ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2025 року м. Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Потоцький В.П., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника адвоката Гакмана М.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Гакмана М.Ю., в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Глибоцького районного суду Чернівецької області від 01 липня 2025 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Глибоцького районного суду Чернівецької області від 01 липня 2025 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185-10 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850 гривень.

Згідно з оскаржуваною постановою, 05 квітня 2025 року о 15 годині 05 хвилин, на напрямку 825 прикордонного знаку, попередньо який під час зупинки на напрямку 850 прикордонного знаку за 20 метрів до лінії державного кордону, на території Глибоцької територіальної громади, Чернівецького району Чернівецької області на ділянці відповідальності відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ОСОБА_1 вчинив злісну непокору законному розпорядженню прикордонного наряду, а саме: на транспортному засобі вдався до втечі, не виконавши законних вимог прикордонного наряду «Стояти, заглушити двигун, пред`явити документи», проте в ході переслідування та пошуків був затриманий. Також під час затримання дістав пістолет після чого було здійснено попереджувальний постріл вгору та застосовано фізичну силу та спецзасоби з метою забезпечення особистої безпеки..

На вказану постанову суду адвокат Гакман М.Ю. в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та закрити провадження у справі.

ЄУНСС: 715/1129/25

НП:33/822/386/25 Головуючий у І інстанції: Цуренко В.А.

Категорія: ч. 1 ст. 185-10КУпАП Доповідач: Потоцький В.П.

Уважає, що постанова районного суду є незаконною, необґрунтованою, прийнятою з порушенням норм процесуального права, оскільки суд формально підійшов до вивчення і дослідження обставин справи, не сприяв повному об`єктивному, неупередженому розгляду справи та з`ясуванню усіх фактичних обставин справи.

Зазначає, що суд першої інстанції проігнорував надані ОСОБА_1 пояснення щодо його невинуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, а також залишив поза увагою показання свідка ОСОБА_2 .

Стверджує, що районний суд безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про виклик та допит у якості свідка - бабусі ОСОБА_1 , чиї пояснення могли мати істотне значення для всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи.

Звертає увагу, що районний суд безпідставно взяв до уваги пояснення свідків - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які є представниками Державної прикордонної служби України, тобто є зацікавленими особами.

Заслухавши доводи ОСОБА_1 та його захисника адвоката Гакмана М.Ю., дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Відповідно до положень ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти вмотивоване законне рішення.

На думку апеляційного суду, вказаних вимог районним судом дотримано не було.

Відповідно до ч.1ст. 185-10 КУпАП, адміністративним правопорушенням вважається злісна непокора законному розпорядженню чи вимозі військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону чи суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні, або члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, який бере участь в охороні державного кордону України.

Згідно з ч.2 ст. 185-10 КУпАП , адміністративна відповідальність настає за ті самі дії, вчинені групою осіб або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за правопорушення, передбачене частиною першою цієї статті.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони державного кордону України.

Об`єктивна сторона даного правопорушення полягає у відкритій відмові виконати законні розпорядження чи вимогу працівника Державної прикордонної служби України або військовослужбовця під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону, а так само іншого умисного невиконання зазначених розпоряджень та вимог.

Розпорядження та вимоги осіб, які зазначені у диспозиції ст. 185-10 КУпАП, мають бути законними, тобто походити від правомочних осіб та знаходитися у межах їх компетенції.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №001900Е, 05.04.2025 року о 15 годині 05 хвилин ОСОБА_1 , спільно з іншими особами, на території Глибоцької територіальної громади, на ділянці відповідальності ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 », затриманий прикордонним нарядом «Прикордонний патруль» тил на напрямку 825 прикордонного знаку за 20 м до кордону, на транспортному засобі вдався до втечі, не виконавши законних вимог прикордонного наряду, стояти, заглушити двигун, пред`явити документи, проте у ході переслідування та пошуків був затриманий. Також під час затримання дістав пістолет, у зв`язку з чим був здійснений попереджувальний постріл угору, а також застосовано фізичну силу та спеціальні засоби для забезпечення особистої безпеки. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив злісну непокору законному розпорядженню та вимозі військовослужбовця, чим порушив п.10,11 Положення «Про прикордонний режим», затверджений ПКМУ №1147 від 27.07.1998 р, ст.34 Закону України «Про ДКУ», п.12 ст.20 та ст.23 ЗУ «Про ДПСУ», тобто вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.185-10 КУпАП (а.с.1).

Разом з тим, районний суд не погодився з такою кваліфікацією дій ОСОБА_1 та перекваліфікував їх на ч. 1 ст. 185-10 КУпАП, виходячи з того, що правопорушення було вчинено без участі інших осіб, а в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази вчинення правопорушення групою осіб за попередньою змовою.

Однак, апеляційний суд із таким висновком районного суду не може погодитись та уважає його передчасним, який зроблений без повного, всебічного дослідження усіх доказів, які наявні у матеріалах справи.

Так, дослідженням вищенаведеного протоколу, який є одним із основних джерел доказів, встановлено, що ОСОБА_1 не виконав законних вимог прикордонного наряду, однак його дії кваліфіковані як злісна непокора законному розпорядженню та вимозі військовослужбовця, що не узгоджується із об`єктивною стороною диспозиції ч.1 ст.185-10 КУпАП.

Поряд з цим, у вказаному протоколі відсутня інформація щодо працівників прикордонної служби, які входили у склад прикордонного наряду «Прикордонний патруль» та хто безпосередньо подавав ОСОБА_1 вимогу «стояти, заглушити двигун, пред`явити документи».

Також у вказаному протоколі не міститься відомостей про те - у зв`язку з чим була подана така вимога, не зазначено з посиланням на докази законності перебування прикордонного наряду на вказаному маршруті.

Апеляційний суд звертає увагу, що диспозиція ст. 185-10 КУпАП є бланкетною, а тому у протоколі необхідно зазначати, на чому ґрунтувалась вимога працівника прикордонної служби.

Разом з тим, із протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що особа, яка його склала, не посилалась на конкретні норми чинного законодавства, а замість цього обмежилася використанням абревіатур законів, без розкриття їхнього змісту та нормативного підґрунтя.

Підсумовуючи викладене, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що інспектором прикордонної служби начальником групи інспекторів прикордонної служби відділення інспекторів прикордонної служби ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ОСОБА_5 були грубо порушенні вимоги КУпАП, а судом першої інстанції при розгляді справи на ці порушення не було звернуто уваги, що в подальшому потягло за собою прийняття незаконного рішення.

За змістом ст. 279, 280 КУпАП справа про адміністративне правопорушення має суддею розглядатись у межах тих обставин, які зазначенні у протоколі про таке порушення.

Суддя не має права у постанові за підсумками розгляду справи вказувати на кваліфікуючі ознаки правопорушення, які не зазначалися у протоколі про адміністративне правопорушення, або їх виключати, адже у протилежному випадку він виходить за межі своєї компетенції, якою згідно з вимогами ст. 213, 221 КУпАП, є лише розгляд справи.

Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення, що складений з порушенням вищезазначених вимог законодавства, не може бути належним доказом у даній справі.

Що стосується свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які були надані ними у суді першої інстанції, та рапортів працівників прикордонної служби, які містяться у матеріалах даної справи на а.с.3,4, то їх апеляційний суд до уваги не бере, оскільки такі надано зацікавленими особами.

У матеріалах справи також міститься протокол про адміністративне затримання від 05.04.2025р., однак він не може бути єдиним та достатнім доказом винуватості ОСОБА_1 . Крім того, його зміст відповідає протоколу про адміністративне правопорушення, який визнано апеляційним судом неналежним доказом.

Інших доказів, у тому числі фото чи відео, які б підтверджували факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, яке ставиться йому у провину, не встановлено.

З огляду на досліджені у справі докази, апеляційний суд доходить висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні злісної непокори законному розпорядженню та вимозі військовослужбовця не доведена.

Відповідно до статті 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину; обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

За таких обставин, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції щодо ОСОБА_1 підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу цього правопорушення.

На підставі наведеного, керуючись ст. 245, 247, 251, 252, 280, 294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Гакмана М.Ю., який діє в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , задовольнити.

Постанову Глибоцького районного суду Чернівецької області від 01 липня 2025 року щодо ОСОБА_1 скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутності події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185-10 КУпАП.

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Чернівецького

апеляційного суду В.П. Потоцький