Справа № 163/1628/25
Провадження № 3/163/968/25
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 серпня 2025 року місто Любомль

Суддя Любомльського районного суду Волинської області Гайдук А.Л., розглянувши направлений відділом організації несення служби в місті Ковель Управління ПП у Волинській області протокол серії ЕПР1№ 391221 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Украї-

ни, що проживає по

АДРЕСА_1 , приватного підприємця,

РНОКПП НОМЕР_1 ,

в с т а н о в и л а :

Поліцейською 3 взводу 1 роти 2 батальйону відділу організації несення служби в місті Ковель Управління ПП у Волинській області складено протокол про те, що ОСОБА_1 об 11:20 годині 14 липня 2025 року в селі Вишнів по автодорозі М07 «Київ-Ковель-Ягодин», 488 км., Ковельського району Волинської області, в порушення п.2.9.а. Правил дорожнього руху керував автомобілем марки «BMW Х7», номерний знак НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч.1 ст.130 КУпАП.

ОСОБА_1 в суді свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що у день та час, вказаний у протоколі, дійсно керував автомобілем «БМВ» по автодорозі «Київ-Ковель-Ягодин», однак в стані алкогольного сп?яніння не перебував. У цей день взагалі не вживав алкогольні напої, а напередодні 13 липня 2025 року в обідню пору випив бокал алкогольного пива, однак автомобілем не керував. Біля посту поліції його транспортний засіб зупинили працівники поліції за порушення правил дорожнього руху, яке він визнав і відразу ж на місці сплатив відповідний штраф. На вимогу поліцейських пройшов тестування на алкоголь за допомогою технічного приладу «Драгер», результати якого показали 0,54 проміле. Будучи впевненим, що перебуває в тверезому стані, висловив бажання пройти медичний огляд у відповідному закладі охорони здоров?я, однак працівники поліції в цьому йому відмовили, повідомивши, що протокол уже складено. У зв`язку з перебуванням у схвильованому стані, відразу погодився з показниками приладу, однак в подальшому, трохи заспокоївшись, пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння у КНП «Любомльське ТМО» Любомльської міської ради о 12:40 год. 14 липня 2025 року. Результати огляду показали, що він перебуває у тверезому стані. Вказав, що працівниками патрульної поліції не було роз`яснено його права пройти освідчення у медичному закладі та наслідків відмови від такого проходження, а суті запитання «чи поїдете в лікарню?" він не зрозумів. За викладених обставин просив справу закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, яке йому ставиться у провину.

Заслухавши ОСОБА_1 та дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку, що в діях останнього відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст.245,280 КУпАП завданням провадження в справі про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом. При розгляді справи про адміністративне правопорушення в обов`язковому порядку має бути з`ясовано: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують її відповідальність, тощо.

Як вбачається зі змісту протоколу та доданих матеріалів, ОСОБА_1 ставиться у провину керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння об 11:20 годині 14 липня 2025 року, а підставою для зупинки транспортного засобу було порушення водієм п.1.1 Правил дорожнього руху, за що винесено постанову серії ЕНА №5219077 за ознаками ч.1 ст.122 КУпАП.

Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом та порушення Правил дорожнього руху у вказаний день та години по справі не оспорюється.

З тестування (алкотест 6820, тест № 4762) на алкоголь до протоколу серії ЕПР1№ 391221, яке було проведене 14.07.2025 року об 11 годині 30 хвилин вбачається, що вміст алкоголю у видихуваному повітрі ОСОБА_1 складає 0,54 проміле.

Із відеозапису подій вбачається, що ОСОБА_1 працівниками поліції пропонувалося пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою технічних засобів, на що останній погодився. Огляд за допомогою алкотесту проводився об 11:30 годині 14 липня 2025 року, після проходження тестування ОСОБА_1 висловлює своє здивування, оскільки алкоголю не вживав, виявив бажання пройти освідування в закладі охорони здоров`я, однак працівниками поліції йому було відмовлено та повідомлено про складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ознаками ч.1 ст.130 КУпАП. При цьому, ознаки сп`яніння у ОСОБА_1 на відеозаписі не вбачаються. Відеозапис з нагрудних камер працівників поліції не містить роз`яснення йому права пройти огляд у відповідному медичному закладі та наслідків відмови від такого проходження.

В судовому засіданні ОСОБА_1 заперечив, що він був згоден з результатами огляду та зазначив, що на місці події він був не згоден з показами приладу «Драгер» і тому просив направити його на огляд в медичний заклад, однак йому було відмовлено.

В акті проставив підпис про згоду з результатом автоматично, через хвилювання, однак з актом не ознайомлювався.

Згідно з п. 2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуванням під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідальність настає в разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під виливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичною чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В свою чергу, частиною першою, третьою статті 266 КУпАП передбачено, що особи, які керують транспортними засобами …і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами … та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд особи, яка керувала транспортним засобом…, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, …. на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Аналогічні за змістом положення містяться і в п.п. 6, 8 Порядку №1103 та п.7 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 №1452/735 (далі Інструкція).

З аналізу вищенаведених положень ст.266 КУпАП та Інструкції слідує, що у разі незгоди водія з результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння, який проведений поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, поліцейський зобов`язаний направити такого водія на огляд в закладі охорони здоров`я.

Таке право водія заперечити результати огляду, який проведений поліцейським, є беззаперечним та спрямований на унеможливлення будь-яких зловживань з боку працівників поліції.

В такому випадку, лише висновок лікаря закладу охорони здоров`я може бути належним та допустимим доказом перебування водія у стані алкогольного сп`яніння.

Однак, в даному випадку, як слідує з переглянутого в судовому засіданні відеозапису, ОСОБА_1 , не погоджуючись з результатами алкотесту «Драгер», на законних підставах висловив бажання пройти медичне освідування в закладі охорони здоров?я, на що йому працівниками поліції було безпідставно відмовлено, у зв`язку із чим суд не приймає до уваги долучене до матеріалів справи направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що під час оформлення адміністративних матеріалів працівниками поліції було допущено ряд процесуальних порушень, зокрема, на долученому відеозаписі з нагрудної камери працівників поліції не зафіксовано чіткого роз`яснення ОСОБА_1 його права, передбаченого ст.266 КУпАП, на проведення огляду у закладі охорони здоров`я, моменту складання направлення на огляд водія з метою виявлення стану сп`яніння, хоча таке направлення міститься в матеріалах справи, що вказує на те, що працівники поліції передчасно прийшли до переконання про необхідність складання протоколу про адміністративне правопорушення.

ОСОБА_1 на протязі двох годин від часу, вказаного у протоколі про адміністративне правопорушення, о 12 год. 50 хв. 14.07.2025 звернувся у державну медичну установу, у КНП «Любомльське ТМО» Любомльської міської ради, де огляд на стан сп`яніння проведений лікарем.

З наданого на запит суду висновку та долученого акту вбачається, що ОСОБА_1 самостійно звернувся у КНП «Любомльське ТМО» Любомльської міської ради о 12:40 год. 14.07.2025 року та був оглянутий лікарем о 12:50. Також двічі проходив огляд з допомогою спеціального технічного засобу «Алкотестер драгер 6510». За результатами приладу о 12:50 год - результат 0,1 проміле, в подальшому, о 13:10 результат 0,00 проміле.

Відповідно до Висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 14.07.2025 року ОСОБА_1 визнаний тверезим.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_1 медичний огляд на стан сп?яніння пройшов з дотриманням вимог вищенаведеної Інструкції (протягом 2-х годин з моменту виникнення підстави), приходжу до висновку, що в матеріалах справи відсутні достовірні докази, які б підтвердили факт перебування ОСОБА_1 під час керування 14.07.2025 року транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Правдивість пояснень, даних ОСОБА_1 , об?єктивно стверджується висновком № 83 КНП «Любомльське ТМО» Любомльської міської ради щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп?яніння від 14.07.2025 року та свого спростування не знаходить.

Крім цього, у відповідності до ст. 266 КУпАП поліцейська зобов`язана була відібрати у ОСОБА_1 письмове зобов`язання не керувати транспортним засобом протягом 24 годин, однак таке зобов`язання в матеріалах справи відсутнє.

Таким чином, зважаючи на викладене, суддя дійшла висновку, що працівниками поліції при тестуванні ОСОБА_1 було допущено порушення процедури встановленого порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння та під час складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП такі не встановили всіх обставин справи та не вжили заходів з дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки доказів чіткої, зрозумілої та послідовної згоди водія щодо результатів проведеного тестування, а також роз`яснення йому права на медичний огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, у матеріалах справи немає.

У своєму рішенні від 10 лютого 1995 року у справі «Аллене де Рібермон проти Франції», Європейський Суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23.10.1995 зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998 року).

Суддя зазначає, що судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенству права, законності, рівності перед законом і судом, повазі до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і в доведеності перед судом їх переконливості.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Згідно з частиною 3 статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин суддя вважає, що суть правопорушення з кваліфікацією дій ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП є сумнівною, що є не прийнятним, оскільки суперечить практиці Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що вина особи повинна бути обґрунтована доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» №39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце для сумнівів, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Отже, належних, допустимих і достовірних доказів вчинення ОСОБА_1 передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП правопорушення не зібрано і на розгляд протоколу не надано, а під час розгляду протоколу встановлено відсутність факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, тому його дії не утворюють складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУПАП.

У рішенні по справі "Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії" ЄСПЛ зазначив, що п. 2 статті 6 Конвенції вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що обвинувачений вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь обвинуваченого.

Отже, на підставі відповідної практики ЄСПЛ можливо зробити однозначний висновок, що суд не має права перебирати на себе функцію обвинувача у справах про адміністративні правопорушення, які в розумінні Конвенції прирівнюються до кримінального провадження, оскільки в такому випадку суд перестає бути незалежним та неупередженим органом з розгляду спорів, що є безумовним порушенням ст.6 Конвенції в частині права кожного на справедливий суд. В такому випадку суд позбавлений можливості самостійно здійснювати збір додаткових доказів, що підтверджували б або спростовували б вину правопорушника, а отже судовий розгляд здійснюється на підставі наданих суду матеріалів.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Касаційного адміністративного суду Верховного Суду від 07.07.2020 у справі № 463/1352/16-а (провадження № К/9901/21241/18) у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Підсумовуючи вищевикладене, вбачається, що в даному випадку, у зв`язку з незгодою ОСОБА_1 з результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням технічних засобів, працівники поліції були зобов`язані направити його на відповідний огляд в заклад охорони здоров`я.

Оскільки вищенаведених вимог щодо забезпечення права ОСОБА_1 на медичне освідування інспектором поліції зроблено не було, і в матеріалах справи відсутній висновок лікаря про перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, суддя дійшла висновку, що в ході судового розгляду належними та допустимими доказами не підтвердився факт вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а отже провадження у справі слід закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу цього правопорушення.

Керуючись ст.ст.283, 284, п.1 ст.247 КУпАП, суддя,-

п о с т а н о в и л а :

Провадження в справі про адміністративне правопорушення за ознаками ч.1 ст.130 КУпАП щодо ОСОБА_1 закрити за відсутністю в його діях складу правопорушення.

Вилучене посвідчення водія серії НОМЕР_3 повернути ОСОБА_1 .

Постанова протягом десяти днів з дня її винесення може бути оскаржена в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду через Любомльський районний суд.

Суддя Любомльського районного суду

Волинської області А.Л. Гайдук