Провадження № 3-зв/947/3/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.08.2025 року Суддя Київського районного суду м. Одеси Войтов Г.В., за участю секретаря Маркової О.І., розглянувши в відкритому судовому засіданні залі суду заяву ОСОБА_1 про відвід судді Київського районного суду м. Одеси Чаплицькому Володимиру Вікторовичу від розгляду справи про адміністративне правопорушення № 947/24559/25 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні судді Київського районного суду м. Одеси Чаплицького В.В. перебуває справа про адміністративне правопорушення № 947/24559/25, стосовно ОСОБА_2 за ст.124 КУпАП.

31.07.2025 року до Київського районного суду м. Одеси надійшла заява ОСОБА_2 про відвід судді Київського районного суду м. Одеси Чаплицького В.В.. від розгляду справи про адміністративне правопорушення № 947/24559/25.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим суддею було призначено суддю Войтова Г.В.

Заява про відвід судді мотивована тим, що на суддєю Чаплицьким В.В. здійснювався розгляд адміністративної справи про притягнення ОСОБА_3 до відповідальності на ст.. 124 КУпАП, в якій було винесено постанову від 13.03.2025 року та провадження по справі 947/3577/25 про закриття провадження по справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення (п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП) ОСОБА_2 в свою чергу у даній справі брала участь, як потерпіла сторона.

Отже справи №947/24559/25 та 947/3577/25 є взаємопов`язаними, оскільки стосуються ДТП, яке мало місце 06.01.2025 року в м. Одесі по вул. Дмитріївська, 90 за участю автомобілів Toyota Сamry державний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля BMW державний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 .

Закриваючи провадження у справі відносно ОСОБА_3 за якою винесено постанову Київського районного суду від 13.03.2025 року провадження №947/3577/25, суддя й надав оцінку діям ОСОБА_1 під час ДТП, пройшовши до висновку, що саме її дії призвели до ДТП, в отже вона є винною, а не ОСОБА_3 .

Вважає, що дана обставина є такою, що унеможливлює прийняття участі судді ОСОБА_4 в розгляді справи про адміністративне правопорушення та прийняття рішення по ній, так як будь яке рішення буде прямо суперечити раніше винесеної постанові. Суд фактично до початку розгляду адміністративної справи має сформоване ставлення, щодо наявності винних дій ОСОБА_2 ...

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

Відповідно до вимог ст.. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

У судове засідання ОСОБА_1 з`явилася, підтримала свою заяву про відвід судді Чаплицького В.В., пояснила, що вона оскаржувала постанову ОСОБА_4 , але Одеський апеляційний суд залишив постанову ОСОБА_4 від 13.03.2025 року без змін, рішення набрало законної сили. Після чого її викликали до поліції та склали на неї протокол про адміністративне правопорушення за ст.. 124 КУпАП, до поліції звертався ОСОБА_3 .

Згідно ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини встановлено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У Постанові ВП ВС від 12.01.2023 року у справі № 9901/278/21 було встановлено, що реалізація особою процесуальних прав невіддільна від виконання нею процесуального обов`язку щодо сприяння встановленню в судовому процесі дійсних обставин у справі з метою отримання правосудного судового рішення.

Дослідивши заяву про відвід, повно та всебічно з`ясувавши обставини, що мають значення для правильного вирішення питання про відвід судді, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відводу судді Чаплицького В.В.., виходячи з наступних підстав.

Так, суд зазначає, що у відповідності до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно ч.2 ст.7 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 246 КУпАП регламентовано, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Стаття 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачає, зокрема, що кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів безстороннім і справедливим судом.

Чинний Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить норм, які передбачають можливість заявити відвід судді від розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п. 21-22 рішення у справі "Надточій проти України", п. 53 рішення у справі "Гурепка проти України").

Згідно зі ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У постанові Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду від 16.02.2021 у справі № 263/10894/20, суд вказав, що відповідно до усталеної судової практики, яка ґрунтується на системному аналізі міжнародних актів з урахуванням рішень Конституційного Суду України, суди в певних випадках вправі застосовувати принцип аналогії закону.

Крім того, Рада суддів України пунктом 4 рішення №34 від 08 червня 2017 року роз`яснила, що у разі необхідності врегулювання суддею конфлікту інтересів при розгляді матеріалів про адміністративне правопорушення відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення, з огляду на відсутність норм, що визначають правила відводу (самовідводу), до внесення змін до чинного законодавства суддя, враховуючи засади судочинства, передбачені Конституцією України, та міжнародні стандарти щодо незалежності суддів, неупередженості та безсторонності судочинства може застосовувати чинні процесуальні норми за аналогією.

Аналогія закону це засіб заповнення прогалин у законодавстві, який полягає в застосуванні до нього іншої норми закону, яка регламентує подібні відносини.

Приймаючи до уваги вищевикладені обставини, зокрема наявність прогалин в національному законодавстві стосовно процесуального врегулювання розгляду суддею справ про адміністративні правопорушення і врегулювання права на відвід та порядку розгляду заяви про відвід по справам про адміністративні правопорушення, суд приходить до висновку про можливість застосування аналогії закону у найближчій галузі права, в даному випадку кримінальному процесуальному законі.

Відповідно до ч.1, 2 ст.80 КПК України за наявності підстав передбачених статтями 75-79 цього Кодексу слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 09 листопада 2006 року по справі «Білуха проти України» зазначено, що відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями.

Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (рішення ЄСПЛ у справі «Ветштайн проти Швейцарії», пункт 43).

У відповідності з практикою Європейського суду з прав людини наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод повинна визначатись суб`єктивними та об`єктивними критеріями.

Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»).

Для відводу судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість. Обставини, які були покладені в основу заяви про відвід, повинні бути доведеними.

Відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу. Якщо він не вмотивований, це є підставою для відмови у його задоволенні.

Мотиви ОСОБА_1 для відводу судді Чаплицького В.В. зводяться до її незгоди з постановою від 13.03.2025 року по справі 947/3577/25 про закриття провадження по справі відносно ОСОБА_3 за ст.. 124 КУпАП. Вказана постанова була оскаржена, рішенням Одеського апеляційного суду залишена без змін, постанова набрала законної сили.

При цьому, відповідно до ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Враховуючи викладене, при розгляді заяви про відвід судді Чаплицькому В.В. заявником не доведена наявність обставин, які б викликали сумніви в неупередженості судді та унеможливлювали ухвалення суддею об`єктивного рішення у справі, доводи викладені в заяві про відвід, не містять доказів, що вказують на необ`єктивність чи упередженість судді, а тому заява про відвід судді задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 75, 80КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 , про відвід судді Київського районного суду м. Одеси Чаплицького Віктора Володимировича від розгляду справи про адміністративне правопорушення № 947/24559/25 стосовно ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП відмовити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Г. В. Войтов