Справа № 302/1011/25 Провадження № 3/302/390/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2025 року селище Міжгір`я Закарпатської області

Суддя Міжгірського районного суду Закарпатської області Повідайчик О.І., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, місце проживання: АДРЕСА_1 , громадянина України, студента ВНЗ, за ч. 2 ст. 204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ № 354861 від 04 липня 2025 року «04 липня 2025 року о 14 год 40 хв прикордонним нарядом «Контрольний пост» в межах контрольованого прикордонного району на околиці населеного пункту Міжгір`я Міжгірської селищної громади Хустського району Закарпатської області було виявлено гр. України ОСОБА_1 , який спільно з двома іншими громадянами України здійснив спробу незаконного перетину державного кордону з України в Румунію поза пунктом пропуску через державний кордон у складі групи осіб». Вказане діяння було кваліфіковано суб`єктом складання протоколу як порушення вимог ст. 9 і 12 ЗУ «Про державний кордон України» від 04.11.1991, тобто правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

В підтвердження факту вчинення зазначеного правопорушення до протоколу додано довідку про результати виявлення 2-х громадян України на напрямку 207 п/зн впс « ІНФОРМАЦІЯ_2 », складена старшим офіцером (старшим оперуповноваженим) прикордонного оперативного розшукового відділу (з м.д. АДРЕСА_2 ) головного оперативно-розшукового відділу НОМЕР_1 прикордонного загону ОСОБА_2 від 04 травня 2025 року. Також в матеріалах справи наявні, надані одночасно з протоколом, заява на отримання електронних повісток не підписана ОСОБА_1 і копія паспорта громадянина України.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення суддя доходить таких висновків.

Відповідно до диспозиції ч. 2 ст. 204-1 КУпАП адміністративним правопорушенням є, перетинання або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади, вчинені групою осіб.

Об`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП є суспільні відносини у сфері охорони державного кордону України.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого цією статтею, полягає у перетинанні або спробі перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади, вчинене групою осіб.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про Державний кордон України», перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади вчинені групою осіб або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню.

Згідно статті 12 вказаного Закону, пропуск осіб, які перетинають державний кордон України, здійснюється органами Державної прикордонної служби України за дійсними документами на право в`їзду на територію України або виїзду з України. Пропуск транспортних засобів, вантажів через державний кордон України провадиться відповідно до законодавства України і міжнародних договорів України. Відповідно до міжнародних договорів України Кабінетом Міністрів України може бути встановлено спрощений порядок пропуску осіб, транспортних засобів, вантажів через державний кордон України.

Пункт пропуску через державний кордон України це спеціально виділена територія на залізничних та автомобільних станціях, у морських і річкових портах, аеропортах (аеродромах) з комплексом будівель, споруд і технічних засобів, де здійснюються прикордонний, митний та інші види контролю і пропуск через державний кордон осіб, транспортних засобів, вантажів та іншого майна.

Згідно з положеннями ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винуватість даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

ОСОБА_1 на розгляд справи не з`явився, проте через підсистему Електронний суд його захисниця адвокатка Кашпрук О.В. подала клопотання про закриття провадження в справі. В клопотанні захисниця пояснює, що 04.07.2025 група студентів Києво-Могилянської академії у складі: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_1 , ОСОБА_9 та студентка Львівського ВНЗ ОСОБА_10 (дівчина ОСОБА_11 ) прибули потягами з м. Києва і м. Львова до с. Воловець для туристичного походу в гори до водоспаду «Шипіт». З с. Воловця до с. Міжгір`я вказані особи вонайняли два автомобілі: мікроавтобус, в якому їхали: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та легковий автомобіль, в якому їхали: ОСОБА_12 , ОСОБА_1 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . Близько 09:29 год 04.07.2025 поблизу с. Міжгір`я мікроавтобус був зупинений посадовими особами Державної прикордонної служби, після чого студентам наказали вийти з нього. Студенти пояснили працівникам прикордонної служби, що вони подорожують разом до водоспаду «Шипот» надали документи, які підтверджували факт навчання у ВНЗ та квитки на потяг, зокрема й у зворотну сторону. Після цього ОСОБА_12 , ОСОБА_1 й ОСОБА_9 було доправлено до відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 », де їх протримали без складання й, навіть повідомлення про складання щодо них будь-яких протоколів (зокрема й про затримання), після чого біля 15:00 год відпустили з відділу, звідки молоді люди змушені були самостійно добиратись в с. Міжгір`я. 07.07.2025 всі вказані студенти повернулись до м. Києва та м.Львова відповідно. Про факт складання щодо ОСОБА_1 (чи щодо інших осіб) протоколу про адміністративне правопорушення йому не було відомо, він не відмовлявся від надання пояснень, навпаки пояснив мету перебування в с. Міжгір`я з наданням працівникам прикордонної служби відповідних доказів. Зауважує, що в протоколі зазначені неправдиві дані щодо відмови ОСОБА_1 від дачі пояснень, та недостовірні відомості щодо понятих, які нібито підтвердили цей факт. Стверджує, що ОСОБА_1 не вчиняв і не міг вчинити інкримінованого правопорушення, оскільки перебував на значній відстані (близько 72 км) від державного кордону. Зауважує,що зазначені в довідці відомості, що ОСОБА_1 мав мету незаконного перетину кордону через скрутне фінансове становище та для пошуку роботи в Республіці Польща є неправдивими й вигаданими, оскільки останній є студентом ВНЗ, перебуває на утриманні батьків, які є працевлаштованими, належним чином матеріально забезпечений, та з відомостей клопотання слідує, що батьки ОСОБА_1 отримують доходи, достатні для утримання сина.

На підтвердження зазначених доводів, захисницею ОСОБА_1 до клопотання додано відповідні докази: квитки на потяг, копію студентського квитка, роздруківки із застосунку GetContact та письмові пояснення ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 й ОСОБА_4 , які підтверджують викладені в клопотанні обставини.

Дослідивши додану до протоколу про адміністративне правопорушення довідку суддя констатує, що вона відтворює фактичні обставини, зазначені в згаданому протоколі, проте не містить відомостей про дії чи бездіяльність, які б містили ознаки об`єктивної сторони інкримінованого правопорушення. При цьому суддя зауважує, що довідка, як і протокол про адміністративне правопорушення складені працівниками прикордонної служби, тобто є суб`єктивним викладенням обставин. В матеріалах справи відсутні будь-які об`єктивні докази, передбачені ст. 251 КУпАП, які давали б можливість встановити по-перше саму подію правопорушення та вже в подальшому його вчинення особою, яка притягується до адмінвідповідальності: показання/пояснення свідків, відео-, аудіо записи, показання технічних приладів, речові докази тощо.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Принцип презумпції невинуватості відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод з урахуванням практики її застосування Європейським судом з прав людини поширюється також на справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності з огляду на суворість застосованої до неї санкції (рішення у справах «Lutz v. Germany», § 182; «Schmautzer v. Austria»; «Malige v. France» «Езтюрк проти Німеччини» (Ozturk v. Germany), від 21 лютого 1984 року, пп. 52-54, Series A № 73; «Лауко проти Словаччини» (Lauko v. Slovakia), 2 вересня 1998 року, пп. 56-59, Reports of Judgments and Decisions 1998-VI; ухвала щодо прийнятності у справі «Рибка проти України» (Rybka v. Ukraine), заява № 10544/03, від 17 листопада 2009 року).

Частиною 3 ст. 62 Конституції України передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи зазначені принципи слід констатувати, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд не може перебирати на себе функції захисту чи обвинувачення у справі, зокрема самостійно відшуковувати докази, змінювати фабулу інкримінованого правопорушення, викладену в протоколі (висувати обвинувачення чи змінювати його) тощо. Натомість суддя, в межах протоколу про адміністративне правопорушення, на підставі поданих доказів встановлює фактичні обставини, які підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення та встановлює наявність складу адміністративного правопорушення відповідно до формулювання інкримінованого правопорушення (обвинувачення) викладеного в протоколі про адміністративне правопорушення, яке повинно відповідати диспозиції відповідної статті Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Суддя констатує, що протокол про адміністративне правопорушення не містить опису місця й способу вчинення інкримінованого правопорушення, тобто де саме поза пунктом пропуску через державний кордон ОСОБА_1 вчинено спробу його перетину та з використанням яких засобів. При цьому з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 був виявлений працівниками Державної прикордонної служби України на дорозі загального користування на околиці селища Міжгір`я, відстань від якого до державного кордону складає більше 50 км. Водночас, суддя зауважує на тому, що схеми правопорушення, на якій зафіксовані умовні позначки місця вчинення правопорушення, місця розташування «Контрольного посту» відділу прикордонної служби, маршрут руху порушника та лінію державного кордону, а також фото чи відео фіксації факту вчинення правопорушення, показань свідків, речових доказів чи взагалі будь-яких інших доказів, які б не суб`єктивно (на розсуд суб`єкта складання протоколу), а об`єктивно вказували на умисел та вчинення ОСОБА_1 дій спрямованих на перетин кордону, що ставиться йому у провину, суду не надано. Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі, без підтвердження іншими належними та допустимими доказами, не є безумовним та беззаперечним доказом доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Суддя констатує, що протокол про адміністративне правопорушення та довідка, які складені працівниками прикордонної служби, за відсутності інших доказів не доводять поза розумним сумнівом наявності в ОСОБА_1 умислу спрямованого на незаконний перетин державного кордону та факту події спроби вчинення незаконного перетину державного кордону. Натомість твердження про вчинення ОСОБА_1 інкримінованого правопорушення (обвинувачення) повністю спростовуються матеріалами клопотання його захисниці адвокатки Кашпрук О.В.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 9 КУпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення установлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Враховуючи відсутність об`єктивних доказів, на підставі яких можна було б зробити висновок про існування події правопорушення в об`єктивній дійсності, зважаючи на те, що місце вчинення стверджуваної спроби незаконного перетину державного кордону є значно віддаленим від кордону, беручи до уваги невизнання ОСОБА_1 своєї вини, а також те, що доданими доказами спростовується факт вчинення ним правопорушення суддя доходить висновку про доведеність під час розгляду справи про адмінправопорушення відсутності факту події правопорушення.

На підставі наведеного суддя доходить висновку про відсутність події правопорушення та відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП. Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП відсутність події та складу адміністративного правопорушення має наслідком закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення.

З наведених міркувань та керуючись ст. 7, 9, 266, 283-285 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за частиною другою статті 204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити на підставі пункту 1 статті 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Копію постанови направити до відділу прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_3 ).

Постанову може бути оскаржено до Закарпатського апеляційного суду через Міжгірський районний суд Закарпатської області протягом 10 днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя О.І. Повідайчик