П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.08.2025 м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Чепка В. В., за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , захисника Бондарєва О. Г., представника Управління Служби безпеки України в Закарпатській області Капцош У. М., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління Служби безпеки України в Закарпатській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, спеціаліста служби охорони державної таємниці ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає у АДРЕСА_1 , за п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП,

встановив:

до суду від Управління Служби безпеки України в Закарпатській області надійшли адміністративні матеріали відносно ОСОБА_1 .

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення № 31 від 18.06.2025 року, вбачається, що Управлінням СБУ в Закарпатській області у травні 2025 року було здійснено спеціальну експертизу наявності умов, необхідних для провадження діяльності, пов?язаної з державною таємницею (далі - спецекспертиза) в ІНФОРМАЦІЯ_3 (витяг з акту спецекспертизи від 26 травня 2025 року №58/26-3113дск - додається), у ході якої виявлено порушення вимог чинного законодавства України у сфері охорони державної таємниці, яке регламентує порядок виїздів за кордон для громадян України, яким надано допуск та доступ до державної таємниці.

Зокрема встановлено, що спеціаліст служби охорони державної таємниці ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , маючи допуск до державної таємниці за формою 3 (наданий розпорядженням УСБУ в Закарпатській області від 14.06.2024 №390), без повідомлення начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 та інформування режимно-секретного органу (далі - РСО) ІНФОРМАЦІЯ_2 , що визначено ст. 28 Закону України «Про державну таємницю» та п.п.696-698 «Порядку 939» здійснив виїзд у приватних справах за межі України, а саме: у період з 08.11.2024 по 10.11.2024 (виїзд через пункт пропуску «Лужанка» 08.11.2024 20:05, в?їзд через пункт пропуску «Чоп (Тиса)» 10.11.2024 16:23) (підтвердження: витяг з Єдиної інтегрованої міжвідомчої системи «Аркан» щодо перетинання державного кордону України громадянина ОСОБА_1 від 21.05.2025 №26/3047 - додається). Вказане підтверджується відсутністю запису (у період з 8 по 10.11.2024) в журналі обліку виїздів за кордон працівників ІНФОРМАЦІЯ_2 , яким надано допуск до державної таємниці (копія журналу від 29.08.2023 № 3 5н/т - додається) та відповідних повідомлень (рапортів) ОСОБА_1 .

В ході організованої, згідно ст.ст.37, 39 Закону України «Про державну таємницю» перевірки, встановлено наступне:

стосовно категорії громадян України, яким надано допуск до державної таємниці, діють окремі обмеження та зобов`язання, визначені ст.ст.28, 29 Закону України «Про державну таємницю»;

на посаду спеціаліста служби охорони державної таємниці ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 призначений наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 від 16.05.2024 №59 (копія витягу з наказу додається);

відповідно до характеру роботи та згідно з попередньо погодженою з СБ України номенклатурою посад працівників ІНФОРМАЦІЯ_2 , наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 19.06.2024 № 496 ОСОБА_1 було надано доступ до інформації, що має ступінь секретності «таємно» (копія звитягу із наказу - додається);

перед отриманням допуску до державної таємниці, ОСОБА_1 04.06.2024 свідомо підписав, передбачене ст. 22 Закону України «Про державну таємницю», письмове зобов`язання щодо збереження державної таємниці, яка йому довірена, зобов`язавшись також дотримуватись вимог порядку виїзду за межі України (копія додається). Останнє, документально засвідчує факт ознайомлення громадянина ОСОБА_1 із законодавчими актами України, які регламентують правила виїзду секретоносіїв за кордон.

Як встановлено, за родом службової діяльності ОСОБА_1 обізнаний з інформацією, яка має гриф обмеження доступу «таємно» та потребує охорони з боку держави.

Однак, всупереч вимогам ст.28 Закону України «Про державну таємницю», п.п.116, 696-698 «Порядку 939», без відповідного письмового повідомлення начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 , РСО установи, ОСОБА_1 у приватних справах здійснив виїзд (у період з 08.11.2024 по 10.11.2024) за межі України, що задокументовано, шляхом отримання Управлінням СБУ у Закарпатській області офіційних документальних матеріалів:

а) витяг з Єдиної інтегрованої міжвідомчої системи «Аркан» щодо перетинання державного кордону України громадянина ОСОБА_1 від 21.05.2025 №26/3047, б) запит Управління СБУ в Закарпатській області від 02.06.2025 №58/26-3209, б) відповідь ІНФОРМАЦІЯ_2 від 07.06.2025 №53нт, вх. 26/1470, г) копія журналу (№35нm) обліку виїздів за кордон працівників, яким надано допуск до державної таємниці ІНФОРМАЦІЯ_2 форми 92 про виїзди за межі України.

Разом з цим, враховуючи роз`яснення Міністерства юстиції України (лист від 2.08.2013 № 6802-0-4-13/11) відповідно до ст. 38 КУпАП, встановлене правопорушення є триваюче, оскільки, в теорії адміністративного права триваючими визначаються правопорушення, які почавшись з якоїсь протиправної дії або бездіяльності, здійснюються потім безпосередньо шляхом невиконання обов`язку. Так, станом на травень 2025 року ОСОБА_1 , так і не повідомив (п.696 «Порядку 939») начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 , РСО установи про свій виїзд за кордон, зокрема у період з 08.11.2024 по 10.11.2024 та обставини перебування за кордоном (п.698 «Порядку 939») - «З працівниками підприємств, установ, організацій після їх повернення із закордонних службових відряджень або приватних поїздок до іноземних держав керівник РСО проводить співбесіди з метою з?ясування питань щодо наявності чи відсутності обставин, що могли створити передумови для витоку секретної інформації під час перебування за кордоном, фактів необґрунтованої заінтересованості з боку іноземців секретною інформацією», чим порушив вимоги ст.28 Закону України «Про державну таємницю» та вимоги п.п.116, 696 - 698 «Порядку 939», в частині порядку виїздів осіб, які мають допуск та доступ до державної таємниці за кордон.

На підставі викладеного, встановлено наявність у діях ОСОБА_1 ознак скоєння адміністративного правопорушення, визначеного п. 6 («невжиття заходів щодо забезпечення охорони державної таємниці та незабезпечення контролю за охороною державної таємниці») ч.1 статті 212-2 («Порушення законодавства про державну таємницю») Кодексу України «Про адміністративні правопорушення».

У судовому засіданні представник Управління Служби безпеки України в Закарпатській області просила притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 повідомив, що йому відомі вимоги до осіб, які мають доступ до державної таємниці. Зазначив, що перед виїздом за кордон 28.10.2024 він підготував заяву про надання відпустки, а також заяву на ім`я начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до якої доповів про те, що під час перебування у щорічній основній відпустці за 2024 рік з 01 листопада тривалістю 15 календарних днів планує виїзд за кордон до Угорщини за сімейними обставинами. Вказані заяви він передав працівнику відділу кадрів ОСОБА_2 . Однак вказана заява не була передана ОСОБА_3 начальнику служби охорони державної таємниці ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є уповноваженим на проведення інструктажу з особами, які мають доступ до державної таємниці, з цих підстав і не було внесено запису про проведення з ним інструктажу до журналу обліку виїздів за кордон працівників, яким надано допуск до державної таємниці. Вважає, що ним було виконано всі вимоги, передбачені законом, оскільки подано відповідне повідомлення про виїзд за кордон. На підтвердження наведеного надав докази створення файлу з зазначеною заявою, з якого вбачається, що файл (заяву) створено 28.10.2024.

Захисник ОСОБА_1 , адвокат Бондарєв О. Г., заперечив обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення. Зазначив, про порушення строків складання протоколу, оскільки ОСОБА_3 , як уповноважена особа, довідався про неподання заяви 28.10.2024, а протокол був складений 18.06.2025. Також зазначив, що ОСОБА_1 подавши заяву з повідомленням про виїзд за кордон, вчинив всі необхідні від нього дії, на виконання ст. 28 Закону України «Про державну таємницю», а саме письмово повідомив посадову особу, яка надала йому доступ до державної таємниці про свій виїзд з України. Також повідомив про це ОСОБА_3 - начальника служби охорони державної таємниці.

Заперечує посилання у протоколі на постанову Кабінету Міністрів України від 18 грудня 2013 року №939, оскільки вказана постанова з грифом ДСК, не є у вільному доступі, відтак не вбачається можливим ознайомитися з тими її пунктами, на які посилається Управління СБ України в Закарпатській області у складеному протоколі.

У судовому засіданні у якості свідка був допитаний ОСОБА_3 начальник служби охорони державної таємниці ІНФОРМАЦІЯ_2 . Повідомив, що до його обов`язків відноситься проведення інструктажу осіб, які мають доступ до державної таємниці перед виїздом за кордон. Вказав, що інструктаж ним проводиться після отримання від начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 погодженого ним повідомлення особи, яка планує виїзд за кордон, та має доступ до державної таємниці. Повідомляє, що ним такого звернення ОСОБА_1 від начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 не отримано, тому й інструктаж з ОСОБА_1 перед виїздом за кордон не проведено, відтак і не внесено відомості про це до журналу обліку виїздів за кордон працівників, яким надано допуск до державної таємниці.

Суддя, заслухавши пояснення представників дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Згідно ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, іншими документами.

Пункт шостий частини першої ст. 212-2 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за порушення законодавства про державну таємницю, а саме невжиття заходів щодо забезпечення охорони державної таємниці та незабезпечення контролю за охороною державної таємниці.

Вказана норма є бланкетною.

Стаття 28 Закону України «Про державну таємницю» передбачає, що громадянин, якому надано допуск до державної таємниці, зобов`язаний, зокрема, повідомляти посадових осіб, які надали йому доступ до державної таємниці, та відповідні режимно-секретні органи про виникнення обставин, передбачених статтею 23 цього Закону, або інших обставин, що перешкоджають збереженню довіреної йому державної таємниці, а також повідомляти у письмовій формі про свій виїзд з України.

Суддя встановив, що відповідно до наказу ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_1 призначено з 20.05.2024 на посаду спеціаліста служби охорони державної таємниці ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 19.06.2024 №496 йому надано доступ до відомостей, що містять інформацію із ступенем секретності «Таємно».

У зв`язку з оформленням допуску до державної таємниці, ОСОБА_1 взяв на себе письмове «Зобов`язання громадянина України у зв`язку з допуском до державної таємниці», зміст та форма якого визначені Додатком 9 до «Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях», затвердженого Постановою Кабміну України від 18 грудня 2013 року №939 (надалі Порядок 939), відповідно до якого він був проінформований про відповідальність за порушення законодавства у сфері охорони державної таємниці та зобов`язався виконувати вимоги режиму секретності та додержуватися вимог законодавства про державну таємницю.

Суддя також встановив, що в силу займаної посади та наданого йому керівником доступу до державної таємниці ОСОБА_1 у відповідності до ст. 28 Закону України «Про державну таємницю» був зобов`язаний повідомляти посадову особу, яка надала йому доступ до державної таємниці керівника ІНФОРМАЦІЯ_2 у письмовій формі про свій виїзд з України.

Однак у порушення вказаної норми ОСОБА_1 , з його слів, подав вказану заяву з повідомленням про виїзд за кордон працівниці відділу кадрів ОСОБА_2 та не переконався, чи вона отримана начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 . Доказів отримання заяви ОСОБА_1 начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 матеріали справи не містять.

З журналу обліку виїздів за кордон працівників, яким надано допуск до державної таємниці ІНФОРМАЦІЯ_2 вбачається, що у 2024 році ОСОБА_1 інструктаж перед виїздом за кордон не проходив.

Допитаний у якості свідка ОСОБА_3 начальник служби охорони державної таємниці ІНФОРМАЦІЯ_2 підтвердив, що не проводив інструктаж з ОСОБА_1 , оскільки такий проводиться ним лише після отримання від начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 заяви особи, яка виїжджає за кордон, а така заява від начальника не надходила.

З інформації ДПС України вбачається, що 08.11.2024 ОСОБА_1 через пункт пропуску «Лужанка» виїхав з України.

Зазначені вище докази сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.

За вказаних обставин, суддя вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого п.6 ч.1 ст.212-2 КУпАП, за ознаками невжиття заходів щодо забезпечення охорони державної таємниці та незабезпечення контролю за охороною державної таємниці, яке полягає у неповідомленні посадової особи, яка надали доступ до державної таємниці, у письмовій формі про свій виїзд з України.

Також суддя встановив, що вчинене ОСОБА_1 правопорушення не є за своєю природою триваючим, оскільки закінчене з моментом його виїзду за межі території України без подання відповідної заяви керівнику, який надав йому доступ до державної таємниці про виїзд за кордон, - а саме 08.11.2024.

Відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - шостій цієї статті.

З системного аналізу положень ст. 38 КУпАП, ст. 247 КУпАП та ст. 280 КУпАП слідує, що закриття провадження по справі на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП можливе лише за умови встановлення судом факту вчинення особою винної протиправної дії чи допущення винної протиправної бездіяльності, що містить склад адміністративного правопорушення, оскільки для обчислення встановленого законом строку для накладення адміністративного стягнення та закриття провадження по справі у зв`язку зі спливом цього строку необхідним є встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення.

Крім того, статтею 38 КУпАП передбачені не строки розгляду справи про адміністративне правопорушення, а строки накладення адміністративного стягнення, і тому у суду не має законних повноважень закривати провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП, без встановлення факту вини у вчиненні адміністративного правопорушення.

За таких обставин, на підставі викладених норм закону, суддя вважає докази, що містяться в матеріалах справи, належними, допустимим та такими, що доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП. Зважаючи на те, що адміністративні матеріали надійшли до суду 19.06.2025 року, протокол про адміністративне правопорушення серії складено 18.06.2025 року, а саме правопорушення вчинено не пізніше 08.11.2024 року, суддя вважає за необхідне закрити провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , у зв`язку з закінченням, на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення, строків накладення адміністративного стягнення.

Оскільки, суд дійшов висновку про необхідність закриття провадження по справі, судовий збір на підставі ст. 40-1 КУпАП стягненню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 38, 212-2, 247, 276, 283, 285, 287-289 КУпАП,

постановив:

ОСОБА_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП.

Провадження по справі, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 закрити, у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя В. В. Чепка