Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 33/4809/495/25 Головуючий у суді І-ї інстанції Солоненко Т.В.
Категорія - 130 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Кабанова В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.08.2025 року. м.Кропивницький

Суддя судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду Кабанова В.В., розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 03.07.2025, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, ідентифікаційний номер НОМЕР_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП

ВСТАНОВИВ:

Постановою Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 03.07.2025 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 грн. 00 коп. Також стягнуто на користь держави судовий збір у сумі 605 грн. 60 коп.

Згідно постанови суду першої інстанції ОСОБА_1 визнаний винуватим в тому, що 02.05.2025 о 22 годині 44 хвилин керував транспортним засобом марки ЗАЗ Lanos д/н НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з ротової порожнини, порушення мови, координації рухів, почервоніння очей та обличчя. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову суду, провадження по справі закрити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказав, що матеріали справи не містять передбачених підстав для зупинки транспортного засобу, оскільки на теперішній час триває оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності від 02.05.2025 вважає, факт наявного порушення є спірним, а тому відсутня належно підтверджена підстава для зупинки таким чином не було жодних законних підстав щодо складання протоколу за ч.1 ст.130 КУпАП.

Посилається на те, що на відео фіксація не містить відомостей щодо ознак алкогольного сп`яніння. Зазначає, що було надано пояснення щодо можливого запаху, пов`язаного із використанням трав`яної настоянки для ополіскування ротової порожнини.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на проходження військової служби в лавах ЗСУ на посаді водія санітара, тому позбавлення його право керування транспортним засобом буде мати суттєві наслідки не лише для нього як військовослужбовця, а й для забезпечення належного виконання завдань військового підрозділу. Вважає, що формальне зазначення у тексті протоколу про ознайомлення з правами не є достатнім доказом фактичного виконання цього обов`язку. На думку ОСОБА_1 судом першої інстанції були допущені істотні порушення норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження.

Апеляційний суд дослідивши клопотання щодо підстав поновлення строку на апеляційне оскарження, вважає його таким, що підлягає задоволенню.

У судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 будучи належним чином повідомленим про час та місце його проведення, не з`явився.

За таких обставин, з урахуванням вимог ч. 6 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги у відсутності ОСОБА_1 .

До початку розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 подав клопотання про зупинення провадження у справі до звільнення з військової служби або оголошення рішення про демобілізацію.

Клопотання сторони ОСОБА_1 про необхідність зупинки провадження у справі через перебування останнього на військовій службі апеляційний суд вважає необґрунтованим, оскільки нормами КУпАП напряму не врегульований порядок зупинення провадження у справі про адміністративне правопорушення, у тому числі і у зв`язку з мобілізацією особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, незважаючи на те, що така норма існує у інших процесуальних кодексах України, зокрема у ст. 335 КПК, згідно якої у разі якщо обвинувачений був призваний для проходження військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, суд зупиняє судове провадження стосовно такого обвинуваченого до його звільнення з військової служби.

У даному випадку апеляційний суд позбавлений можливості застосувати аналогію закону (чи аналогію права), оскільки законодавець допускає застосування аналогії у випадку, коли він прямо вказує на це в законі, а в кримінальному процесуальному законі та у КУпАП такої вказівки немає. При цьому згідно ч. 2 ст. 7 і ч. 3 ст. 8 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності і ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд першої інстанції при розгляді матеріалів про притягнення особи до адміністративної відповідальності дотримався вказаних вимог закону при розгляді справи. Ані при розгляді справи в суді першої інстанції, ані в суд апеляційної інстанції особа що притягається до адміністративної відповідальності та його представник не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду повідомлено не було.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з п.2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за ст.130 КУпАП настає виключно за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначений ст.266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17.12.2008, та регулюється Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган, посадова особа оцінює докази за їх внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Необхідною умовою для застосування до порушників відповідальності, передбаченої вищевказаними статтями зокрема, наявність доказів, які б безпосередньо свідчили про порушення викладених вище вимог.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши всі докази по справі, як кожен окремо, так і в їх сукупності, всебічно, повно і об`єктивно дослідивши всі обставини справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, що підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№318482 від 02.05.2025 (а.с.1); копією постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА №4638833 від 02.05.2025 (а.с-2); актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с-3); направлення на огляд водія т/з (а.с.4); довідкою начальника ВП №2 (с-ще Добровеличківка) Новоукраїнського РВП ГУНП в Кіровоградській області №45745-2025 від 06.05.2025 про вилучення посвідчення водія; відеозаписами, які містяться на цифровому носії інформації DVD-R диск, доданими до протоколу в порядку ч. 2 ст. 266 КУпАП, якими підтверджується обставини адміністративного правопорушення викладені у протоколі серії ЕПР1№318482. Протокол про адміністративне правопорушення підписаний правопорушником без жодних заперечень та зауважень (а.п. 1).

З переглянутого запису вбачається послідовність подій, які відбувались 02.05.2025 під час проходження процедури огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 .. Встановлено, що під час спілкування з працівниками поліції, ОСОБА_1 зазначив, що перед виїздом у нього працювала одна із двох лампочек передбачених для освітлення номерного знаку у темну пору року. Факт керування транспортним засобом підтверджується матеріалами відеофіксації, та ОСОБА_1 не заперечив щодо вживання алкоголю. Відеозапис містить відомості щодо складання постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ряд правопорушень, передбачених КУпАП.

Апелянтом не зазначено, що в даних матеріалах відео фіксації містяться дані, які вказують на порушення працівниками поліції вимог та порядку складання адміністративного протоколу.

Посилання апелянта на незаконність дій працівників поліції не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджуються матеріалами справи та відеозаписом. Позиція апелянта, не узгоджуються з дійсними обставинами справи, розцінюються апеляційним судом як спосіб уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення. Сукупність досліджених судом доказів свідчить про те, що процесуальна поведінка ОСОБА_1 під час складання протоколу про адміністративне правопорушення свідчила про те, що він не бажав використовувати надані йому права з метою ефективного захисту своїх інтересів.

Необхідною умовою для застосування до порушників відповідальності, передбаченої вищевказаними статтями зокрема, наявність доказів, які б безпосередньо свідчили про порушення викладених вище вимог. Жодних підстав ставити під сумнів допустимість, достовірність та належність зібраних поліцейськими доказів відсутні.

Апеляційний суд не вбачає в діях працівників поліції порушення вимог Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МОЗ та МВС України від 09.11.2015 року № 1452/735, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_1 оскаржував дії працівників поліції щодо складання відносно нього протоколу. Доказів неправомірної поведінки працівників поліції чи інших доказів, які б спростовували фактичні дані, що містяться в протоколах про адміністративні правопорушення та додатках до нього матеріали справи не містять.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність винесеної у справі постанови.

Наведеними письмовими доказами, достовірність яких в апеляційного суду не викликає сумнівів, в повній мірі стверджується вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, на підставі яких суддею відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП всебічно і повно з`ясовано всі обставини справи.

Судом першої інстанції досліджені та перевірені доказами обставини, які у своїй сукупності поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а саме за ч. 1 ст. 130 КУпАП, та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

При обранні ОСОБА_1 адміністративного стягнення в оскаржуваній постанові в повній мірі враховано характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь її вини, та наклав адміністративне стягнення у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП в межах безальтернативної санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

При розгляді справи суддею першої інстанції порушень вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП.

Ураховуючи наведене, порушень норм процесуального або матеріального права не було встановлено під час перегляду, постанова суду є законною та обґрунтованою і такою, що відповідає фактичним обставинам справи.

На підставі вищевикладеного, дослідивши зібрані докази у справі у їх сукупності, апеляційний суд вважає, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 283, 294КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Поновити строк на апеляційне оскарження ОСОБА_1 .

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 03.07.2025, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Кропивницького

апеляційного суду В.В. Кабанова