Провадження №: 3/336/4389/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2025 року м. Запоріжжя

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Турчинський Максим Ігорович, при секретарі Кумечко Ірини Миколаївни, розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП невідомий, громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1

за ч.5 ст. 126 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу, 06.07.2025 о 22:12 год. м. Запоріжжі, вул.Бочарова,3 водій ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 керував ТЗ ВАЗ 21013 з днз НОМЕР_1 , при цьому не має права керування таким ТЗ. Правопорушення вчинено повторно протягом року 25.06.2025р. притягався до відповідальності постановою серії ЕНА 5067009 за ч.2 ст.126 КУпАП. Від керування відсторонений шляхом паркування ТЗ без порушень ПДР України. Про повторність попереджений, чим порушив п.2.1А ПДР керування ТЗ особою, яка не має права керування таким ТЗ.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Заяв та клопотань щодо розгляду справи або відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Разом з тим, положенням статтею 268 КУпАП визначено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997р., гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Згідно зі ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v.Spain") від 07.07.1989 зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» (Заява N 3236/03, п.41) від 03.04.2008 наголосив, що «сторони в розумні інтервалу часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження».

Велика Палата Верховного суду у постанові від 23 серпня 2018 року у справі №11-237сап18 звернула увагу, що право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на особисту участь при розгляді її справи чи участь її адвоката встановлене ч.1 ст.268 та ч.6 ст.294 КУпАП, не є абсолютним.

Верховним Судом в п. 34 постанови від 12 березня 2019 року по справі №910/9836/18 також зазначено, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й в осіб, які беруть участь у справі.

Враховуючи зазначені положення законодавства, а також вжиті усі необхідні заходи для своєчасного виклику особи та визначені ст. 277 КУпАП строки розгляду вказаної справи, суддя приходить до переконання про можливість розгляду справи за відсутності особи, відносно якої складено протокол за наявними матеріалами у справі, що не суперечить ч.1 ст.268 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП.

При розгляді адміністративної справи судом було досліджені наступні матеріали та письмові докази:

- відомості, які викладені у протоколі про адміністративне правопорушення;

- рапорт працівника поліції;

- довідка інспектора адміністративної практики УПП в Запорізькій області ДПП Катерини Мазирко в якій зазначено про наявність повторності притягнення ОСОБА_1 за ст.126 КУпАП, посвідчення водія не отримував;

- реєстраційна картка на автомобіль;

- постанова про накладення адміністративного стягнення від 25.06.2025р. ЕНА №5067009 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП, відповідно до якої водій ОСОБА_1 керував ТЗ при цьому не маючи права керування ТЗ.;

- відеозаписом правопорушень, здійсненими бодікамерами поліцейських.

Відповідно до п.2.1 «А» Правил дорожнього руху, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно з ч. 9 ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353-XII, право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії.

Частиною 2 статті 126 КУПАП визначена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Частина 5 статті 126 КУпАП встановлює відповідальність особи за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.

Санкцією частини 5 статті 126 КУпАП передбачено накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Даних про належність ОСОБА_1 транспортних засобів на праві приватної власності до матеріалів справи про адміністративне правопорушення не надано.

Відповідно до положень ч.2 ст. 30 КУпАП, позбавлення наданого даному громадянинові права керування транспортними засобами застосовується на строк до трьох років за грубе або повторне порушення порядку користування цим правом або на строк до десяти років за систематичне порушення порядку користування цим правом.

Судом було досліджено довідку з Інформаційного порталу Національної поліції, підсистеми «Адмінпрактика» відповідно до якої, ОСОБА_1 посвідчення водія не отримував, у зв`язку із чим, позбавлення його права керування транспортним засобам суперечитиме нормам ст. 30 КУпАП, отже судом не застосовується.

Додаткове стягнення у виді конфіскації транспортного засобу, суд не накладає, адже згідно з матеріалами справи автомобіль, яким керував правопорушник, належить іншій особі.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП стягненню з правопорушника підлягає також судовий збір у розмірі, встановленому п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір».

На підставі вищезазначеного, керуючись ст.ст. 283-285, 294 КУпАП, суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП та накласти на нього стягнення у виді штрафу у розмірі дві тисячі чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - 40800 (сорок тисяч вісімсот) гривень 00 копійок без позбавлення права керування транспортними засобами та без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 судовий збір в розмірі 605,60 грн. в дохід держави. (Отримувач коштів: ГУКу м. Києві/м. Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37941997, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0008515, код класифікації доходів бюджету: 22030101, призначення платежу: Сплата судового збору за рішенням суду про стягнення судового збору на користь держави).

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником протягом десяти днів з дня її винесення до Запорізького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя.

Суддя М.І.Турчинський