Справа № 145/873/25
Провадження №3/145/350/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" серпня 2025 р. селище Тиврів

Суддя Тиврівського району Вінницької області Патраманський І. І. , розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов від ВП № 2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, жительки АДРЕСА_1 , непрацюючої, раніше до адміністративної відповідальності не притягувалася

за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 18.06.2025 серії ВАД № 154456, 18.06.2025 близько 17:10 год у АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 , вчинила відносно сестри ОСОБА_2 домашнє насильство психологічного характеру, а саме: словесно ображала, нецензурно лаялася, завдавши шкоду психологічному здоров`ю потерпілої, чим вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, про дату, час та місце повідомлена своєчасно, в порядку, встановленому законом, що підтверджується повернутим рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Заяв про відкладення розгляду справи не надала, про причини неявки до суду не повідомила.

Потерпіла ОСОБА_2 пояснила, що проживає із сестрою ОСОБА_1 та матір`ю, однак вони її ображають, виживають з будинку.

Відповідно до положень ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. За відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи, якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, не доводиться належними і допустимими доказами зважаючи на таке.

Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (ч. 2 ст. 251 КУпАП).

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП - вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілої.

Натомість у надісланому до суду протоколі не наведено жодних обставин, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства відносно ОСОБА_2 .

До адміністративного протоколу додано наступні документи:

- протокол прийняття заяви від ОСОБА_1 про кримінальне правопорушення та іншу подію від 18.06.2025, відповідно до якої вона просить прийняти міри до її сестри ОСОБА_3 , яка 18.06.2025 близько 17 год. ображає її та вчиняє психологічне насильство;

- пояснення ОСОБА_1 від 18.06.2025, згідно з якими вона проживає зі своєю матір`ю ОСОБА_4 , 1955 р.н., з ними проживає ОСОБА_2 , з якою у них неприязні відносини;

- пояснення ОСОБА_2 від 18.06.2025, згідно яких із сестрою ОСОБА_5 у неї виникло непорозуміння відносно мами, за якою сестра погано доглядає, конфлікти відбуваються постійно, сестра її принижує, ображає, нецензурно спілкується, виживає з хати.

Інших доказів матеріали справи не містять.

Отже, жодних відомостей про вчинення ОСОБА_1 дій, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, матеріали справи не містять. Із надісланих до суду матеріалів вбачається, що саме ОСОБА_1 зверталась до органу поліції із заявою про вчинення відносно неї домашнього насильства та надавала відповідні пояснення..

Таким чином, належних та достатніх доказів того, що ОСОБА_1 скоїла інкриміноване їй правопорушення суду не надано.

За ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ч. 1 ст. 254 КУпАП при вчиненні адміністративного правопорушення складається протокол. Протокол повинен складатися у точній відповідності із законом, оскільки відповідно до приписів ст. 254 КУпАП за своїм призначенням адміністративний протокол є процесуальним документом, який з припущенням свідчить про вчинення особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, проступку.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Правильність та точність складання адміністративного протоколу впливає на набування ним доказової сили, однак, виходячи з приписів статті 251 КУпАП, наявність протоколу не є достатньою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Складання протоколу - це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та в силу положень ст. 251 КУпАП, є предметом оцінки суду у сукупності з іншими доказами при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно до змісту ст. 279 КУпАП, при розгляді справи про притягнення конкретної особи до адміністративної відповідальності, саме протокол про адміністративне правопорушення, як процесуальний документ, є предметом дослідження та оцінки суддею в судовому засіданні при розгляді справи по суті.

Системний аналіз приписів ст. 7, 254, 279 КУпАП визначає, що суд здійснює розгляд справи про адміністративне правопорушення та вирішує питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності лише в межах протоколу про адміністративне правопорушення складеного щодо неї.

Згідно зі статтею 2 Закону «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» рішення є обов`язковим для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції. При цьому стаття 17 зазначеного Закону визначає, що національні суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду як джерело права.

В контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008, заява N7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого. У своїх рішеннях ЄСПЛ наголошує на тому, що суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Протокол про адміністративне правопорушення є офіційним документом і до нього висуваються певні вимоги. Обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення та надання доказів на підтвердження викладених у протоколі відомостей, покладається на особу, яка його складає та не може бути перекладено на суд. Суть порушення, яке має значення для справи, формулюється у протоколі про адміністративне правопорушення. Саме цей документ встановлює в чому полягає правопорушення, тоді як суд, покликаний винести постанову, має лише обмежені повноваження щодо встановлення наявності / відсутності вини особи у скоєному.

Судом установлено, що складений відносно ОСОБА_1 протокол та долучені до нього докази не узгоджуються між собою. Так, із надісланих до суду матеріалів вбачається, що саме ОСОБА_1 зверталась до органу поліції із заявою про вчинення відносно неї ОСОБА_2 домашнього насильства та надавала відповідні пояснення, однак протокол про адміністративне правопорушення складений відносно заявниці.

З огляду на викладене, дослідивши докази, наявні у справі, суд дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Всебічно, повно та об`єктивно дослідивши докази в справі, беручи до уваги те, що в діях ОСОБА_1 не встановлено складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, суд дійшов висновку, що провадження в справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33-35, 173-2, 247, 252, 280, 284-285 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст 173-2 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в її діях складу інкримінованого адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Тиврівський районний суд Вінницької області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її винесення.

Суддя Патраманський І. І.