Справа № 450/2240/25 Головуючий у 1 інстанції: Кукса Д. А.
Провадження № 33/811/1038/25 Доповідач: Партика І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2025 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Партики І.В., за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , та його захисника-адвоката Білецької Орести Романівни, представника потерпілого адвоката Шегинського Романа Андрійовича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Пустомитівського районного суду Львівської області від 18 червня 2025 року щодо ОСОБА_1 ,

встановив:

цією постановою, ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 гривень.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , 26 травня 2025 року о 11 год. 30 хв. у с. Малечковичі, на автодорозі Львів-Пустомити-Меденичі, 12 км. 903, керуючи транспортним засобом «Фольксваген Гольф», д.н.з. НОМЕР_1 , проявив неуважність, не простежив за дорожньою обстановкою, відповідно не відреагував на її зміни, під час зміни напрямку руху, здійснюючи поворот ліворуч, не переконався, що це буде безпечно, здійснив зіткнення з автомобілем «Мерседес», д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався в попутному напрямку під керуванням ОСОБА_2 .. В результаті обидва автомобілі отримали механічні пошкодження.

Такими своїми діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги п.п. 2.3.б, 10.1 ПДР.

Дії водія ОСОБА_1 кваліфіковані за ст. 124 КУпАП.

Не погоджуючись з даною постановою ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить, скасувати постанову місцевого суду та прийняти нову постанову, якою звільнити його від адміністративної відповідальності, у зв`язку із відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення, провадження у справі закрити.

Зазначає, що з постанова місцевого суду є необґрунтованою, судом не надано належної оцінки доказам, неповно з`ясовано обставини справи.

Наголошує, що водій автомобіля «Мерседес», д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_2 розпочав маневр обгону у заборонено місці, відразу після пішохідного переходу, чим порушив п. 14.6. а, в ПДР України.

Повідомляє, що він, керуючи автомобілем марки «Фольксваген Гольф» д.н.з. НОМЕР_3 , по автодорозі Львів-Пустомити-Меденичі в напрямку до м. Львова, рухаючись в с. Малечковичі, під`їжджав до перехрестя нерівнозначних доріг, а саме по праву сторону за напрямком руху примикала вул. Чайковського, а по ліву - дорога, яка веде до с. Годовиця, на яку він мав намір повернути. Наближаючись до вищевказаного перехрестя він завчасно увімкнув покажчик лівого повороту згідно ПДР України та переконався, що як в зустрічному, так і в попутному напрямку відсутні транспортні засоби, яким могло б бути створені перешкоди або небезпека для руху. Наближаючись до вказаного перехрестя, він бачив дорожній знак 2.3 з табличкою 7.8. який інформує про напрямок руху головної дороги та свідчить про наближення до перехрестя доріг, а також дорожню розмітку 1.14.1 (пішохідний перехід). Безпосередньо перед зміною напрямку руху він подивився у ліве дзеркало заднього виду, а також у дзеркало заднього виду в салоні і побачив, що автомобілі, які рухалися в попутному напрямку, в тому числі автомобіль Мерседес, д.н.з. НОМЕР_2 з яким відбулося зіткнення, знаходяться в смузі руху до м. Львова (правій смузі дороги). Зіткнення автомобілів «Мерседес» д.н.з. НОМЕР_2 та «Фольксваген Гольф», д.н.з. НОМЕР_3 , відбулося на смузі руху, яка веде до м. Пустомит.

Окрім того наголошує, що місцевим судом безпідставно відмовлено у задоволенні його клопотанні про призначення судовоавтотехнічної експертизи.

Зазначає, що у провадженні Пустомитівського районного суду Львівської області також була справа, щодо цієї ж події, щодо водія ОСОБА_2

12 липня 2025 року адвокат Білецька О.Р. подала на адресу Львівського апеляційного суду клопотання про призначення судової автотехнічної експертизи, на вирішення експерта поставити наступні питання: хто з водіїв з технічної точки зору створив виникнення аварійної ситуації; як в даній дорожній ситуації, повинен був діяти водій автомобіля «Mercedes-Benz E200D» д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_2 , у відповідності до вимог чинних ПДР України; як в даній дорожній ситуації, повинен був діяти водій автомобіля «Volkswagen Golf» д.н.з. НОМЕР_3 , ОСОБА_1 , у відповідності до вимог чинних ПДР України; чи відповідали дії водія автомобіля «Mercedes-Benz E200D» д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_2 , вимогам чинних ПДР України, в тому числі, тих які поставлені йому в провину протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 №342359 від 26 травня 2025 року, якщо ні, то чи знаходиться факт невідповідності дій водія в причинно-наслідковому зв`язку з настанням ДТП; чи відповідають дії водія автомобіля «Volkswagen Golf» д.н.з. НОМЕР_3 , ОСОБА_1 вимогам чинних ПДР України, тих які поставлені йому в провину протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 №342327 від 26 травня 2025 року, якщо ні, то чи знаходиться факт невідповідності дій водія в причинно-наслідковому зв`язку з настанням ДТП; що з технічної точки зору стало причиною ДТП. Судову експертизу провести за рахунок Державного бюджету України.

Також 29 липня 2025 року адвокат Шегинський Р.А., в інтересах ОСОБА_2 , подав заперечення на апеляційну скаргу, в якому він просить в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 відмовити, постанову Пустомитівського районного суду Львівської області залишити без змін.

Наголошує, що апеляційна скарга ОСОБА_1 є необґрунтованою та безпідставною.

Звертає увагу, що автомобілі рухалися в попутному напрямку, водій автомобіля «Mercedes-Benz E200D» д.н.з. НОМЕР_2 , здійснював обгін відрізку дороги позначеного дорожньою розміткою 1.5 ПДР України, окрім того водій ОСОБА_1 розпочав маневр повороту ліворуч коли водій ОСОБА_2 виконував маневр обгону.

Зазначає, що водій ОСОБА_1 не переконався в безпечності свого маневру.

ОСОБА_2 будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, у судове засідання апеляційного суду не прибув, клопотання про відкладення розгляду справи не подавав, про причини неявки не повідомив, адвокат Шегинський Р.А. просив проводити розгляд справи у відсутності потерпілого.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожна особа має право на справедливий суд.

Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Частиною 4 ст. 294 КУпАП передбачено, що апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду.

З метою забезпечення розумних строків розгляду справи, з урахуванням належного повідомлення про судове засідання та думки учасників процесу, які просили проводити розгляд справи у відсутності потерпілого, апеляційний суд вважає за можливе проводити апеляційний розгляд у відсутності ОСОБА_2 .

Відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, до повноважень суду апеляційної інстанції не належить функція збирання та встановлення доказів по справі, апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувались раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхиленням їх місцевим судом.

Згідно зі ст. ст. 251, 273 КУпАП експертиза може бути призначена в суді виключно у випадках, коли виникає потреба в спеціальних знаннях і з метою отримання даних, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглянувши клопотання захисника адвоката Білецької О.Р. про призначення судової автотехнічної експертизи, вислухавши думку особи яка притягується до адміністративної відповідальності та адвоката Білецьокої О.Р., які підтримали клопотання, представника потерпілого адвоката Шегинського Р.А.. який заперечив проти задоволення клопотання, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що подане клопотання не містить достатніх обґрунтувань щодо необхідності призначення даної експертизи. Зважаючи, що матеріали справи містять достатні дані щодо обставин адміністративного правопорушення, яке мало місце 26 травня 2025 року, окрім того до матеріалів справи долучено відеозапис, який є чітким та зрозумілим, письмові пояснення учасників події, відтак суд не вбачає доцільності у призначенні зазначеної експертизи, а тому у задоволенні такого клопотання про призначення судової актотехнічної експертизи слід відмовити.

Заслухавши виступ особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та його захисника на підтримку доводів апеляційної скарги, пояснення потерпілого на заперечення аргументів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що подана апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Згідно з вимогами ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Статтею 124 КУпАП України передбачено відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, та тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Пунктом 2.3 б ПДР України, встановлено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Згідно із п. 10.1 ПДР України, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

З аналізу вищенаведених норм КУпАП та ПДР України вбачається, що відповідальність за ст.124 КУпАП може настати лише для учасника дорожнього руху, який порушив Правила дорожнього руху і внаслідок чого виникло пошкодження, зокрема транспортних засобів.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, при розгляді даної справи, не дотримався зазначених вимог закону, повно й всебічно не з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Апеляційним судом встановлено з відеозапису, що ОСОБА_1 , 26 травня 2025 року о 11 год. 30 хв. у с. Малечковичі, на автодорозі Львів-Пустомити-Меденичі, 12 км. 903, рухався у напрямку м. Львова автомобілем «Volkswagen Golf» д.н.з. НОМЕР_3 , у відповідності до вимог ПДР , зменшив швидкість руху, та на перехресті нерівнозначних доріг, розпочав маневр повороту ліворуч, після чого відбулося зіткнення з автомобілем марки «Mercedes-Benz E200D» д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався в попутному напрямку, зустрічною смугою руху та розпочав маневр обгону автомобіля «Volkswagen Golf» д.н.з. НОМЕР_3 , на перехресті нерівнозначних доріг, не переконавшись в безпечності свого маневру. Зіткнення відбулося у лівій смузі руху по напрямку до м. Львова.

Окрім того, з відеозапису, встановлено, що на перехресті нерівнозначних доріг було нанесено розмітку 1.7, а не 1.5 ПДР України.

Оскільки дорожня розмітка 1.5 відповідно до Додатка 2 до Правил дорожнього руху України призначена для позначення меж смуг руху за наявності двох і більше смуг в одному напрямку, а розмітка 1.7 використовується для уточнення напрямків руху в межах перехрестя, зокрема для позначення траєкторії руху транспортних засобів у разі її зміни або розгалуження потоків.

Також з письмових пояснень ОСОБА_1 від 26 травня 2025 року (а.с. 6) встановлено, що він керуючи автомобілем марки «Volkswagen Golf» д.н.з. НОМЕР_3 , по автодорозі Львів-Пустомити-Меденичі в напрямку до м. Львова, рухаючись в с. Малечковичі, під`їжджав до перехрестя нерівнозначних доріг, а саме по праву сторону за напрямком руху примикала вул. Чайковського, а по ліву - дорога, яка веде до с. Годовиця, на яку він мав намір повернути. Наближаючись до вищевказаного перехрестя він завчасно увімкнув покажчик лівого повороту та переконався, що як в зустрічному, так і в попутному напрямку відсутні транспортні засоби. Безпосередньо перед зміною напрямку руху, він подивився у ліве дзеркало заднього виду, а також у дзеркало заднього виду в салоні і побачив, що автомобілі, які рухалися в попутному напрямку, знаходяться в смузі руху до м. Львова (правій смузі дороги). Зіткнення автомобілів «Mercedes-Benz E200D» д.н.з. НОМЕР_2 та його автомобіля відбулося на смузі зустрічного руху.

З письмових пояснень ОСОБА_2 від 26 травня 2025 року (а.с. 7) встановлено, що він розпочав маневр обгону автомобіля «Volkswagen Golf» д.н.з. НОМЕР_3 , який стояв на автодорозі, після чого порівнявшись з даним транспортним засобом, автомобіль «Volkswagen Golf» д.н.з. НОМЕР_3 розпочав поворот у сторону с. Басівки у зв`язку із чим на його думку відбулося зіткнення, окрім того він зазначав, що намагався уникнути зіткнення.

У зв`язку із вищезазначеним заслуговують на увагу аргументи апелянта, що схема місця ДТП складена некоректно, з порушеннями, на ній невірно вказано розмітку, яка була нанесена на дорожнє покриття та місце зіткнення транспортних засіб, є недопустимим доказом.

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції повинен обґрунтувати свої висновки лише доказами, які є достатньо переконливими, чітко сформульованими, тобто такими, які не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом», оскільки таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційному принципі: презумпції невинуватості (ст.62 Конституції України).

Тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган, разом з тим, особа, яка притягується до відповідальності, звільняється від обов`язку доводити свою причетність до скоєння правопорушення.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, за відсутності складу адміністративного правопорушення (п.1 ч.1 ст.247 КУпАП).

З наявних матеріалів справи про адміністративне правопорушення не вбачається достатніх та переконливих доказів, які беззаперечно доводили б факт порушення п.2.3Б, 10.1 ПДР України водієм ОСОБА_1 .

За вказаних обставин, не можна констатувати, що зібрані у справі докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, відповідають критерію «поза розумним сумнівом».

Частиною 1 ст. 7 КУпАП також визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 7, ч. 8 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. За наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та прийняти нову постанову.

Статтею 247 КУпАП, передбачено що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

За наведених обставин, постанова суду першої інстанції, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст., 247, ст 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

у задоволенні клопотання адвоката Білецької Орести Романівни про призначення судової автотехнічної експертизи відмовити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити.

Постанову Пустомитівського районного суду Львівської області від 18 червня 2025 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 124 КУпАП скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Партика І.В.