ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/347/25 Номер провадження 33/814/413/25Головуючий у 1-й інстанції Потетій А.Г. Доповідач ап. інст. Корсун О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2025 року м. Полтава

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Корсун О.М., за участю секретаря судового засідання Деркач А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Полтавського районного суду Полтавської області від 18 лютого 2025 року,

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим і накладено на нього стягнення за ч.1 ст.130 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 605 гривень 60 копійок судового збору.

За постановою місцевого суду ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він 19 січня 2025 року о 14 годині 02 хвилини на 342 км автодороги М03 Київ-Харків-Довжанський у порушення вимог п.2.5 ПДР України керував транспортним засобом «ВАЗ 21101», н.з. НОМЕР_1 , із ознаками алкогольного сп`яніння у вигляді: запаху алкоголю з порожнини рота, вираженого тремтіння пальців рук, порушення мови, та відмовився від проходження огляду на стан названого сп`яніння у встановленому законом порядку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову Полтавського районного суду Полтавської області від 18 лютого 2025 року та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Свої вимоги мотивує тим, що суд першої інстанції належним чином не встановив обставини справи та не оцінив докази, не врахував те, що: 19 січня 2025 року він як водій транспортного засобу відмовився на вимогу поліції від огляду із застосуванням технічного засобу на місці, але після цього поліцейський не висував йому вимогу щодо проходження огляду на стан сп`яніння у відповідному закладі охорони здоров`я, не направляв його на медичний огляд, чим було порушено процедуру вказаного огляду та відповідно він ( ОСОБА_1 ) не відмовлявся від медичного огляду, а тому протокол щодо нього складено безпідставно, з порушенням вимог ст.ст.256, 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України №1452/735 від 09 листопада 2015 року; йому як особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, поліцейським не були роз`яснені права, передбачені ст.ст.55, 56, 59 Конституції України; долучений до справи відеозапис є сумнівним і не підлягає врахуванню на підтвердження наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, оскільки поліцією при складанні протоколу допущено порушення приписів п.11 розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України №1376 від 06 листопада 2015 року, інших процесуальних норм і його прав.

ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про місце, дату, час апеляційного розгляду та просив здійснювати розгляд апеляційної скарги за його відсутності.

Суд апеляційної інстанції перевірив матеріали справи, проаналізував доводи апелянта та дійшов висновку про таке.

Статтею 294 КУпАП регламентовано, що судове рішення суду першої інстанції переглядається в межах доводів апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Виходячи з положень ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно зі ст.245 КУпАП завданням судді при розгляді справ про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Висновок місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП - відмови як особи, яка керувала транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується наявними в матеріалах справи належними, допустимими, достовірними, а у своїй сукупності достатніми та взаємозв`язаними доказами, і є обґрунтованим.

Так, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №224959 19 січня 2025 року о 14 годині 02 хвилини ОСОБА_1 на 342 км автодороги М03 Київ-Харків-Довжанський у порушення вимог п.2.5 ПДР України керував транспортним засобом «ВАЗ 21101», н.з. НОМЕР_1 , із ознаками алкогольного сп`яніння у вигляді: запаху алкоголю з порожнини рота, вираженого тремтіння пальців рук, порушення мови, та відмовився від проходження огляду на стан названого сп`яніння у встановленому законом порядку (а.с.1).

Наведені вище обставини підтверджуються даними відеозапису, записаного на технічному носієві інформації, з якого встановлено те, що 19 січня 2025 року приблизно о 14 годині ОСОБА_1 на 342 км автодороги М03 Київ-Харків-Довжанський керував транспортним засобом «ВАЗ 21101», н.з. НОМЕР_1 , та був зупинений поліцією. Затим поліцейський повідомив ОСОБА_1 про виявлені в нього ознаки алкогольного сп`яніння, проте ОСОБА_1 на вимоги поліції неодноразово чітко й ствердно відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відповідно до встановленого порядку: як на місці зупинки з використанням спеціального технічного засобу, який здійснюється поліцейським, так і в медичному закладі, висловивши категоричну відмову від огляду будь-яким способом. При цьому, поліцією було роз`яснено ОСОБА_1 : наслідки відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку, а саме те, що за вчинення таких дій щодо нього буде складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП; його права як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП (а.с.6).

Тому посилання апелянта як на підставу для скасування оскаржуваної постанови на порушення поліцією висування вимоги щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, те, що після його відмови від проходження огляду на місці зупинки йому не висувалась вимога про здійснення огляду в закладі охорони здоров`я та він не направлявся в медичний заклад, є неспроможними.

Згідно з даними відеофіксації ОСОБА_1 , який керував автомобілем, діючи цілеспрямовано та з прямим умислом, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, що свідчить про наявність у його діях всіх елементів як об`єктивної, так і суб`єктивної сторін адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Отже, наведені вище докази підтверджують зміст один одного й безперечно доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та об`єктивних обставин не довіряти їм немає. Підстав для висновку про недопустимість, недостовірність чи неналежність цих доказів не встановлено.

Усупереч доводам апеляційної скарги, дані відеозапису є засобом об`єктивного контролю, виготовлені й долучені до матеріалів провадження з дотриманням приписів законодавства та жодних підстав уважати їх сумнівними немає.

На тверження ОСОБА_1 про нероз`яснення йому прав, передбачених ст.ст.55, 56, 59 Конституції України, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до ч.4 ст.268 КУпАП при складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені ст.268 КУпАП, про що робиться відмітка у протоколі.

Ці вимоги поліцією було виконано в повному обсязі, оскільки поліцією було роз`яснено ОСОБА_1 його права, передбачені ст.63 Конституцією України та ст.268 КУпАП, що підтверджено даними відеозапису та підписом ОСОБА_1 у відповідній графі (пункт 13) протоколу про адміністративне правопорушення (а.с.1, 6).

Статтею 55 Конституції України унормовано, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Кожен має право звертатися за захистом своїх прав до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини.

Кожному гарантується право звернутись із конституційною скаргою до Конституційного Суду України з підстав, установлених цією Конституцією, та у порядку, визначеному законом.

Кожен має право після використання всіх національних засобів юридичного захисту звертатися за захистом своїх прав і свобод до відповідних міжнародних судових установ чи до відповідних органів міжнародних організацій, членом або учасником яких є Україна.

Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно зі ст.56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ст.59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Водночас, що стосується прав, передбачених ст.ст.55, 56, 59 Конституції України, то ОСОБА_1 не зазначено, яким із наведених вище прав він бажав скористатись, але був позбавлений можливості це зробити, та, яким чином, це вплинуло на встановлення його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, чи зміст, властивості доказів по справі, їх належність, допустимість або достовірність. Не встановлено такого впливу й судом апеляційної інстанції перевіркою матеріалів провадження.

При цьому, в будь-якому випадку право на відшкодування шкоди є похідним від учинених дій, прийнятих рішень і спрямоване на отримання відповідної компенсації, сатисфакції, але не має жодного впливу на правильність притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, а про право на захист, правничу допомогу та оскарження рішення по справі ОСОБА_1 було детально повідомлено при роз`ясненні йому поліцейським прав, передбачених ст.268 КУпАП.

Водночас суд апеляційної інстанції зазначає, що можливість реалізації прав, передбачених Конституцією України та КУпАП, ОСОБА_1 було надано під час провадження в суді апеляційної інстанції, якими він і скористався в повному обсязі в спосіб, який уважав за необхідне.

Тому зазначені вище доводи апелянта є необгрунтованими та не свідчать про наявність підстав для скасування оскаржуваної постанови.

Істотних порушень приписів ст.ст.254-256 КУпАП під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, які би ставили під сумнів його та інших доказів достовірність, допустимість чи належність, а також факту порушення прав ОСОБА_1 із боку поліції, перевіркою матеріалів провадженя не виявлено.

Таким чином, доводи апеляційної скарги, з яких ставиться питання про скасування оскаржуваної постанови й закриття провадження щодо ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, не знайшли свого підтвердження.

Разом з тим, апеляційний суд, керуючись положеннями ч.7 ст.294 КУпАП, констатує, що місцевий суд у мотивувальній частині постанови здійснив при вказівці на дії ОСОБА_1 посилання на керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, що є помилковим і неприйнятним, оскільки судом першої інстанції в межах протоколу про адміністративне правопорушення притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не за вчинення вказаних вище дій, а за відмову від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння особою, яка керує транспортним засобом, що є порушенням вимог п.2.5 ПДР України та утворює самостійну альтернативну форму об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому оскаржуване судове рішення підлягає зміні шляхом виключення з його мотивувальної частини означеного посилання суду першої інстанції.

Таке посилання місцевим судом здійснено не при викладі встановлених обставин вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення та кваліфікації його за ч.1 ст.130 КУпАП, і його виключення на впливає на правильність притягнення судом першої інстанції ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладення стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП - відмову ОСОБА_1 як особи, яка керувала транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Як видно з матеріалів справи, ОСОБА_1 є водієм (водійське посвідчення серії НОМЕР_2 ), що не оспорюється в апеляційній скарзі та підтверджується даними відеозапису, протоколу про адміністративне правопорушення, відповідно до якого в ОСОБА_1 було вилучено посвідчення водія та видано йому тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, факт отримання якого ОСОБА_1 підтвердив своїм підписом (а.с.1, 6).

Тому суд першої інстанції з урахуванням положень ст.23, 33 КУпАП правильно наклав на ОСОБА_1 стягнення відповідно до санкції ч.1 ст.130 КУпАП, яка є безальтернативною.

Отже, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, постанову місцевого суду змінити в порядку ч.7 ст.294 КУпАП, виключивши з її мотивувальної частини зазначене вище помилкове посилання суду першої інстанції, а в іншій частині залишити без зміни.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

У порядку ч.7 ст.294 КУпАП постанову Полтавського районного суду Полтавської області від 18 лютого 2025 року щодо ОСОБА_1 змінити:

виключити з мотивувальної частини цієї постанови здійснене при вказівці на дії ОСОБА_1 посилання суду на керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

В іншій частині постанову місцевого суду залишити без зміни.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду О.М. Корсун