ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1209/25 Справа № 213/942/25 Суддя у 1-й інстанції - Хмельова С. М. Суддя у 2-й інстанції - Сєдих А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2025 року м.Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Сєдих А.В., розглянувши апеляційну скаргу особи, щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 квітня 2025 року, щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови 22.02.2025 поліцейськими під час виконання превентивних заходів та перевірки документів в час дії комендантської години, було виявлено та зупинено транспортний засіб ВАЗ 21101, д.н.з. НОМЕР_2 . В ході перевірки документів у водія ОСОБА_1 виявлені ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкірного покриву обличчя, порушення координації рухів. Зі згоди водія проведено його огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Drager Alcotest 6820, прилад №ARНК-0113, результат огляду 1,90 проміле, тест №1076, що підтверджується тестуванням на алкоголь та зазначено в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. ОСОБА_1 з результатом огляду не погодився, що зазначено у рапорті поліцейського, в тестуванні на алкоголь не підписався. Останньому виписано направлення на огляд до КП КБЛПД ДОР, однак водій для огляду не доставлявся.

Постановою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 квітня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним в правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто судовий збір в розмірі 605,60 гривень на користь держави.

З таким судовим рішенням не погодився ОСОБА_1 та оскаржив в апеляційному порядку вважаючи, що оскаржувана постанова є незаконною та такою, що підлягає скасуванню, у зв`язку з недоведеністю вини особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності. В обґрунтування апеляційних вимог вказує, що суд першої інстанції допустив спрощений підхід при розгляді справи, обмежившись змістом протоколу та не з`ясувавши всіх обставин у відповідності до вимог КУпАП. Вказує на відсутність належних доказів факту керування транспортним засобом у стані сп`яніння та на недопустимість відеозаписів, що містяться у справі, як доказів. Наполягає, що в діях особи відсутні подія і склад адміністративного правопорушення, тому провадження у справі підлягає закриттю. Просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі.

Сторони про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

Перевіривши матеріали адміністративної справи, перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, дослідивши матеріали адміністративного провадження, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Згідно з ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно з ч. 1 ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів , зміцнення законності.

У відповідності зі ст. 280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таких вимог суддя районного суду, розглядаючи дану справу, не дотримався повною мірою, оскільки поза увагою та без належної оцінки суду залишились обставини, які могли істотно вплинули на висновки про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки учасників дорожнього руху, у тому числі осіб, які керують транспортними засобами і встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, тому як у протоколі, так і у постанові має бути присутнє посилання на відповідний пункт Правил дорожнього руху.

Згідно п.2.9 Правил дорожнього руху України забороняється водієві керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до п. 2.5 ПДД України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ЕПР1 № 253494 від 22.02.2025 ОСОБА_1 22 лютого 2025 року о 02:32 год. по вул. Подлєпи, 20, в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу, керував транспортним засобом ВАЗ 21101, державний номерний знак НОМЕР_2 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу, у встановленому законом порядку, за допомогою газоаналізатора Drager Аlkotest 6820 АRHК-113. Результат тестування позитивний та складає 1,90 проміле. Проте ОСОБА_1 з результатом тестування не погодився, від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі охорони здоров`я у лікаря нарколога відмовився. Рух транспортного засобу зафіксовано на відеореєстратор, складання протоколу на бодікамери №№477458, 477969, 475859, 477302.

Вказані дії ОСОБА_1 кваліфіковані як порушення п. 2.9 а Правил Дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Вважаючи доведеною винуватість ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, суд прийшов до висновкупро порушення п. 2.9 а ПДР України, який вказаний у протоколі про адміністративне правопорушення ЕПР1 № 253494 від 22.02.2025.

Приймаючи рішення по справі, судом першої інстанції встановлено та викладено в постанові, що 22.02.2025 поліцейськими під час виконання превентивних заходів та перевірки документів в час дії комендантської години, було виявлено та зупинено транспортний засіб ВАЗ 21101, д.н.з. НОМЕР_2 . В ході перевірки документів у водія ОСОБА_1 виявлені ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкірного покриву обличчя, порушення координації рухів. Зі згоди водія проведено його огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Drager Alcotest 6820, прилад №ARНК-0113, результат огляду 1,90 проміле, тест №1076, що підтверджується тестуванням на алкоголь та зазначено в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. ОСОБА_1 з результатом огляду не погодився, що зазначено у рапорті поліцейського, в тестуванні на алкоголь не підписався. Останньому виписано направлення на огляд до КП КБЛПД ДОР, однак водій для огляду не доставлявся.

Також вказано що з записів, що містяться на диску, долученому до матеріалів справи, вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом та був зупинений працівниками патрульної поліції. Під час перевірки документів та спілкування з водієм, останнього повідомлено про виявлені у нього ознаки алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 визнав факт вживання алкоголю, пройшов огляд за допомогою приладу Drager Alcotest 6820, з результатом якого не погодився. Від проходження огляду з метою визначення стану сп`яніння в медичному закладі відмовився. При складанні протоколу йому були роз`яснені його права, а також повідомлено, що справа буде розглядатися судом. З протоколом водій ознайомлений, підписав його та отримав копію протоколу. У водія були вилучені права, останнього відсторонено від керування автомобілем.

Суддя першої інстанції дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, його вина доведена у судовому засіданні.

З таким висновком судді апеляційний суд не погоджується.

Так, апеляційним розглядом встановлено, що дійсно згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 253494 від 22.02.2025 дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч.1 ст. 130 КУпАП, за порушення п. 2.9 а ПДР України.

Також як вірно встановив суд першої інстанції ОСОБА_1 пройшов огляд за допомогою приладу Drager Alcotest 6820, проте з результатом огляду не погодився, що зазначено у рапорті поліцейського, в тестуванні на алкоголь не підписався. Останньому виписано направлення на огляд до КП КБЛПД ДОР, однак водій для огляду не доставлявся.

На вказане районний суд належної уваги не звернув та ухвалив рішення, яке не можна визнати законним.

Відповідно до ст. 266 КУпАП, у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Як встановлено судом апеляційної інстанції ОСОБА_1 не погодившись з результатом огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Drager Alcotest 6820, прилад №ARНК-0113, результат огляду 1,90 проміле, тест №1076, а також від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі охорони здоров`я у лікаря нарколога відмовився.

Тобто в даному випадку ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 ПДР України, а не як це зазначено у оскаржуваній постанові п.2.9а ПДР України та у протоколі про адміністративне правопорушення ЕПР1 № 253494 від 22.02.2025.

Процедура огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння у даному випадку проведена з порушенням вимог ст. 266 КУпАП, а тому вважається недійсною. Оскільки особа не погодилась з результатом огляду та не була доставлена до медичного закладу для проходження огляду на стан сп`яніння, через відмову.

Згідно ч.2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

Зі змісту ст. 279 КУпАП вбачається, що справа про адміністративне правопорушення підлягає судовому розгляду в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення.

КУпАП визначено форму і основні елементи змісту рішення (постанови), що приймається в конкретній справі. В ній, зокрема, повинні бути викладені обставини вчинення правопорушення, отримані на підставі сукупності досліджених доказів на обґрунтування наявності складу правопорушення та правильності його юридичної кваліфікації.

Суд не вправі самостійно змінювати фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обставин у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитись в суді.

Виправити ці недоліки суд апеляційної інстанції шляхом зміни фабули протоколу про адміністративне правопорушення та перекваліфікації дій ОСОБА_1 з пункту 2.9а на пункт 2.5 ПДР України, не вправі, оскільки це погіршить становище особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тоді як апеляційна скарга подана в інтересах цієї ж особи, що є не припустимим.

Європейський суд із прав людини (ЄСПЛ) поширює стандарти та процедурні гарантії, встановлені Конвенцією (про захист прав та основоположних свобод людини) для кримінальних проваджень, на провадження у справах про адміністративні правопорушення, вважаючи їх кримінальними провадженнями по суті і за змістом.

Сукупність викладених вище обставин вказує на те, що висновки суду про винуватість ОСОБА_1 в порушені п. 2.9 а ПДР України та тим самим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не відповідають фактичним обставинам справи та не підтверджуються наявними у справі і наданими суду доказами.

Отже, подана апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова скасуванню із закриттям провадження по справі на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 247, 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргуОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 квітня 2025 року, у справі про адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, щодо ОСОБА_1 скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя