Дата документу Справа № 332/7247/24
запорізький апеляційний суд
Провадження №33/807/356/25Головуючий у 1-й інстанції Погрібна О.М.
Єдиний унікальний №332/7247/24Доповідач в 2-й інстанції Гончар О.С.
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2025 року м.Запоріжжя

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Гончар О.С., за участі ОСОБА_1 і його захисника Бролінського Р.О. (в режимі відеоконференції), розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Бролінського Романа Олександровича на постанову судді Заводського районного суду м.Запоріжжя від 10 січня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає у АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ

Згідно з постановою суду, 08.12.2024 року о 14 год. 20 хв. по вул.Скворцова, 247 у м.Запоріжжі водій ОСОБА_1 керував автомобілем «MAN TGX 18.440» д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом «Koegel» д.н.з. НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України.

ОСОБА_1 визнано винним за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 гривень.

В апеляційній скарзі захисник Бролінський Р.О. просив скасувати постанову суду першої інстанції та призначити новий судовий розгляд даної справи про адміністративне правопорушення в суді першої інстанції іншим суддею.

Свої вимоги мотивував тим, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбувся без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та без його належного повідомлення.

Суд відступив від принципів повноти, об`єктивності судового розгляду та позбавив ОСОБА_1 можливості надати суду свої пояснення та спростувати докази, які містяться в матеріалах справи.

У зв`язку з чим апелянт вважає, що наявні правові підстави для застосування за аналогією закону положень п.3 ч.2 ст.412, п.1 ч.1 ст.415 КПК України, якими передбачено підстави безумовного скасування судового рішення та призначення нового судового розгляду в суді першої інстанції.

До початку апеляційного розгляду ОСОБА_1 і його захисник Бролінський Р.О. зазначили, що на заявлених захисником вимогах у апеляційній скарзі не наполягають, оскільки усі наведені в оскаржуваній постанові обставини дійсно відповідають події, що сталася 08.12.2024 року. Тобто фактично апелянт відмовився від своєї апеляційної скарги.

Апеляційний суд зауважує, що чинними нормами КУпАП не передбачено право апелянта до початку апеляційного розгляду відмовитись від поданої ним апеляційної скарги та відповідно не регламентовано дії апеляційного суду у разі відмови апелянта від поданої ним апеляційної скарги.

Відтак, апеляційний суд не вправі приймати відмову захисника від поданої ним апеляційної скарги.

Заслухавши ОСОБА_1 і його захисника Бролінського Р.О., які на задоволенні апеляційної скарги не наполягали, перевіривши матеріали справи, наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як вбачається з наданих матеріалів провадження ОСОБА_1 дійсно не був присутній у судовому засіданні під час розгляду справи судом першої інстанції.

Між тим, апеляційний суд звертає увагу на те, що в подальшому ОСОБА_1 реалізував право на апеляційне оскарження судового рішення через свого захисника в межах строку на апеляційне оскарження.

Під час апеляційного перегляду ОСОБА_1 та його захисник Бролінський Р.О. приймали участь у судовому засіданні дистанційно в режимі відеоконференції. ОСОБА_1 не був обмежений у передбачених ст.268 КУпАП правах, в тому числі і в правах бути присутнім під час апеляційного розгляду скарги, заявляти клопотання та подавати докази.

Проте ОСОБА_1 , будучи присутнім під час апеляційного перегляду, жодних нових доказів, які були невідомі суду першої інстанції та могли б істотно вплинути на суть прийнятого рішення, апеляційному суду не надав. Клопотань про дослідження нових доказів не заявлялось. Тому передбачені ст.268 КУпАП права особи, на переконання апеляційного суду, не порушено.

Крім того, чинним законодавством не передбачено необхідності обов`язкового скасування постанови суду першої інстанції у зв`язку з розглядом справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Всупереч протилежним аргументам апелянта, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 судом виконано вимоги ст.ст.280, 283 КУпАП, повно та всебічно розглянуто обставини справи, дотримано вимоги щодо змісту постанови про адміністративне правопорушення.

Рішення суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується відомостями, які зазначені у

- протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №621016 від 08.12.2024 року, підписаному особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, відповідно до якого водій ОСОБА_1 у зазначений час керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння;

- акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу;

- направленні водія на огляд до КНП «ОКЗНПД» ЗОР з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 08.12.2024 року;

- висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, №10492 від 08.12.2024 року, згідно якого ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння;

- долученим до матеріалів справи відеозаписом.

З огляду на вищевикладене у апеляційного суду відсутні підстави сумніватися в тому, що викладені у даному протоколі обставини дійсно мали місце.

Вказані докази узгоджуються між собою, є належними та допустимими у розумінні ст.251 КУпАП.

У зв`язку наведеним, у апеляційного суду відсутні підстави сумніватися в тому, що викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини дійсно мали місце.

Вимоги захисника Бролінського Р.О. про скасування оскаржуваного судового рішення з одночасним призначенням нового судового розгляду в суді першої інстанції не ґрунтуються на вимогах закону.

Положеннями п.2 ч.1 ст.293 КУпАП регламентовано можливість скасування постанови і надсилання справи на новий розгляд органом (посадовою особою), під час розгляду скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення в рамках перевірки законності і обґрунтованості винесеної постанови.

Водночас ч.8 ст.294 КУпАП наведено вичерпний перелік рішень, які може прийняти суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову судді у справі про адміністративне правопорушення. Вказаною правовою нормою право апеляційного суд щодо скасування постанови судді і надсилання справи на новий розгляд в суді першої інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги не передбачено.

Застосування у даному випадку за аналогією закону положень п.3 ч.2 ст.412, п.1 ч.1 ст.415 КПК України, якими передбачено підстави безумовного скасування судового рішення та призначення нового судового розгляду в суді першої інстанції, на що посилається апелянт, суд апеляційної інстанції вважає неприпустимим.

Згідно ч.1 ст.2 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

Відповідно до ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Аналіз наведеного дає підстави для висновку, що норми КПК до сфери національного законодавства про адміністративні правопорушення у розумінні ст.2 КУпАП не віднесено, а тому під час розгляду справ про адміністративне правопорушення та їх апеляційного перегляду норми кримінального процесуального права застосуванню не підлягають.

Крім того, відповідно до наданих Запорізькому апеляційному суду роз`яснень згідно інформаційного листа Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду №109/0/158-24 від 23.02.2024 року висвітлено аналогічну позицію щодо застосування під час розгляду справ про адміністративне правопорушення як норм кримінального права, так і викладених у постановах Верховного Суду правових висновків щодо їх застосування.

Відтак, вимоги захисника в цій частині є безпідставними та відхиляються апеляційним судом.

Таким чином, у контексті наведених обставин не можна визнати переконливими й виправданими, а отже й достатніми, доводи апеляційної скарги захисника про скасування судового рішення на зазначених у ній підставах.

Відтак, постанова суду є законною та обґрунтованою, а тому у апеляційного суду відсутні підстави вважати, що постанова прийнята судом першої інстанції без урахування всіх фактичних обставин справи.

Накладене судом першої інстанції адміністративне стягнення за вчинене ОСОБА_1 порушення Правил дорожнього руху за своїм видом та розміром узгоджується з вимогами ст.33 КУпАП, а також відповідає передбаченій ст.23 КУпАП меті стягнення - вихованню особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, та запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть безумовне скасування постанови суду першої інстанції, під час апеляційного розгляду справи не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу захисника Бролінського Романа Олександровича залишити без задоволення.

Постанову судді Заводського районного суду м.Запоріжжя від 10 січня 2025 року в цій справі щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.С. Гончар