Провадження № 33/824/819/2025 Суддя в II-й інстанції Ігнатюк О.В.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

23 травня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Ігнатюка О.В., за участі: захисниці особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокатки Мудрик А.І., розглянувши справу за апеляційною скаргою захисниці Мудрик А.І. на постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 листопада 2024 року, -

в с т а н о в и в :

Постановою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 листопада 2024 року,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.173? КУпАП, та накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 гривень.

ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що 08 жовтня 2024 року, о 14 год. 00 хв., у Вишнівському ліцеї «Ідеал» за адресою: м. Вишневе, вул. Машинобудівників, 3, її син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з трьома хлопцями вчинив психологічний булінг по відношенню до учня 8-А класу ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що становило загрозу його психологічному здоров`ю.

У апеляційній скарзі захисниці Мудрик А.І. указано на незаконність постанови судді та необхідність її скасування. В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянтка вказала на те, що постанова винесена із порушенням норм чинного законодавства, обставини справи з`ясовані неповно, висновки судді не відповідають фактичним обставинам справи. На переконання апелянтки, суд прийняв постанову керуючись фактично особистими міркуваннями, які не ґрунтуються на зібраних у справі доказах. Так, суд не взяв до уваги пояснення ОСОБА_1 , які б спростували звинувачення або вказували на недоцільність застосування адміністративного стягнення.Захисниця зазначила, що суд не надав належної оцінки дослідженим доказам, а до протоколу про адміністративне правопорушення не додано беззаперечних доказів систематичності вчинення дій, які можна розцінювати як правопорушення, передбачене ч.3 ст. 173-4 КУпАП. На думку апелянта, у діях ОСОБА_1 відсутня як об`єктивна, так і суб`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.1734 КУпАП. Також недоведений умисел на вчинення дій, що завдають психологічної шкоди або принижують гідність потерпілого. Просила постанову судді скасувати та закрити провадження у справі.

Вислухавши пояснення:

захисниці Мудрик А.І., яка апеляційну скаргу підтримала, підтвердила її доводи та просила її задовольнити;

вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до диспозиції ч.4 ст.173-4 КУпАП булінг (цькування), тобто діяння учасників освітнього процесу, які полягають у психологічному, фізичному, економічному, сексуальному насильстві, у тому числі із застосуванням засобів електронних комунікацій, що вчиняються стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи або такою особою стосовно інших учасників освітнього процесу, внаслідок чого могла бути чи була заподіяна шкода психічному або фізичному здоров`ю потерпілого, вчинене малолітньою або неповнолітньою особою віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років, тягне за собою накладення штрафу на батьків або осіб, які їх замінюють, від ста до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до шістдесяти годин.

Згідно з протоколом про вчинення адміністративного правопорушення від 17 жовтня 2024 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з трьома хлопцями вчинив психологічний булінг по відношенню до учня 8-А класу ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що становило загрозу його психологічному здоров`ю.

Суддя місцевого суду визнав доведеним факт вчинення ОСОБА_2 правопорушення, передбаченого ч.4 ст.173-4 КУпАП, за вказаних у протоколі обставин, та відповідно до вимог санкції вказаної статті притягнув до адміністративної відповідальності його матір ОСОБА_1 .

Як вбачається із змісту оскаржуваної постанови, висновок судді про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 241399 від 17.10.2024, протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 15.10.2024, заявою ОСОБА_4 від 09.10.2024 та її письмовими поясненнями від 15.10.2024, протоколом Вишнівського ліцею «ІДЕАЛ» № 222 від 14.10.2024, письмовими поясненнями ОСОБА_3 від 15.10.2024, протоколом засідання комісії з розгляду випадків булінгу від 14.10.2024.

Наведені докази у своїй сукупності є взаємопов`язаними, узгоджуються між собою, відповідають вимогам належності та допустимості.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не проаналізував та не надав належної оцінки дослідженим доказам, а до протоколу про адміністративне правопорушення не додано беззаперечних доказів систематичності вчинення дій, які можна розцінювати як правопорушення, передбачене ч.4 ст.173-4 КУпАП, спростовуються протоколами засідання комісії з розгляду випадків булінгу (цькування) Вишнівського ліцею «ІДЕАЛ» від 14 жовтня 2024 року та 02 лютого 2024 року.

Досліджені докази не містять розбіжностей або суперечностей, які б могли вплинути на правильність висновку судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.173-4 КУпАП.

Жодних доказів, які б спростовували висновки судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, апеляційному суду надано не було.

Щодо доводів захисниці в частині не доведення заподіяння негативних наслідків у вигляді шкоди психічному чи фізичному здоров`ю потерпілого, то вони не ґрунтуються як на матеріалах справи, так і на вимогах закону.

Згідно з об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 173? КУпАП, що стосується булінгу (цькування) у сфері освіти, до основних складових даного правопорушення належать: умисне вчинення будь-яких діянь психологічного, фізичного, економічного чи сексуального насильства, в тому числі із застосуванням електронних комунікацій, стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи, або з боку такої особи стосовно інших учасників освітнього процесу. Згідно з вимогами закону, обов`язковим є також доведення наслідків таких дій у вигляді шкоди психічному чи фізичному здоров`ю потерпілого, а також наявність причинного зв`язку між діями правопорушника та наслідками, які виникли.

Доводи захисниці щодо недоведення шкоди психічному чи фізичному здоров`ю потерпілого не ґрунтуються на матеріалах справи та не відповідають вимогам закону, оскільки у ході провадження у справі не було надано належних доказів, що спростовують наявність наслідків у вигляді шкоди здоров`ю потерпілого, суд вважає, що об`єктивна сторона правопорушення, а саме наявність причинного зв`язку між діями правопорушника та наслідками, що виникли у вигляді шкоди здоров`ю потерпілого, була достатньо доведена.

Інші доводи апеляційної скарги, не можуть свідчити про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.173-4 КУпАПта про хибність висновків судді місцевого суду у цій частині.

Із урахуванням викладеного, постанова Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 листопада 2024 року щодо ОСОБА_1 відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування суд не знаходить, у зв`язку із чим залишає цю постанову без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 247, ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисниці Мудрик А.І. залишити без задоволення.

Постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 листопада 2024 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Ігнатюк