Провадження по справі № 3/522/5222/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2025 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Іванов В.В., при секретарі Урум Т.В., розглянувши адміністративні матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

21.06.2025 о 14 год. 45 хв., громадянин ОСОБА_1 керував електромопедом без д.н.з. в м. Одесі по вул. Базарній, 90 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: неприродна блідість обличчя, звужені зіниці очей, що не реагують на світло. Від проходження медичного огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння в медичному закладі відмовився, чим ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, за кваліфікуючими ознаками: відмова водія на вимогу працівника поліції пройти у встановленому порядку медичний огляд для визначення стану наркотичного сп`яніння.

30.07.2025 та 01.08.2025 особа, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 звернуся до суду із письмовими клопотаннями, в яких просив провадження у справі закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Свої доводи мотивував тим, що протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 368700 від 21.06.2025 не містить зазначень часу вчинення адміністративного правопорушення, що свідчить про невідповідність протоколу вимогам ст. 256 КУпАП.

В матеріалах адміністративної справи та відеозаписі, напрацьованому ІПП в Одеській області, відсутній факт керування ОСОБА_1 електромопедом.

ІПП в Одеській області порушений порядок проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння, оскільки матеріали адміністративної справи не містять доказів того, що працівники поліції пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на місці зупинки, що передує проведенню огляду в закладах охорони здоров`я, не містять доказів, що огляд на місці зупинки проводився, не містять доказів того, що ОСОБА_1 відмовлявся від проведення огляду на місці зупинки, не містять доказів того, що ОСОБА_1 був незгодний з результатами огляду на місці зупинки, який не проводився. За даних обставин, на думку особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , вимога поліцейських була незаконною, оскільки порушено передбачений ст. 266 КУпАП порядок огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Матеріали адміністративної справи не містять належних та допустимих доказів направлення ОСОБА_1 на проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння до медичного закладу охорони здоров`я.

Також особа, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 звернувся до суду із письмовим клопотанням, в якому просив справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку із спливом 15-денного строку можливості судом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали адміністративної справи, заслухавши надані в судовому засіданні пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , переглянувши відеозапис, напрацьований ІПП в Одеській області, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Пунктом 1.10 ПДР України передбачено, що транспортним засобом є пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів. Механічний транспортний засіб - транспортний засіб, що приводиться в рух за допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт.

Однак, при цьому, норма ст. 130 КУпАП не розділяє транспортні засоби на механічні, немеханічні, електричні чи будь-які інші.

Відповідно до Закону України «Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів», електричний колісний транспортний засіб - дво- і більше колісний транспортний засіб, оснащений виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома) та системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка має технічні можливості заряджатися від зовнішнього джерела електричної енергії.

Отже, фактично зміна полягає у тому, що електроскутери, електросамокати, гіброскутери та інша подібна техніка офіційно визнаються транспортними засобами. Їх фактично поділили на дві категорії, а саме:

- легкий персональний електричний транспортний засіб - це колісний транспортний засіб, який оснащений та приводиться в рух виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома) із потужністю у діапазоні до 1000 Вт, системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка здатна заряджатися шляхом підключення до зовнішнього джерела електричної енергії, з одним, двома, трьома або чотирма колесами, який має максимальну конструктивну швидкість у діапазоні до 25 кілометрів на годину;

- низькошвидкісний легкий електричний транспортний засіб - це колісний транспортний засіб, який оснащений та приводиться в рух виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома), системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка здатна заряджатися шляхом підключення до зовнішнього джерела електричної енергії, із двома, трьома або чотирма колесами, який має максимальну конструктивну швидкість, що є меншою або дорівнює 50 кілометрів на годину та більшою за 10 кілометрів на годину, та споряджену масу не більше ніж 600 кілограмів.

Такі зміни були також викладені і в Законі України «Про автомобільний транспорт».

Водночас, відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 15.03.2023 у справі № 127/5920/22, використання електросамоката чи іншого подібного засобу (моноколеса, сегвея тощо) для переміщення особи як учасника дорожнього руху є джерелом підвищеної небезпеки, якщо в конкретному випадку такий засіб приводився в рух за допомогою встановленого на ньому електричного двигуна; для кваліфікації діяльності, пов`язаної з таким використанням електричного самоката, характеристика електросамоката як механічного транспортного засобу з урахуванням потужності електродвигуна, встановленого на ньому, значення не має.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 керував елекстромопедом, який має електродвигун, за допомогою якого він приводиться у рух, а також призначений для перевезення людей.

З огляду на вищевикладене, електромопед, яким ОСОБА_1 керував як учасник дорожнього руху - водій, офіційно визнається транспортним засобом, за керуванням яким в стані алкогольного сп`яніння настає адміністративна відповідальність, передбачена ст. 130 КУпАП.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачено, що адміністративна відповідальність за даною статтею настає, в тому числі, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Пункт 2.5) Правил дорожнього руху України передбачає, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння також передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами.

Протокол у справі про адміністративне правопорушення є основним джерелом доказів, на підставі якого суд встановлює наявність чи відсутність у діянні особи правопорушення. Лише належно оформлений протокол дозволяє всебічно розглянути справу по суті.

Відповідно до ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Повноваження працівників поліції щодо виявлення у водіїв транспортних засобів ознак наркотичного сп`яніння регламентовано ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/735 (далі Інструкція), а також іншими спеціальними нормативно-правовими актами.

Суд зазначає, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя, відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Під час дослідження адміністративного матеріалу встановлено, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, про що свідчить довідка про отримання особою посвідчення водія, довідка про відсутність повторності вчинення адміністративного правопорушення, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння та відеозапис, напрацьований працівниками УПП.

Доводи особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , що протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 368700 від 21.06.2025 не містить зазначень часу вчинення адміністративного правопорушення, що свідчить про невідповідність протоколу вимогам ст. 256 КУпАП, суд не бере до уваги, оскільки з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 368700 від 21.06.2025 вбачається, що ОСОБА_1 керував електромопедом в м. Одесі по вул. Базарній, 90 о 14 год. 45 хв. 21.06.2025.

Доводи ОСОБА_1 , що він не керував електромопедом без д.н.з. спростовуються дослідженим в судовому засіданні відеозаписом, напрацьованим ІПП в Одеській області.

Із відеозапису з нагрудних камер патрульних поліцейських вбачається, що 21.06.2025 близько 14 год. 45 хв., ІПП в Одеській області зупинили електромопед в м. Одесі по вул. Базарній, 90. Під час спілкування з ІПП в Одеській області, ОСОБА_1 не заперечував факт керування електромопедом. ІПП в Одеській області повідомив ОСОБА_1 , що причиною зупинки транспортного засобу є інформація, що свідчить про причетність водія до вчинення адміністративного правопорушення. ОСОБА_1 повідомив, що хворіє туберкульозом та проходить терапію, під час якої вживає медичні препарати. Поліцейський зазначив, що під час спілкування у ОСОБА_1 виявлено ознаки наркотичного сп`яніння та запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі охорони здоров`я, на що ОСОБА_1 відмовився. Працівниками УПП в Одеській області йому роз`яснено права та наслідки відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Щодо доводів ОСОБА_1 , що ІПП в Одеській області порушено порядок проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Процедура направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - огляд), і проведення такого огляду визначена Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, який затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. №1103, та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735.

Суд зауважує, що чинним законодавством України не перебачено проведення поліцейським огляду особи на стан наркотичного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів.

В пункті 12 розділу II вказаної вище ІНСТРУКЦІЇ визначено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції (ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції), поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Огляд водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я проводиться в будь-який час доби із застосуванням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність), тестів на вміст наркотичного засобу або психотропної речовини в організмі особи. У разі позитивного результату тесту обов`язковим є підтвердження наявності наркотичного засобу або психотропної речовини лабораторним дослідженням.

З дослідженого відеозапису встановлено, що ІПП в Одеській області запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі охорони здоров`я, на що ОСОБА_1 відмовився.

Також згідно письмових пояснень, наданих ОСОБА_1 вбачається, що він відмовився проїхати до медичного закладу охорони здоров`я для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у зв`язку із сімейними обставинами.

Суд звертає уваги на те, що особа, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 підтвердив факт відмови від проходження медичного огляд на стан наркотичного сп`яніння в письмових поясненнях, наявних в матеріалах адміністративної справи.

Доводи ОСОБА_1 , що матеріали адміністративної справи не містять належних та допустимих доказів направлення ОСОБА_1 на проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння до медичного закладу охорони здоров`я спростовується наявним в матеріалах адміністративної справи направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В задоволенні клопотання ОСОБА_1 про закриття провадження у зв`язку із спливом 15-денного строку можливості судом розглядати справу про адміністративне правопорушення суд відмовляє, мотивуючи тим, що зідно ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених статтею 130 КУпАП, може бути накладено протягом одного року з дня його вчинення.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, що сформульовані у п. 43 рішення від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини»), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

При накладенні адміністративного стягнення стосовно ОСОБА_1 суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Обставини, які відповідно до ст. 34 КУпАП пом`якшують відповідальність ОСОБА_1 за вчинене ним адміністративне правопорушення, судом не встановлено.

Обставин, які відповідно до ст. 35 КУпАП обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за вчинене ним адміністративне правопорушення, судом не встановлено.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та вважає за необхідне застосувати до останнього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі одної тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортним засобом на один рік.

Згідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб

Також ОСОБА_1 звернувся до суду із письмовим клопотанням про винесення окремої ухвали, якою просить довести до відома компетентного органу про факти порушення працівниками поліції вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України, що виразилось у незаконному позбавленні волі, в порушення процедур, передбачених ст. 261-263 КУпАП, процедур, передбачених КПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, переглянувши відеозапис, напрацьований ІПП в Одеській області дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання про винесення окремої ухвали.

Особа, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 просить винести окрему ухвалу з метою доведення до відома компетентного органу фактів порушення працівниками поліції вимог частини 2 статті 19 Конституції України, які, на його думку, виразились у незаконному позбавленні особи волі, а також у порушенні процедур, передбачених статтями 261263 Кодексу України про адміністративні правопорушення та нормами Кримінального процесуального кодексу України.

Водночас, з наданих матеріалів справи не вбачається достатніх та належних доказів, які б беззаперечно свідчили про допущення працівниками поліції вказаних порушень. Посилання на порушення закону не ґрунтуються на встановлених обставинах справи та не підтверджуються жодними належними доказами, що б свідчили про умисне чи грубе порушення вимог чинного законодавства.

З дослідженого відеозапису вбачається, що під час зупинки та перевірки документів ОСОБА_1 працівниками поліції встановлено, що ОСОБА_1 знаходиться у розшуку та запропонували ОСОБА_1 проїхати до ТЦК, на що ОСОБА_1 погодився та пояснив, що має інвалідність та хворіє туберкульозом.

Суд (суддя), виявивши при розгляді справи про адміністративне правопорушення причини та умови, що сприяли його вчиненню, а також інші порушення закону, має право винести окрему ухвалу. Водночас, для цього необхідно, щоб такі порушення були встановлені та підтверджені доказами.

Отже, постановлення окремої ухвали є диспозитивним правом суду. Окрема ухвала може постановлятись лише при наявності очевидно протиправних дій відповідних осіб, лише у разі, якщо під час судового розгляду судом встановлено склад правопорушення.

Підставою для постановлення окремої ухвали є виявлення порушення закону і встановлення причин та умов, що сприяли вчиненню порушення. Відтак, окрема ухвала може бути постановлена лише у разі, якщо під час судового розгляду встановлено певне порушення закону. Якщо суд не встановив такого порушення, підстав для постановлення окремої ухвали немає.

Оскільки в межах розгляду справи обставини, на які посилається ОСОБА_1 , не знайшли об`єктивного підтвердження, суд вважає клопотання необґрунтованим.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 36, 40-1, 130, 268, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення України, ЗУ «Про судовий збір», суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотань особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 про закриття провадження по справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, - відмовити з підстав, викладених в мотивувальній частині постанови суду.

Відмовити в задоволенні клопотання особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 про закриття провадження у зв`язку із спливом 15-денного строку можливості судом розглядати справу про адміністративне правопорушення, - з підстав, викладених в мотивувальній частині постанови суду.

Відмовити в задоволенні клопотання особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 про винесення окремої ухвали, - з підстав, викладених в мотивувальній частині постанови суду.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень на користь держави, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Відповідно до Закону України «Про судовий збір» за редакцією від 01.01.2025 року, стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 605,60 гривень на користь держави.

У разі несплати правопорушником штрафу не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладання штрафу, постанова про накладання штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначений у відповідній статті КУпАП.

Постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає виконанню з моменту її винесення та підлягає зверненню до виконання протягом трьох місяців з моменту її винесення. В разі ж оскарження постанови перебіг строку давності звернення її до виконання зупиняється до розгляду скарги.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання до Приморського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя

Приморського районного суду м. Одеси Віктор ІВАНОВ