П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2025 року м. Київ

Справа: № 760/10266/24

Провадження: №33/824/481/2025

Суддя судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду Невідома Т. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Габрєва Віталія Валерійовича в інтересах ОСОБА_1

на постанову Солом`янського районного суду міста Києва від 25 вересня 2024 року, винесену під головуванням судді Мозолевської О. М.,

про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого в АДРЕСА_1 ,

за ч. 4 ст. 172-6 КУпАП

у с т а н о в и л а:

Відповідно до протоколу № 484 про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, від 29 квітня 2024 року, ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді головного спеціаліста відділу планування логістичного забезпечення управління логістики штабу командування Медичних сил Збройних Сил Укриїни, відповідно до пп. «г» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», примітки до ст. 172-6 КУпАП, являючись суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог п. 2 ч. 1 ст. 46 даного Закону, 17 грудня 2023 року подав завідомо недостовірні відомості, які відрізняються від достовірних на загальну суму 775 952,54 грн до щорічної декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2022 рік, шляхом заповнення електронної форми на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції через власний персональний електронний кабінет суб`єкта декларування у системі Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 4 ст. 172-6 КУпАП.

Постановою Солом`янського районного суду міста Києва від 25 вересня 2024 року визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-6 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн.

Звільнено ОСОБА_1 від сплати судового збору на підставі п. 12 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Не погодившись із таким судовим рішенням, адвокат Габрєв В. В. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просив скасувати постанову Солом`янського районного суду міста Києва від 25 вересня 2024 року та справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-6 КУпАП.

На обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що Національним агентством, всупереч вимогам законодавства та власним роз`ясненням, проведено оцінку земельних ділянок, які ОСОБА_1 отримав від держави як учасник бойових дій. Скаржник не мав умислу, так як в попередніх деклараціях відображав земельну ділянку та нежитлові приміщення, які були у власності на момент заповнення декларацій за попередні періоди. Вважає, що строки давності для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 4 ст. 172-6 КУпАП, сплинули.

Подана апеляційна скарга містить також клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, у якому адвокат Габрєв В. В. просив поновити строк на апеляційне оскарження постанови Солом`янського районного суду міста Києва від 25 вересня 2024 року, посилаючись на те, що повний текст оскаржуваної постанови отримано ОСОБА_1 в примішенні суду першої інстанції 30 вересня 2024 року.

Вирішуючи питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, суд виходить з наступного.

У відповідності до вимог ст. 289 КУпАП у разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Обмеження на реалізацію право на оскарження, яке може полягати у не поновленні строку скаржнику, порушить саму суть права. Фактично, без поновлення строку на подання апеляційної скарги, скаржник буде позбавлений на реалізацію важливого елемента права на справедливий суд, як право на звернення до апеляційного суду за захистом своїх прав.

З огляду на викладене, з метою недопущення порушення права на доступ до правосуддя, доходжу висновку про те, що строк на апеляційне оскарження постанови районного суду пропущений скаржником з поважних причин, а тому клопотання адвоката Габрєва В. В. про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню.

В судовому засідання захисник ОСОБА_1 - адвокат Габрєв В. В. просив апеляційну скаргу задовольнити та закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Прокурор відділу 11/3/2 Офісу Генерального прокурора Гриненко А. Є. заперечувала проти задоволення апеляційної скарги. Просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Вислухавши пояснення адвоката Габрєва В. В. та прокурора відділу 11/3/2 Офісу Генерального прокурора Гриненко А. Є., дослідивши письмові матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, доходжу до такого висновку.

Відповідно до положень ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Положеннями ст. 280 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в даному випадку, передбаченого ст. 172-6 КУпАП, у числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Також ст. 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Постанова суду першої інстанції відповідає зазначеним вище вимогам.

Відповідно до протоколу № 484 про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, від 29.04.2024 року Національним агентством з питань запобігання корупції проведено контроль щодо повного заповнення щорічної декларації ОСОБА_1 за 2022 рік, яка була подана ОСОБА_1 військовослужбовцем Генерального штабу Збройних Сил України.

Так, відповідно до наказу начальника Генерального штабу Збройних Сил України № 262 від 19.12.2022 року підполковника ОСОБА_1 призначено на посаду старшого офіцера відділу формування потреб в військовій техніці, засобах ближнього бою та розвідки управління планування забезпечення озброєнням, військовою технікою та матеріально-технічними засобами Головного управління логістики Генерального штабу Збройних Сил України.

В подальшому, відповідно до наказу Командувача Медичних сил Збройних Сил України Міністерства оборони України № 154 від 18.09.2023 року підполковника ОСОБА_1 , призначено на посаду головного спеціаліста відділу планування логістичного забезпечення управління логістики штабу ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ОСОБА_1 є військовою посадовою особою Збройних Сил України, є суб`єктом, на якого поширюється дія Закону № 1700-VII, у тому числі обмеження та зобов`язання, передбачені цим Законом, будучи особою, яка у 2022-2023 роках не подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до ст. 45 цього Закону, і кінцевий строк для подання яких настав до дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану», подають такі декларації не пізніше 31 січня 2024 року.

Відповідно до Реєстру ОСОБА_1 подав щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2022 рік 17 грудня 2023 року о 17 годині 12 хвилин.

Відповідно до обґрунтованого висновку щодо виявлення ознак адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією Національним агентством було виявлено, що ОСОБА_1 подав завідомо недостовірні відомості, які відрізняються від достовірних на загальну суму 755 952,54 грн до декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2022 рік, чим не дотримав вимог п. 2 ч. 1 ст. 46 Закону України «Про запобігання корупції».

У розділі 3 «Об`єкти нерухомості» декларації суб`єкт декларування не зазначив відомості про нежитлове приміщення загальною площею 4,4 м., розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 224, яке належить йому на праві власності згідно з відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Наказом Національного агентства від 23.07.2021 року № 449/21 «Про затвердження форми декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та Порядку заповнення та подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 29.07.2021 року за № 987/36609, затверджено Порядок заповнення та подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - Порядок), та Форму декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, чинного на дату подання декларації.

Згідно з п. 3 розділу ІІ Порядку суб`єкт декларування до початку заповнення декларації повинен підтвердити ознайомлення із цим Порядком шляхом проставлення відповідної відмітки.

У п. 4 розділу ІІ Порядку визначено, що після заповнення усіх необхідних розділів декларації суб`єкту декларування надається можливість перевірити повноту та достовірність зазначеної ним інформації. Перед підписанням декларації суб`єкт декларування підтверджує повноту та достовірність даних, вказаних у ній, ознайомлення з попередженням про настання відповідальності за подання недостовірних відомостей шляхом проставлення відповідної відмітки.

Також у п. 5 розділу ІІ Порядку визначено, що суб`єкт декларування підписує декларацію шляхом накладення на неї особистого кваліфікованого електронного підпису або удосконаленого електронного підпису відповідно до вимог законодавства.

Відповідно до договору купівлі-продажу майнових прав від 14.09.2020 року № 338-нжп-465 вартість приміщення становить 26 400 грн. ОСОБА_1 не зазначив відомостей про нежитлове приміщення загальною площею 4,8 м., розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 224, яке належить йому на праві власності згідно з відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до договору купівлі-продажу майнових прав від 03.10.2018 року № 338-нжп-455 вартість приміщення становить 24 000 грн. ОСОБА_1 не зазначив відомостей про нежитлове приміщення загальною площею 5,4 м., розташоване за адресою: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 224, яка належить йому на праві власності згідно з відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 01.12.2021 року вартість приміщення становить 21 666,95 грн. ОСОБА_1 не зазначив відомостей про нежитлове приміщення загальною площею 5,2 м., розташоване за адресою: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 224, яка належить йому на праві власності згідно з відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до договору купівлі-продажу майнових прав від 23.10.2017 року № 338-нжп-456 вартість приміщення становить 26 000 грн. ОСОБА_1 не зазначив відомостей про нежитлове приміщення загальною площею 6,1 м, розташоване за адресою: АДРЕСА_6 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 224, яке належить йому на праві власності згідно з відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до договору міни (обміну) від 10.02.2020 року та Звіту про оцінку майна, вказаного у договорі, віртість приміщення становить 36 396,63 грн. ОСОБА_1 не зазначив відомостей про земельну ділянку загальною площею 1 218 м., кадастровий номер :02:002:0459, розташовану за адресою: АДРЕСА_7 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 234, яка належить йому на праві власності згідно з відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості від 18.03.2024 року № 201-07505452 вартість вказаної земельної ділянки становить 399 873,98 грн. ОСОБА_1 не зазначив відомостей про земельну ділянку загальною площею 1 176 м., кадастровий номер :08:193:6017, розташовану за адресою: Литвинівська сільська рада, Вишгородський район, Київська область, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 218, яка належить йому на праві власності згідно з відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості від 18.03.2024 року № 201-07505408 вартість вказаної земельної ділянки становить 241 614,98 грн.

Таким чином, ОСОБА_1 у розділі 3 «Об`єкти нерухомості» декларації зазначив недостовірні відомості, які відрізняються від достовірних на суму 775 952,54 грн, чим не дотримав вимог п. 2 ч. 1 ст. 46 Закону.

При вирішенні питання щодо наявності підстав для притягнення суб`єкта декларування до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності стосовно майна або іншого об`єкта декларування, що має вартість станом на 17.12.2023 року, суд ураховує наступне.

Так, відповідно до диспозиції ч. 4 ст. 172-6 КУпАП, встановлена адміністративнавідповідальність за завідомо недостовірних відомостей у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до примітки до зазначеної статті, суб`єктами правопорушень у цій статті (крім правопорушень, визначених частинами другою та третьою цієї статті, у частині неповідомлення або несвоєчасного повідомлення про суттєві зміни у майновому стані) є особи, які відповідно до частин першої та другої статті 45 Закону України "Про запобігання корупції" зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до п.п. «г» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», військові посадові особи Збройних Сил України є суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону.

У роз`ясненнях НАЗК про те, хто є військовими посадомими особами зазначено, що суб`єктами декларування є лише ті військовослужбовці, які обіймають штатні посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків; спеціально уповноважені на виконання таких згідно із законодавством.

Військовослужбовці старшого офіцерського складу, які не займають керівні посади, є суб`єктами, на яких поширюється дія Закону, у випадках: спеціального уповноваження на виконання організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків згідно із законодавством; керування окремими ділянками робіт (начальник полігону, начальник фізичної підготовки і посту, юрисконсульт тощо).

Положеннями ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» передбачено, що особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а", "в"-"ґ" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Абзацом 4 ч. 2-7 розділу ХІІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про запобігання корупції» установлено, що з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану" здійснення заходів фінансового контролю, передбачених розділом VII цього Закону (зокрема подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування), відновлюється у повному обсязі та здійснюється у порядку та строки, визначені цим Законом (у тому числі з урахуванням особливостей, встановлених частинами сьомою - чотирнадцятою статті 45 цього Закону).

Абзацом 1 ч. 2-7 розділу ХІІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про запобігання корупції» установлено, що особи, які у 2022-2023 роках не подали декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до статті 45 цього Закону, і кінцевий строк для подання яких настав до дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану", подають такі декларації не пізніше 31 січня 2024 року. Суб`єкти декларування, зазначені у частинах сьомій - чотирнадцятій статті 45 цього Закону, подають відповідні декларації у строки, встановлені частинами сьомою - чотирнадцятою статті 45 цього Закону, якщо відповідні декларації не було подано раніше.

Апеляційний суд зауважує, що склад правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-6 КУпАП є формальним, тобто таким, який не передбачає обов`язкових елементів об`єктивної сторони - мети, мотивів та наслідків, для констатації наявності якого встановлення суспільно небезпечних наслідків не вимагається.

Для визнання зазначеного правопорушення закінченим не потрібне настання наслідків, воно вважається умисним за умови усвідомлення особою протиправного характеру своїх дій чи бездіяльності.

Таке усвідомлення прензюмується, адже особа, зазначена в п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», була допущена у встановленому законом порядку до виконання функцій держави, пройшла спеціальну перевірку, була попереджена і виконувала вимоги законодавства щодо фінансового контролю.

Як убачається із матеріалів справи про адміністративне правопорушення,наказомначальника Генерального штабу Збройних Сил України № 262 від 19.12.2022 року підполковника ОСОБА_1 призначено на посаду старшого офіцера відділу формування потреб в військовій техніці, засобах ближнього бою та розвідки управління планування забезпечення озброєнням, військовою технікою та матеріально-технічними засобами Головного управління логістики Генерального штабу Збройних Сил України.

Відповідно до наказу Командувача Медичних сил Збройних Сил України Міністерства оборони України № 154 від 18.09.2023 року підполковника ОСОБА_1 , призначено на посаду головного спеціаліста відділу планування логістичного забезпечення управління логістики штабу командування Медичних сил Збройних Сил України.

Таким чином, згідно з п.п. «г» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», ОСОБА_1 є суб`єктом, на якого поширюється дія Закону.

Відповідно до примітки до ст. 172-6 КУпАП, відповідальність за цією статтею за подання завідомо недостовірних відомостей у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, стосовно майна або іншого об`єкта декларування, що має вартість, настає у випадку, якщо такі відомості відрізняються від достовірних на суму від 100 до 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 46 Закону України «Про запобігання корупції» встановлено, що у декларації зазначаються відомості про об`єкти нерухомості, що належать суб`єкту декларування та членам його сім`ї на праві приватної власності, включаючи спільну власність, або знаходяться у них в оренді чи на іншому праві користування, незалежно від форми укладення правочину, внаслідок якого набуте таке право. Такі відомості включають: а) дані щодо виду, характеристики майна, місцезнаходження, дату набуття майна у власність, оренду або інше право користування, вартість майна на дату набуття його у власність, володіння або користування; б) у разі якщо нерухоме майно перебуває у спільній власності, про усіх співвласників такого майна вказуються відомості, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, або найменування відповідної юридичної особи із зазначенням коду Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців. У разі якщо нерухоме майно перебуває в оренді або на іншому праві користування, про власника такого майна також вказуються відомості, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, або найменування відповідної юридичної особи із зазначенням коду Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Відповідно до протоколу № 484 про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, від 29.04.2024 року убачається, що ОСОБА_1 у розділі 3 «Об`єкти нерухомості» декларації зазначив недостовірні відомості, які відрізняються від достовірних на суму 775 952,54 грн, чим не дотримав вимог п. 2 ч. 1 ст. 46 Закону України «Про запобігання корупції».

Відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до п. п. 3, 4, 5 р. ІІ Порядку заповнення та подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого наказом Національного агентства з питань запобігання корупції від 23.07.2021 року № 449/21, суб`єкт декларування до початку заповнення декларації повинен підтвердити ознайомлення із цим Порядком шляхом проставлення відповідної відмітки. Після заповнення усіх необхідних розділів декларації суб`єкту декларування надається можливість перевірити повноту та достовірність зазначеної ним інформації. Перед підписанням декларації суб`єкт декларування підтверджує повноту та достовірність даних, вказаних у ній, ознайомлення з попередженням про настання відповідальності за подання недостовірних відомостей шляхом проставлення відповідної відмітки. Суб`єкт декларування підписує декларацію шляхом накладання на неї особистого кваліфікованого електронного підпису або удосконаленого електронного підпису відповідно до вимог законодавства.

Враховуючи викладене, на початку заповнення декларації ОСОБА_1 ознайомився із зазначеним Порядком, про що проставив відповідну відмітку.

Крім того, після заповнення всіх розділів вказаної декларації він ознайомилась із внесеними до неї відомостями та проставив відповідну позначку про підтвердження правильності даних, після чого подав цю декларацію шляхом накладення електронного цифрового підпису.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає доводи апеляційної скарги про відсутність у ОСОБА_1 умислу на вчинення даного правопорушення необґрунтованим, оскільки ОСОБА_1 при подачі декларації проставив відмітку про те, що ознайомлений з правилами подачі такої декларації, а отже діяв усвідомлено, умисно.

Отже, судом встановлено, що ОСОБА_1 порушив п. 2 ч. 1 ст. 46 Закону України «Про запобігання корупції», за що відповідальність передбачено ч. 4 ст. 172-6 КУпАП.

Доводи представника скаржника про те, що на момент розгляду справи в суді першої інстанції сплив строк накладення адміністративного стягнення, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтею 51 та частинами третьою - шостою статті 164-14, статтями 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

При цьому, для визначення початку перебігу строку давності притягнення особи до адміністративної відповідальності за адміністративні правопорушення, пов`язане з корупцією, важливу роль відіграють як день вчинення, так і день виявлення правопорушення.

Моментом виявлення порушення, пов`язаного з корупцією є момент отримання інформації про таке порушення уповноваженими (особою чи органом державної влади). При цьому складання адміністративного протоколу про вчинення порушення, пов`язаного з корупцією є лише окремою процесуальною дією, вчиненою на підставі виявленого факту порушення, пов`язаного з корупцією (факт виявлення порушення це окрема подія, яка завжди передує складанню протоколу про вчинення порушення). Факт виявлення порушення - це окрема подія, яка завжди передує складанню протоколу про вчинення порушення, тобто моментом виявлення порушення, пов`язаного з корупцією є момент отримання інформації про таке порушення уповноваженими (особою чи органом державної влади). Складання адміністративного протоколу про вчинення порушення, пов`язаного з корупцією є окремою процесуальною дією. Сам протокол фактично є суб`єктивнимвикладенням свого бачення уповноваженою особою та фіксація обставин певної події на основі наявних доказів.

Тобто, якщо до Національного агентства з питань запобігання корупції, Національної поліції від викривача, надійшло повідомлення про вчинення особою порушення, пов`язаного з корупцією, - то моментом виявлення порушення є час надходження цього повідомлення до відповідного уповноваженого органу, а якщо ідентичні повідомлення надійшли до різних органів, чи посадових осіб, уповноважених складати такі протоколи, - моментом виявлення вважається перше (за часом отримання) надходження такого повідомлення до уповноваженого (органу чи особи).

Днем виявлення даного адміністративного правопорушення є 21.03.2024 року, коли НАЗК складено обґрунтований висновок щодо виявлення ознак адміністративного правопорушення, пов`язано з корупцєю, відносно ОСОБА_1 . Отже, останнім днем притягнення особи до адміністративної відповідальності за вказане правопорушення є 21.09.2024 року. Між тим, постановою суду від 13.05.2024 року зупинено строк розгляду адміністративної справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-6 КУпАП, і відновлено 08.08.2024 року, а тому строки притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 172-6 КУпАП на дату розгляду справи судом першої інстанції по суті не закінчились.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги про закриття провадження у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП, не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду.

За наслідками перевірки судового рішення суду першої інстанції в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, встановлено, що при розгляді матеріалів справи про адміністративне правопорушення, судом першої інстанції належним чином були досліджені докази, що містяться в матеріалах справи, яким суд надав належну оцінку та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-6 КУпАП.

Враховуючи наведене, доходжу висновку, що постанова Солом`янського районного суду міста Києва від 25 вересня 2024 року є законною та обґрунтованою, а тому апеляційну скаргу адвоката Габрєва В. В. в інтересах ОСОБА_1 слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 284, 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу адвоката Габрєва Віталія Валерійовича в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Солом`янського районного суду міста Києва від 25 вересня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Т. О. Невідома