КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа № 382/144/25
провадження № 33/824/3435/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд

в складі судді Кирилюк Г. М.,

при секретарі Черняк Д. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Чеботарьової Юлії Володимирівни на постанову Яготинського районного суду Київської області від 20 травня 2025 року в складі судді Кисіль О. А., у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

встановив:

Постановою Яготинського районного суду Київської області від 20 травня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

29.05.2025 захисник ОСОБА_1 - адвокат Чеботарьова Ю. В. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Яготинського районного суду Київської області від 20 травня 2025 року та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Посилається на спрощений підхід судді до розгляду справи про адміністративне правопорушення та порушення права на захист.

Зазначає, що в оскаржуваній постанові вказано, що в судове засідання захисник ОСОБА_2 адвокат Чеботарьова Ю. В. не з`явилась. Проте, ще 03.04.2025 нею було направлено до суду клопотання про участь в усіх судових засіданнях по даній справі в режимі відеоконференції, яке судом було задоволено, а тому в першому судовому засіданні вона брала участь в режимі відеоконференції. Також вона з`явилась і в судове засідання 20.05.2025, що підтверджується доданими до апеляційної скарги скріншотом, проте на відеоконференцзв`язок її підключено не було. А тому, судом першої інстанції було не допущено захисника в судове засідання та позбавлено її таким чином можливості брати участь в судовому засіданні та реалізувати свої права захисника.

Щодо вимоги пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння та нібито відмови ОСОБА_1 пройти такий огляд зазначила, що на вимогу поліцейського пройти такий огляд ОСОБА_1 спочатку не відповів, він вагався. На відеозаписі (00632 год.) поліцейський сказав, що ОСОБА_1 може відмовитись від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, його ніхто не змушує до цього. Після чого ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду.

Крім цього, поліцейський не зазначав, яка саме відповідальність передбачена в разі визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким діям поліцейського суд першої інстанції належної оцінки не надав.

З письмових пояснень ОСОБА_1 , наданих суду першої інстанції, можна зробити висновок, що відмову від огляду останній фактично не надав, а поліцейські передчасно зробили висновок про те, що він відмовляється від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, внаслідок чого склали протокол про адміністративне правопорушення.

З переглянутого відеозапису також не вбачається, що ОСОБА_1 роз`яснювали його права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 - адвокат Чеботарьова Ю. В. апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно ст. 294 КУпАП суд апеляційної інстанції розглядає обставини вчиненого правопорушення в межах, що викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та визнані доведеними судом першої інстанції, за доводами, зазначеними в апеляційній скарзі.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як зазначено в ст. 251 КУпАП.

Суд (суддя), у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Отже, при розгляді справи про адміністративне правопорушення підлягають з`ясуванню: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 1.3 ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно з п. 1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з положеннями ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» (із змінами та доповненнями) водій, серед іншого, зобов`язаний: виконувати розпорядження поліцейського, а водії військових транспортних засобів - посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами; не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, з системного аналізу вказаних норм права вбачається, що проходження в установленому порядку медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за наявності до того підстав, є обов`язком водія, а не його правом.

За відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Як вбачається з матеріалів справи, відносно ОСОБА_1 19.01.2025 о 00:38 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 789374, відповідно до якого він 19.01.2025 о 00:21 в м. Яготин Бориспільського району Київської області по вул. Незалежності 40 керував транспортним засобом Volkswagen Passat, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та за допомогою приладу Драгер відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

До матеріалів справи долучено відеозапис з нагрудної камери поліцейського, з якого вбачається, що водій ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції за порушення Правил дорожнього руху ( не увімкнув покажчик повороту перед зміною напрямку руху), а також за порушення правил комендантської години.

Під час встановлення особи водія, у останнього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, останній також н е заперечував, що вживав пиво, що слугувало підставою для пропозиції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Від вказаної пропозиції водій відмовився.

Доводи апеляційної скарги про те, що працівник поліції повідомив водію, що його ніхто не примушує проходити такий огляд і він може відмовитись від проходження огляду, проте за наслідком такої відмови його буде відсторонено від керування транспортним засобом та складено протокол про адміністративне правопорушення, не свідчить про незаконність дій поліцейського та відсутність вини водія у відмові від проходження відповідного огляду.

Не є обставиною, що звільняє особу від відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та обставина, що він не був обізнаний яка саме відповідальність передбачена санкцією цієї статті, а поліцейський йому цього не роз`яснив.

Згідно зі статтею 68 Конституції України незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності. Презумпція знання законодавства (лат. Ignorantia juris non excusat - незнання закону не вибачається) означає, що кожен вважається таким, що знає закони. З цього положення і випливає загальновідома формула: незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності, яка і міститься в частині 2 статті 68 Конституції України.

Правило, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена пунктом 2. 5 Правил дорожнього руху України.

Вказане правило доведено до відома населення у порядку встановленому законом, а тому повинно в даному випадку застосовуватись.

Опублікування нормативно-правового акта є юридичною підставою презумпції знання законодавства. Суть цієї презумпції полягає в тому, що ніхто не може посилатись на незнання закону, якщо він був опублікований у встановленому законом порядку.

Лише власна недбалість або бажання уникнути відповідальності за порушення п. 2. 5 Правил дорожнього руху України призвело на того наслідку, що відносно водія ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто є виключно його особистою відповідальністю.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги в тій частині, що судом не було забезпечено участь захисника в судовому засіданні в режимі відеокнференції не зважаючи на задоволене клопотання.

Разом з тим, вказана обставина не може бути достатньою для скасування постанови суду першої інстанції та звільнення особи від відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП, незважаючи на доведеність його вини.

Відповідно до ст. 268 КУпП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

ОСОБА_1 було забезпечено право на ознайомлення з матеріалами справи, надання пояснень, доказів, отримання юридичної допомоги адвоката при розгляду справи в суді апеляційної інстанції, чим він в повному обсязі і скористався.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду першої інстанції і могли б слугувати підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях вказаної особи складу адміністративного правопорушення, апеляційна скарга не містить та при розгляді скарги апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Чеботарьової Юлії Володимирівни залишити без задоволення.

Постанову Яготинського районного суду Київської області від 20 травня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Г. М. Кирилюк