ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2025 року м. Кривий Ріг

Суддя Дніпровського апеляційного суду Гришин Г.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції за участю:

секретаря судового засідання Кулініч Ю.А.,

особи, яку притягнуто до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

та його захисника адвоката Нещерета О.С.,

апеляційну скаргу адвоката Нещерета О.С., який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 14 березня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, непрацюючого, неодруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір в розмірі 605,60 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Обставини, встановлені судом 1-ї інстанції :

Постановою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 14 березня 2025 року встановлено, що 24.05.2024 року об 11:50 год. у м. Краматорську на вул. Совхозній біля будинку водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Hyundai» Santa Fe, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: хитка хода, запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст.130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги:

В апеляційній скарзі захисник Нещерет О.С., який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 14.03.2025 року по справі № 175/10960/24, визнавши причину пропуску поважною. Задовольнити апеляційну скаргу в повному обсязі, скасувати постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 14.03.2025 року по справі №175/10960/24 відносно ОСОБА_1 , а провадження у справі закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення в його діях.

Обґрунтовуючи клопотання про поновлення строку зазначає, що після розгляду цієї справи постанова по справі від 14.03.2024 року оголошена не була. Копію постанови протягом трьох днів не була вручена ні ОСОБА_1 , ні його захиснику. Шляхом перегляду веб-порталу «Судова влада України» та Єдиного державного реєстру судових рішень, 13.05.2025 року було встановлено, що оскаржувана постанова зареєстрована в єдиному державному реєстрі судових рішень 09.05.2025 року, і тільки 12.05.2025 року було забезпечено надання її загального доступу. Вважає, що вищезазначені обставини є поважною причиною для поновлення процесуального строку оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що вказана постанова є незаконною та необґрунтованою, такою, що ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та не відповідає фактичним обставинам справи, а судом допущено формальний підхід до розгляду справи.

Вважає, що суд першої інстанції в матеріалах справи відсутні докази факту керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 .

Звертає увагу, що свідок ОСОБА_2 не бачив, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом, а свідок ОСОБА_3 надав спочатку покази, що перебуваючи в іншому місці, на іншій вулиці, бачив невідомого йому водія, який керував автомобілем з ознаками алкогольного сп`яніння.

Вважає, що суд необ`єктивно надав оцінку поясненням свідків, внаслідок чого прийшов до необґрунтованого висновку щодо вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Наголошує, що матеріали справи не містять доказів керування транспортним засобом ОСОБА_1 , тож він не був водієм в понятті КУпАП водієм, а тому і не може бути суб`єктом порушення п. 2.5 ПДР.

Позиції сторін в суді :

Захисник Нещерет О.С. та особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 в судовому засіданні просили апеляційну скаргу задовольнити з підстав, наведених в ній.

Висновки суду:

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги з клопотанням про поновлення строку для звернення до суду з апеляційною скаргою, вислухавши пояснення захисника, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Апеляційним судом встановлено, що оскаржувана постанова винесена 14 березня 2025 року. З матеріалів справи вбачається, що апеляційна скарга була подана через суд першої інстанції через електрону пошту та зареєстрована 14 травня 2025 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження. Справу в суді 1-ї інстанції було розглянуто за участю ОСОБА_1 та його захисника. Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази про отримання ОСОБА_1 або його захисником копії оскарженої постанови суду 14 березня 2025 року. Тож, ураховуючи вимоги п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України стосовно забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання захисника Нещерета О.С. та поновлення строку на апеляційне оскарження, як такого, що пропущений не з вини апелянта, і розцінює обставини, на які він посилається, як поважні.

На підставі ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

ОСОБА_1 , визнано винним в тому, що він керував транспортним засобом з явниким ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: хитка хода, запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст.130 КУпАП.

Аналіз диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП вказує на те, що до відповідальності може бути притягнуто водія транспортного засобу у якого виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, і який відмовився від проходження огляду на стан такого сп`яніння у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду встановлена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року.

Відповідно до п. 2 р. 1 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції»,затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 р. огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно зі п.п. 3, 4 р. 1 Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. А ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Аналіз матеріалів даної справи свідчить, що суд 1-ї інстанції при її розгляді дотримався зазначених вимог закону та вірно прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вимоги апеляційної скарги про необхідність закриття провадження за відсутності в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є безпідставними, а його вина у вчиненні вказаного правопорушення підтверджується дослідженими судом 1-ї інстанції доказами, а саме:

-протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №735442 від 24.05.2024 року відповідно до якого 24.05.2024 року об 11:50 год. у м. Краматорську на вул. Совхозній біля будинку водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Hyundai» Santa Fe, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: хитка хода, запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст.130 КУпАП;

-відеозаписом з бодікамери, на якому водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку;

-письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 від 24.05.2024;

-протоколом серії АА №128237 від 24.05.2024 року про адміністративне затримання ОСОБА_1 ,

-рапортом від 24.05.2024 року ЄО №471, з якого вбачається, що ОСОБА_3 повідомив на лінію «102» про зупинення невідомої особи у м. Краматорську на вул. О. Тихого (в кінці біля синьо-жовтого СТО), яка з явними ознаками алкогольного сп`яніння керувала автомобілем «Hyundai» Santa Fe, реєстраційний номер НОМЕР_1 ..

Апеляційний суд вважає вказані докази належними, допустимими, які доповнюють один одного та підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вирішуючи питання допустимості та належності зазначених доказів, апеляційний суд враховує положення ст. 251 КУпАП, відповідно до якої доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розгляд та надання оцінки всім доказам та їх джерелам, в тому числі протоколу про адміністративне правопорушення, відеозапису подій, що мали місце 24 травня 2024 року за участю ОСОБА_1 , здійснюється під час розгляду судом питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Оцінювати з погляду допустимості можна лише докази, тобто фактичні дані, на підставі яких встановлюються наявність чи відсутність фактів та обставин, важливих для ухвалення рішення, а не саме по собі джерело доказів. На цьому наголосив Касаційний кримінальний суд у постанові від 11 липня 2023 року по справі №275/368/19.

Обгрунтовуючи оскаржену постанову, суд першої інстанції надав належну та повну оцінку всій сукупності наданих суду доказів, що не суперечить висновкам Верховного Суду, викладених у постанові від 08.07.2020 року у справі № 463/1352/16-а (провадження №К/9901/21241/18).

Апеляційний суд погоджується з доводами сторони захисту, що долучений до справи видеозапис не містить фіксування керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Проте такий факт не може свідчити про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки підставою для вимоги працівника поліцій на проходження огляду на стан сп`яніння є виявлення у водія ознак сп`яніння, що прямо передбачено законом. Апеляційний суд звертає увагу, що закон вимагає відеофіксації обставин проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння або відмови від проходження такого огляду, а не фіксування факту керування особою транспортним засобом та причин такої зупинки транспортного засобу, що може бути встановлено за допомогою інших доказів.

Крім того, дана обставина перевірялась судом першої інстанції та їй було надано належну та повну оцінку. З відеозапису з бодікамери поліцейського вбачається, що водій ОСОБА_1 категорично відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатору «Драгер» у встановленому законом порядку, не наводячи будь-яких обґрунтованих підстав відмови від проходження такого огляду, що не узгоджується з приписами п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Матеріалів справи та відеозапис не містять будь-яких заперечень зі сторони ОСОБА_1 факту керування ним транспортним засобом за обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення.

Будь-яких доказів оскарження дій співробітників поліції відносно ОСОБА_1 при складанні адміністративного матеріалу за вчинення ч. 1 ст. 130 КУпАП суду надано не було. В установленому порядку водій ОСОБА_1 або його захисник дії працівників поліції не оскаржували. Під час апеляційного розгляду апелянтом доказів на підтвердження оскарження дій чи рішень працівників поліції за вказаних вище обставин також не надано.

Апеляційні доводи апелянта щодо надання судом невірної оцінки показанням свідків, що слугувало неповному з`ясуванню фактичних даних, вважаю необґрунтованими.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що окрім досліджених письмових доказів у справі, суд вірно критично оцінив пояснення ОСОБА_1 та захисника Нещерета О.С. про те, що ОСОБА_1 24.05.2024 року об 11:50 год. не керував належним йому автомобілем «Hyundai» Santa Fe, реєстраційний номер НОМЕР_1 , а лише перебував в автомобілі та чекав на приїзд батьків, після залишення його свідком ОСОБА_4 , який як водій таксі надавав послугу «тверезий водій», так як така їх позиція спростовується дослідженими під час розгляду справи доказами і сприймається судом як намагання уникнути адміністративної відповідальності, з огляду на наступне.

Суд обґрунтовано виходив з того, що з електронного рапорту від 24.05.2024 року ЄО №471 вбачається, що саме свідок ОСОБА_3 повідомив на «102» про зупинення невідомої особи у м. Краматорську на вул. О. Тихого (в кінці біля синьо-жовтого СТО), яка з явними ознаками алкогольного сп`яніння керувала автомобілем «Hyundai» Santa Fe, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Також в своїх письмових поясненнях від 24.05.2024 року ОСОБА_3 підтвердив факт того, що він був свідком керування в стані алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 автомобілем «Hyundai», у зв`язку із чим викликав наряд поліції, а надалі, як видно на відеозаписі з бодікамери, ці обставини підтвердив співробітникам поліції, що прибули на виклик. А тому судом не приймаються до уваги письмові пояснення ОСОБА_3 від 23.01.2025 року, які надані суду захисником Нещеретом О.С., про те, що свідок не бачив, хто керував автомобілем, а ОСОБА_1 перебував за кермом нерухомого автомобіля та повідомив йому, що чекає на батьків.

Так само суд обґрунтовано критично поставився до пояснень свідка ОСОБА_4 , що він 24.05.2024 року надавав послугу «тверезий водій» ОСОБА_1 , так як суду не надано жодного доказу про працю останнього в таксі «905» і отримання ним замовлення на послугу «тверезий водій».

Крім того, апеляційний суд погоджується з висновками суду та вважає сумнівними пояснення свідків та ОСОБА_1 , що останній телефонував батькам та просив його забрати, оскільки згідно протоколу про адміністративне затримання ОСОБА_1 від 24.05.2024 року працівники поліції о 13:11 год. зателефонували та повідомили матір ОСОБА_1 - ОСОБА_5 про його затримання, яка після цього прибула на місце події.

Судом апеляційної інстанції, з урахуванням наведеного та дослідженого відеозапису подій, що мали місце 24 травня 2024 року за участю ОСОБА_1 , не було встановлено будь-якого фіксування пояснень водія ОСОБА_1 щодо наявності водія таксі з послугою «тверезий водій» або очікування ним батьків, та / або повідомлення про такі фактичні обставини співробітникам поліції.

Таким чином, під час судового розгляду достовірно встановлено фактичні обставини по справі, оцінено наведені докази в їх сукупності, що поліцейський виконав всі вимоги чинного законодавства і вжив всі можливі дії в межах закону, порушень з його боку встановлено не було, у свою чергу водій ОСОБА_1 не виконав свій обов`язок, передбачений п. 2.5 ПДР, не пройшов на вимогу поліцейського в установленому порядку огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч. 1 ст.130 КУпАП у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, відповідає положенням ст. ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення, є адекватним вчиненому і відповідає особі правопорушника.

Враховуючи вищенаведені докази у їх сукупності, судом встановлено, що дослідженні під час судового розгляду докази повністю підтверджують ті обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, які викладені в адміністративному протоколі, складеному стосовно нього, і є безсумнівними доказами порушення ним п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази та порушення вимог закону, які б спростовували висновки суду і були б підставами для зміни або скасування судового рішення.

Отже, місцевим судом зроблено обґрунтований висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Постанова суду 1-ї інстанції винесена з дотриманням вимог ст.ст. 283, 284 КУпАП, є законною та обґрунтованою, тому підстав для задоволення апеляційних вимог захисника та скасування постанови суду 1-ї інстанції, немає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити захиснику Нещерету О.С., який діє в інтересах ОСОБА_1 , строк на апеляційне оскарження постанови судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 14 березня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційну скаргу адвоката Нещерета О.С. залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 14 березня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Г.А. Гришин