання поліцейським вимог статті 265-2, яка встановлює, що у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП, працівник уповноваженого підрозділу, що забезпечує безпеку дорожнього руху, тимчасово затримує транспортний засіб шляхом блокування або доставляє його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку, що дозволяється виключно у випадку, якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху або транспортний засіб розміщений на місцях, призначених для зупинки, стоянки, безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, в тому числі за допомогою спеціального автомобіля евакуатора.

- наголошує, що з матеріалів справи вбачається, що працівник поліції, склавши відносно ОСОБА_1 протокол про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не відсторонив його від керування цим автомобілем;

- вказує, що відповідно до наданих адвокату на ознайомлення матеріалів справи, в матеріалах справи міститься роздруківка результатів тесту ОСОБА_1 - тест № 293, в якій відсутні кількісні показники, підписи як ОСОБА_1 , так і дані та підпис особи, що проводила тестування, тобто вказаний доказ є недопустимим;

- прохає скасувати постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська по від 17.06.2025р. щодо ОСОБА_1 та закрити провадження по справі, розглянути апеляційну скаргу без участі ОСОБА_1 та його адвоката Дубовенко В.І.

Про дату, час та місце судового розгляду ОСОБА_1 та його захисник Дубовенко В.І. повідомлені належним чином до судового засідання не прибули, клопотання про відкладення розгляду справи не подали, в апеляційній скарзі прохали розгляд апеляційної скарги проводити за їх відсутності.

Суд апеляційної інстанції дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення за таких підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він 15.04.2025р. о 09.50 годин у Донецькій області, Лиманська ОТГ, с. Яцківка, вул. Свободи, біля будинку №58А керував транспортним засобом перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законодавством порядку із застосуванням спеціального технічного приладу «Алкотест Драгер 7510», результат 0,60 ‰, тест № 293, від керування відсторонений, чим порушив вимоги п. 2.9а ПДР України.

В обґрунтування висновку про винуватість ОСОБА_1 суд першої інстанції поклав:

- протокол про адміністративне правопорушення серії АБА № 093483 від 15.04.2025р., згідно яких вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, про що свідчить результат приладу "Драгер" - 0,60 ‰;

- акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів за допомогою приладу «Драгер» тест № 293, у відповідності до якого результат огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 склав 0,60 ‰, з доданим до нього чеком приладу "Драгер";

- відеозапис з бодікамер, долучений співробітниками поліції щодо обставин складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Суд першої інстанції дослідив заперечення сторони захисту, які є аналогічними доводам апеляційної скарги, та не прийняв їх до уваги, навівши обґрунтовані висновки свого рішення.

Так суд першої інстанції вважав правильним проведення огляду ОСОБА_1 в порядку ст. 266 КУпАП, зазначивши, що порядок огляду осіб на стан сп`яніння за ст. 266 КУпАП та ст. 266-1 КУпАП слід розмежовувати за суб`єктом правопорушення, та особа, яка керує транспортним засобом у стан сп`яніння, в першу чергу є водієм транспортного засобу, щодо якої застосовуються загальні норми КУпАП.

Також суд першої інстанції вважав належним та допустимим доказом огляд на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора Драгер, зазначивши про дійсність його повірки та відповідну сертифікацію. Дії працівників поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення визнані законними.

Суд апеляційної інстанції повно та всебічно дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , погоджується із висновками суду про визнання його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд першої інстанції відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252 КУпАП всебічно, повно і об`єктивно з`ясував обставини справи, вирішив їх в точній відповідності із законом, повно та всебічно дослідив та оцінив наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності.

Суд апеляційної інстанції вважає висновки суду першої інстанції правильними, а наведені в оскаржуваній постанові мотиви, які покладені в обґрунтування прийнятого рішення щодо визнання винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП такими, що відповідають вимогам ст.ст. 245, 251, 280 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції встановив, що матеріалами справи, та наявними у ній доказами беззаперечно підтверджено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, продуття ОСОБА_1 газоаналізатора на місці зупинки транспортного засобу, показник якого склав 0,60 ‰, згоду ОСОБА_1 із зазначеним показником, ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки, який не бахав проходження огляду у закладі охорони здоров`я.

Таким чином суд апеляційної інстанції встановив, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідивши матеріали справи встановив в діях ОСОБА_2 склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме об`єктивною стороною цього правопорушення стало перебування особи, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи викладене вище, суд апеляційної інстанції не встановив підстав, які б ставили під сумнів законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції дослідивши доводи апеляційної скарги захисника, встановив, що вони є аналогічними клопотання захисника про закриття провадження у справі, яке було предметом дослідження суду першої інстанції.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що судом першої інстанції повно та всебічно досліджено заперечення сторони захисту, та на них надано вмотивовані та обґрунтовані відповіді.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, та зазначає, що порядок огляду водія на стан сп`яніння передбачений ст. 266 КУпАП, при цьому огляд військовослужбовця на стан алкогольного сп`яніння передбачений ст. 266-1 КУпАП. Наведені норми закону відокремлюють суб`єкта огляду, визначаючи загальний та спеціальний суб`єкт.

Працівник поліції, зупиняючи транспортний засіб, спочатку встановлює загальний суб`єкт водія транспортного засобу, на якого розповсюджуються загальні вимоги ПДР України. Встановлення належності водія до Збройних Сил України, за певних обставин утворює у ньому спеціальний суб`єкт, наприклад при виконанні службових обов`язків, що є складом іншого правопорушення, повноважність щодо фіксації якого покладено на інших посадових осіб, зокрема ВСП чи командира військової частини.

Щодо неналежності газоаналізатора Драгер, за допомогою якого було проведено огляд ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Під час огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння показник газоаналізатора склав 0,60 ‰. ОСОБА_1 із результатом показника був згоден, що підтверджується відеозаписом. Правом проходження огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я ОСОБА_1 не скористався, тобто не реалізував своє право на заперечення показника газоаналізатора.

Доводи апеляційної скарги, що в матеріалах справи наявне свідоцтво про повірку зовсім іншого приладу: «ALCOTEST 7510 OIML» № НОМЕР_1 , що номер приладу в сертифікаті про повірку та номер приладу в роздруківці тесту містить різні значення букв та цифр, хоча на перший погляд і є дуже схожими: № ARLM-0448 та № ARND-0048, що дає підстави стверджувати, що результати огляду ОСОБА_1 є недостовірними, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, оскільки висновки про ідентичність зазначених параметрів є припущенням сторони захисту, яке сформовано на схожості літерних та числових символів.

При детальному дослідженні вказаних маркувань дійсно вбачається їх схожість, проте відсутні підстави вважати, що вказані маркування повинні бути однаковими.

Відповідно до чеку результатів огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння, калібрування приладу зафіксовано в межах допустимого технічними вимогами строку 1 рік, тому відсутні підстави ставити під сумнів належність та допустимість огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння із застосуванням вказаного газоаналізатора.

На думку суду апеляційної інстанції склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП в діях ОСОБА_1 , а саме керування транспортним засобом особою у стані алкогольного сп`яніння доведений поза розумним сумнівом сукупністю достовірних, допустимих та достатніх доказів.

Враховуючи наведене вище постанова суду першої інстанції є законним, обґрунтованим, вмотивованим та справедливим судовим рішенням.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника Дубовенко Вікторії Вікторівни в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Індустріального районного суду міста Дніпра від 17.06.2025р., якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000,00грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік - залишити без задоволення.

Постанову Індустріального районного суду міста Дніпра від 17.06.2025р., якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000,00грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно після її прийняття, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя