Справа № 482/1043/25
Номер провадження 3/482/566/2025
ПОСТАНОВА

Іменем України

04 серпня 2025 року місто Нова Одеса

Суддя Новоодеського районного суду Миколаївської області Кічула В.М., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП не відомий, громадянина України, місце роботи не відоме, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

встановив:

14.05.2025 року о 13 год. 09 хв. в м. Нова Одеса по вул. Соборній, біля буд. № 22, ОСОБА_1 керував транспортним засобом Chevrolet Caprice, номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: почервоніння очей, розширені зіниці очей, які не реагують на світло, неадекватна реакція. Від проходження у встановленому законодавством порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі комунальному некомерційному підприємстві «Миколаївський обласний центр психічного здоров`я» Миколаївської обласної ради, ОСОБА_1 відмовився, тим самим своїми діями порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. Було встановлено, що лабораторне дослідження на стан наркотичного сп`яніння встановити не представилось за можливе, у зв`язку із відсутністю у ОСОБА_1 фізіологічного бажання сечовиділення.

Будучи присутнім в попередньому судовому засідання ОСОБА_1 пояснив суду, що він не пройшов медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння, у зв`язку із відсутністю фізіологічного бажання сечовиділення.

Розгляд справи відкладався для надання можливості правопорушнику підтвердити суду особливості його фізіологічного стану, що перешкодили йому здати біологічний матеріал.

04.08.2025 року ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання, до суду не з`явився, про причини неявки не повідомив, будь-яких пояснень, заяв, клопотань чи доказів щодо свого фізіологічного стану не подавав.

Відповідно до приписів ст. 268 КУпАП, неявка особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП, не є перешкодою для розгляду справи.

Вина ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчиненні правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів, а саме:

-даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 330250, відповідно до якого 14.05.2025 року о 13 год. 09 хв. в м. Нова Одеса по вул. Соборній, біля буд. № 22, ОСОБА_1 керував транспортним засобом Chevrolet Caprice, номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: почервоніння очей, розширені зіниці очей, які не реагують на світло, неадекватна реакція. Від проходження у встановленому законодавством порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі комунальному некомерційному підприємстві «Миколаївський обласний центр психічного здоров`я» Миколаївської обласної ради, ОСОБА_1 відмовився, тим самим своїми діями порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. Було встановлено, що лабораторне дослідження на стан наркотичного сп`яніння встановити не представилось за можливе, у зв`язку із відсутністю у ОСОБА_1 фізіологічного бажання сечовиділення;

-даними висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 14.05.2025 року № 634, відповідно до якого: «Заключний діагноз встановити неможливо у зв`язку з відмовою від проходження лабораторних досліджень, посилаючись на відсутність фізіологічного бажання сечовиділення»;

-даними письмового пояснення ОСОБА_1 , який пояснив, що 14.05.2025 року близько 13 год. 10 хв. він керував транспортним засобом «Шевроле», коли його було зупинено працівниками поліції. Після зупинки працівники поліції запропонували ОСОБА_1 проїхати до м. Миколаєва, з метою проходження освідування на стан наркотичного сп`яніння, на що останні погодився, але в силу свої фізіологічних можливостей не зміг здати аналізи в медичному закладі;

-даними відеозапису з фіксацією вчиненого адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Дослідивши у повному обсязі сукупність зібраних по справі доказів та оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, з врахуванням всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи, суддя вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, повністю доводиться зібраними та дослідженими судом доказами.

Відповідно до ст. 254 КУпАП, у випадку виявлення адміністративного правопорушення, складається протокол про адміністративне правопорушення, який є основним процесуальним документом і єдиною підставою для розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факти неправомірних дій і розцінюється як основне джерело доказів.

Відповідно до вимог ст. 256 КУпАП протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

В своїх судових рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.

Суддя вважає, що інкриміноване ОСОБА_1 правопорушення є конкретним, оскільки зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається суть правопорушення, яке полягає в тому, що особа притягається до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП за відмову від проходження в установленому законом порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, в порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 266 КУпАП у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій.

Зі змісту вищевказаної статті закону вбачається, що огляд у медичному закладі має більше правове значення, оскільки проводиться лікарем, який має відповідну професійну спеціалізацію та проводить огляд із застосуванням сукупності різних методів, які дозволяють йому отримати достатньо об`єктивний результат щодо перебування водія транспортного засобу у стані сп`яніння, який він оформлює у встановленому законом порядку та за який несе персональну відповідальність.

Так, у разі виявлення поліцейськими ознак наркотичного сп`яніння у водія транспортного засобу, вони повинні прийняти відповідні заходи для того, щоб провести медичний огляд водія на стан сп`яніння та пересвідчитись в тому, що водій не перебуває у стані сп`яніння та може продовжити керувати транспортним засобом, оскільки керування транспортним засобом водієм, який перебуває у стані наркотичного сп`яніння є злочином, який може привести до особливо тяжких наслідків та повинен бути негайно припинений.

Вказана норма закону більш детально відображена у п. 12 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858 (далі Інструкція), яким встановлено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє, цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Аналіз вказаних нормативних актів та усталеної судової практики свідчить, що у разі виявлення у водія ознак наркотичного сп`яніння працівниками поліції, огляд поліцейським за допомогою спеціальних технічних засобів не проводиться, а водій транспортного засобу направляється до найближчого закладу охорони здоров`я для проведення медичного огляду лікарем медичного закладу.

Відповідно до п. 7 Порядку направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 саме поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.

Відповідно до ПДР водій транспортного засобу повинен не просто погодитись на проведення огляду на стан сп`яніння, а виконати вимоги поліцейського, які спрямовані на забезпечення проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі.

Таким чином, водій транспортного засобу повинен не тільки погодитись на проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі, а і своєю процесуальною поведінкою забезпечити можливість проведення такого огляду і не створювати перешкод щодо реальної можливості його проведення в установленому законом порядку.

У разі невиконання вимог п. 2.5 ПДР України, передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Суддею були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер та відеореєстратора інспекторів патрульної поліції, які долучені до протоколу про адміністративне правопорушення.

Вказані відеозаписи мають достатньо високу інформативність, позбавлені упередження і суб`єктивного ставлення, мають безсторонній характер, що вимагає від суду ретельного та уважного дослідження вищевказаного доказу у сукупності із іншими доказами по справі.

Зокрема на досліджених відеозаписах зафіксовано рух транспортного засобу Chevrolet Caprice, номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , його зупинка, повідомлення працівниками поліції водія, що ведеться відео фіксація, опитування водія про вживання останнім наркотичних засобів, оскільки у нього спостерігається почервоніння очей, розширені зіниці очей, які не реагують на світло, неадекватна реакція, далі поліцейський пропонує водію проїхати до медичного закладу для проходження огляду, водій погодився, роз`яснюються йому його права та обов`язки. Далі відеозаписом зафіксовано , як ОСОБА_1 разом з працівниками поліції приїжджає до медичного закладу. В подальшому, у медичному закладі лікар пропонує йому здати біоматеріал (сечу) для проведення лабораторного дослідження. Водій двічі намагається її здати та врешті решт повідомляє, що на даний час він не може здати сечу. В подальшому відеозапис ведеться аж до моменту складання протоколу та його вручення правопорушнику.

Відеозаписи отримані у встановленому законом порядку і здійснені працівниками поліції за допомогою наявних в них технічних засобів, а відтак є належними та допустимимм доказами факту відмови водія ОСОБА_1 , який керував автомобілем з ознаками наркотичного сп`яніння, на законну вимогу патрульних поліцейських, пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі, та повністю доводять його вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суддею не встановлено істотних порушень Інструкції із застосуванням органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України №1026 від 18.12.2018 року, та які свідчать про те, що вказані відеозаписи необхідно визнати допустимими доказами.

Неможливість водія здати біологічний матеріал (сечу) для проведення лабораторного дослідження та його намагання переконати лікаря щодо відібрання інших зразків, по суті направлені на самостійне визначення водієм порядку проведення огляду на стан сп`яніння та на самостійне визначення певних методів проведення обстеження, у зв`язку з чим такі дії судом розцінюються як діяння, спрямовані на ускладнення виконання лікарем своїх обов`язків щодо огляду на стан сп`яніння та свідчать про те, що водій транспортного засобу фактично відмовляється від проходження огляду на стан сп`яніння і не бажає проходити такий огляд добровільно.

Суддя вважає за необхідне зазначити, що відмова водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння за своїм правовим змістом є намаганням водія транспортного засобу уникнути відповідного обстеження, яким можливо встановлення факту перебування його у стані сп`яніння.

За таких обставин, при вирішенні питання щодо наявності в діях водія транспортного засобу складу адміністративного правопорушення, яке полягає у відмові виконати вимоги працівника поліції та пройти у встановленому законом порядку огляд на стан сп`яніння, суддя враховує сукупність обставин, які дозволяють встановити психологічне ставлення водія транспортного засобу до виконання вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху та оцінює його дії на підставі сукупності доказів які містяться в матеріалах провадження.

Проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння передбачає відібрання біологічного матеріалу (сечі) у водія транспортного засобу з метою проведення подальшого лабораторного дослідження за допомогою лабораторного дослідження (експрес-тестів).

Перевіряючи доводи про те, що водій транспортного засобу з поважних причин не міг здати біологічний матеріал (сечу) для проведення лабораторного дослідження, суддя приймає до уваги, що відбір сечі на аналіз не складає особливих труднощів, оскільки стосується звичайних природних потреб будь-якої людини та визнається найбільш доступним та ефективним методом для подальшого проведення лабораторних досліджень щодо виявлення стану наркотичного сп`яніння. Зокрема, відповідно до встановленого порядку відбору сечі, у тому разі, якщо особа, яку обстежують, не може забезпечити здачу необхідного об`єму сечі, вона повинна випити біля одного літру води та протягом однієї години забезпечити здачу необхідного об`єму сечі.

Таким чином, лабораторне дослідження біологічного матеріалу у вигляді сечі є найбільш простим, доступним, ефективним та дієвим способом встановити перебування водія транспортного засобу в стані наркотичного сп`яніння та визначити наркотичний засіб або психотропну речовину.

Разом з тим, можливі випадки, коли водій транспортного засобу, який проходить огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, з поважних причин, які викликані хворобливим станом здоров`я, не може виконати вимоги лікаря медичного закладу щодо здачі біологічного матеріалу (сечі) для проведення відповідного лабораторного дослідження.

Так, відповідно до загальновідомих даних, затримка сечовипускання, відома як ішурія, може бути викликана рядом порушень сечовидільної системи до яких належать: обструкція сечовивідних шляхів (наприклад, камені, пухлини), проблеми з передміхуровою залозою (аденома, рак), неврологічні захворювання (травми, інсульт), дія певних медичних препаратів та психологічні фактори.

За таких обставин, твердження водія транспортного засобу про те, що з фізіологічних або психологічних причин, він не зміг здати аналіз сечі повинно бути доведено відповідними доказами по справі (висновками медичних установ та документами про відповідне лікування), які свідчать про наявність певних хронічних захворювань, що призводять до порушень системи сечовиділення та затримки сечовипускання.

Таким чином, нездатність водія транспортного засобу здати біологічні зразки сечі може бути пов`язана як з наявністю певних тяжких хронічних захворювань, так і внаслідок прийняття медичних препаратів або дії психологічних факторів, які істотно вплинули на фізичне становище обстежуваного.

Встановлення відповідних обставин можливо на підставі сукупності доказів, які дозволяють встановити, що за станом здоров`я, водій транспортного засобу, який проходив огляд на стан сп`яніння дійсно не мав можливості здати біологічний матеріал (сечу) для проведення відповідного лабораторного дослідження та виконати відповідні вимоги лікаря медичного закладу.

Разом з тим, суддя приймає до уваги, що водій транспортного засобу проходить огляд у медичному закладі, який проводиться лікарем відповідного закладу охорони здоров`я, який має відповідну професійну підготовку і кваліфікацію та має можливості встановити наявність об`єктивних обставин, які не дозволяють особі, яка проходить відповідне обстеження, виконати його вимоги щодо здачі біологічного матеріалу (сечі) для проведення відповідного лабораторного дослідження.

Суддя вважає, що особа, яка проходить огляд на стан сп`яніння, повинна повідомити лікарю медичного закладу про причини з яких вона не має можливості здати біологічні зразки сечі для проведення лабораторних досліджень, вказати про наявність певних хронічних захворювань та прийом медикаментозних препаратів або особливості свого психологічного становища, оскільки у даному випадку саме лікар медичного закладу має можливість відрізнити свідому відмову водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння від наявності певних поважних причин, які не дозволяють здати біологічний матеріал (сечу) для проведення відповідного лабораторного дослідження.

Суддя враховує, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які свідчать про те, що водій ОСОБА_1 , на час проведення огляду у медичному закладі, з поважних причин не мав можливості виконати вимоги лікаря медичного закладу щодо здачі біологічного матеріалу (сечі) для проведення відповідного лабораторного дослідження, оскільки мав певні хронічні захворювання, перебував під дією медичних препаратів або знаходився під впливом психологічних факторів.

Для надання можливості правопорушнику сформувати свою лінію захисту та надати суду відповідні докази, які би підтверджували його фізіологічну неможливість здачі біологічного матеріалу (сечі), суддею відкладався розгляд справи, однак жодних доказів чи пояснень правопорушником надано не було.

Доводи правопорушника з приводу того, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не знайшли свого підтвердження та повністю спростовуються сукупністю досліджених судом доказів, яким судом надається належна оцінка у відповідності до вимог ст. 252 КУпАП.

Суд звертає увагу на те, що правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП є закінченим з моменту відмови водія пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі.

Відповідно до ПДР України водій транспортного засобу повинен не просто погодитись на проведення огляду на стан сп`яніння, а своєю поведінкою забезпечити реальну можливість проведення такого огляду.

Враховуючи зазначене, зі змісту поведінки та слів ОСОБА_1 на місці події вбачається, що він, будучи водієм транспортного засобу, маючи певні ознаки наркотичного сп`яніння, відмовився від виконання вимог працівника поліції щодо проходження огляду на стан сп`яніння.

Суддя звертає увагу, що факт відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння за своїм правовим змістом є правопорушенням, а не процесуальною дією, яка дозволяє виявити волевиявлення особи, яка підозрюється у керуванні транспортним засобом у стані сп`янінням щодо її бажання проходити огляд на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку.

Факт відмови водія від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі встановлюється судом на підставі доказів, які досліджені та оцінені судом за внутрішнім переконанням.

Законодавець передбачив настання адміністративної відповідальності за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, саме з метою забезпечення неможливості ухилитись від проходження такого огляду водіями, які підозрюються у керуванні транспортним засобом у стані сп`яніння.

Так, у разі невиконання вимог п. 2.5 ПДР України, передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Суд звертає увагу правопорушника на те, що користування джерелом підвищеної небезпеки покладає на водія транспортного засобу певні додаткові обов`язки, які пов`язані із необхідністю забезпечення безпечного використання транспортних засобів. І таке обмеження прав конкретної особи повністю відповідає інтересам суспільства щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, оскільки керування транспортним засобом водієм, який підозрюється в тому, що перебуває у стані сп`яніння, створює реальну небезпеку, яка може призвести до тяжких наслідків.

Суд додатково звертає увагу на те, що у рішенні по справі "О`Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 року Європейський суд з прав людини постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Суд звертає увагу на те, що недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

При дослідженні всіх матеріалів справи, суд приходить до висновку, що дії працівників поліції не порушували права та свободи ОСОБА_1 , а наявні у справі докази, отримані у встановленому законом порядку і не здобуті завдяки інформації, яку було отримано внаслідок істотного порушення прав та свобод.

Право органів Національної поліції вимагати пройти у встановленому порядку медичний огляд у відповідності до п. 2.5 ПДР України кореспондується із обов`язком водія не керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Суддя звертає увагу на те, що відповідно до національного законодавства працівник поліції самостійно, на власний розсуд приходить до висновку про наявність ознак сп`яніння у водія транспортного засобу та вирішує питання щодо необхідності проходження водієм транспортного засобу огляду на стан сп`яніння.

Вимога працівників поліції пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння була аргументованою, вмотивованою та ґрунтувалась на правових підставах.

Таким чином, сукупність досліджених судом доказів поза розумним сумнівом свідчить про те, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння, відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При цьому, суд звертає увагу на те, що вчинене ОСОБА_1 адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та створює підвищену небезпеку, як для самого водія, так і для його пасажирів та інших учасників дорожнього руху і може призвести до тяжких непоправних наслідків.

Притягнення до адміністративної відповідальності водіїв, які керують транспортним засобом у стані сп`яніння пов`язано із необхідністю створення безпечних умов для учасників дорожнього руху, збереження життя і здоров`я громадян.

Підвищення ефективності впливу на дисципліну учасників дорожнього руху забезпечується чітким визначенням правових санкцій за вчинення такого правопорушення.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що відповідно до мети адміністративного стягнення, яке застосовується до особи з метою її виховання в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами (ст. 23 КУпАП) необхідним та достатнім для його виправлення буде застосування до ОСОБА_1 міри адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

У відповідності до ст. 40-1 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ст.ст. 33 - 35, 221, 252, 280, 283, п. 1 ч. 1 ст. 284, 285 КУпАП, суд, -

постановив:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП не відомий, визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000,00 (сімнадцять тисяч) гривень, який сплатити на р/р UA0014001, , Банк отримувача Казначейство України, призначення платежу: *;21081300; з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, по протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 330250.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП не відомий, на користь Держави судовий збір в розмірі 605,60 (шістсот п`ять гривень 60 копійок) гривень на рахунок UA0014468, отримувач Миколаїв ГУК/тг м. Нова Одеса/22030101, МФО 899998, код класифікації доходів бюджету 22030101.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП, штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Відповідно до ст. 308 КУпАП, у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Новоодеський районний суд Миколаївської області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя В.М. Кічула