ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2025 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Корчиста О.І., розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 на постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 листопада 2023 року щодо:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1

у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП, -

за участі:

особи, яка притягається до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі п`яти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 85 (вісімдесят п`ять) гривень.

11 липня 2025 року ОСОБА_1 до Дніпровського апеляційного суду подано апеляційну скаргу на вказану постанову судді.

Вислухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, перевіривши апеляційну скаргу на її прийнятність, вважаю, що остання подана зі значним пропуском строком, без клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження та вказівки на поважність причин пропуску, а тому така скарга підлягає поверненню, з огляду наступне.

Відповідно до ст. 294 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено. Строк на оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення може бути поновлений тільки у тому разі, коли він пропущений з поважних причин.

Вказані вище норми закону вимагають додержання процесуальних строків, зазначені положення є визначальними і в практиці Європейського Суду з прав людини, якою передбачено вимоги про юридичну визначеність судових рішень, складовою якої є обов`язковість судових рішень, які вступили в законну силу і дотримання учасниками судового провадження процесуальних строків.

Як слідує з матеріалів справи, оскаржувана постанова судді була винесена 28 листопада 2023 року. При цьому, зі змісту оскаржуваної постанови слідує, що ОСОБА_1 про дату, місце та час апеляційного розгляду був повідомлений належним чином.

11 липня 2025 року, тобто майже через два роки ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою на вказану постанову, при цьому будь-яких заяв чи клопотань щодо поновлення строку апеляційного оскарження останній не подав та поважні причини пропуску не навів.

При цьому, ОСОБА_1 в мотивувальній частині апеляційної скарги також не вказує на поважні причини чи непереборні обставини щодо пропуску строку та навіть не зазначає відомості про дату отримання повного тексту рішення.

Слід зауважити, що лише наявність поважних причин, які повинна довести особа, яка заявила клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку, є підставою для поновлення пропущеного строку.

В рішенні Європейського суду з прав людини в справі Устименко проти України від 29 жовтня 2010 року Суд вказав, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановления нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

В свою чергу необґрунтоване поновлення процесуальних строків на оскарження «остаточного судового рішення» є порушенням принципу юридичної визначеності, про що вказує як судова практика Верховного суду України (наприклад, Постанова ВСУ від 13 липня 2016 року по справі № 3-774гс16 (№ в ЄДРСРУ 58986625) так і судова практика Європейського суду з прав людини.

Таким чином, судом апеляційної інстанції не встановлено поважних причин пропуску строку на оскарження постанови судді.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП апеляційна скарга подана після закінчення строку на апеляційне оскарження, повертаються апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

З огляду на викладене, приходжу до висновку, що апеляційну скаргу слід повернути особі, яка її подала.

Керуючись, ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 на постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 листопада 2023 року щодо ОСОБА_1 , у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП, повернути особі, яка її подала.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.І. Корчиста