Справа № 373/1173/25 Суддя в суді першої інст. - Хасанова В.В..
Провадження № 33/824/4130/2025 Суддя-доповідач - Дрига А.М.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 серпня 2025 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Дрига А.М.,

розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Васюхна В.О. на постанову судді Переяславського міськрайонного суду Київської області від 12 червня 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою судді місцевого суду:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працевлаштованого, проживаючого за адресою: по АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126 КУпАП, ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 (сорок тисяч вісімсот) гривень 00 копійок.

Згідно ст. 40-1 КУпАП постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

Як визнав установленим у постанові суддя місцевого суду, правопорушення вчинені за таких обставин.

Так, ОСОБА_1 , 27.04.2025 о 22:15 по вул. Черкаській в с. Хоцьки Бориспільського району Київської області, керував автомобілем марки ВАЗ-2106, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з ротової порожнини, порушення координації рухів). Від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку відмовився.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.5 ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, 27.04.2025 о 22:15 по вул. Черкаській в с. Хоцьки Бориспільського району Київської області, керував автомобілем марки ВАЗ-2106, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , не маючи права керувати транспортними засобами, повторно протягом року. Був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, відповідно до постанови ЕНА № 3619098 від 07.12.2024. Правопорушення скоїв повторно протягом року.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.1.а ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник, оспорюючи наведені в постанові судді місцевого суду фактичні обставини, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, підстави та обґрунтованість притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 та ч. 5 ст. 126 КУпАП, просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову суду скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Зазначає, що 07.12.2024 року щодо ОСОБА_1 безпідставно винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, оскільки останній не був позбавлений права керування транспортним засобом. Згідно витягу додатку «Дія», посвідчення водія оновлено 30.11.2024 року. Оскаржити відповідну постанову ОСОБА_1 не мав можливості, оскільки дізнався про її існування 12.06.2025 року.

Вказує, що ОСОБА_1 27.04.2025 в транспортному засобі не перебував та не керував ним. Крім того, ОСОБА_1 перебував біля автомобіля, який був припаркований на узбіччі.

Зазначає, що коли до ОСОБА_1 підійшли працівники поліції не представились, поводили себе зухвало, зазначили, що від ОСОБА_1 відчувається запах алкоголю, та запропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння, після чого склали протокол про адміністративне правопорушення. Вважає, вказаний протокол недійсним, оскільки складений з порушенням норм процесуального права.

Вважає ухвалу суду незаконною та необґрунтованою.

Захисник просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки про оскаржувану постанову ОСОБА_1 стало відомо 14.07.2025, тому строк на апеляційне оскарження пропущено з поважних причин.

ОСОБА_1 та його захисник-адвокат Васюхно В.О., будучи належним чином повідомлені про день, час і місце судового розгляду в суді апеляційної інстанції, в судове засідання не з`явились, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши та оцінивши доводи, зазначені захисником, суд вважає апеляційну скаргу такою, що задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до статті 289 КУпАП, скаргу на постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин, цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Беручи до уваги вказані у клопотанні захисника про поновлення строку на апеляційне оскарження обставини, враховуючи положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про поважність причин пропуску захисником ОСОБА_1 - адвокатом Васюхно В.О. строку на апеляційне оскарження постанови Переяславського міськрайонного суду Київської області від 12 червня 2025 року та вважає за доцільне його поновити.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Перевіркою постанови суду першої інстанції на відповідність зазначеним вимогам закону встановлено, що оскаржувана постанова є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а висновки суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126 та ч. 1 ст. 130 КУпАП, за наведених у постанові суду обставин є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються наявними в матеріалах провадження доказами.

Так, суд встановив, що факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, підтверджується сукупністю зібраних доказів, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 313654 від 27.04.2025, копією постанови серії ЕНА № 3619098 від 07.12.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Крім того, висновок суду про визнання вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 313626 від 27.04.2025, актом огляду на стан сп`яніння, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 27.04.2025; копією акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 27.04.2025; відеозаписом з нагрудної камери працівників поліції.

Зазначені докази відповідають критеріям належності та допустимості, та у своїй сукупності достатні для підтвердження висновків суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126 та ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що 07.12.2024 року щодо ОСОБА_1 безпідставно винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, оскільки останній не був позбавлений права керування транспортним засобом, апеляційний суд вважає обґрунтованим.

Як вбачається з матеріалів справи, що відносно ОСОБА_1 07.12.2024 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматизованому режимі серія ЕНА №3619098 за ч. 2 ст. 126 КУпАП. Дану постанову ОСОБА_1 не оскаржено.

Крім того, матеріали справи містять довідку про отримання посвідчення водія на право керування транспортними засобами від 30.04.2025 № 88865-2025 за підписом начальника ВП № 1 Бориспільського РУП ГУНП в Київській області Івасенка В., згідно якої вбачається, що ОСОБА_1 посвідчення водія не отримував.

Разом з тим, встановлено, що 27.04.2025 о 22:15 по вул. Черкаській в с. Хоцьки Бориспільського району Київської області, ОСОБА_1 керував автомобілем марки ВАЗ-2106, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , не маючи права керувати транспортними засобами, повторно протягом року відповідно до постанови від 07.12.2024 серія ЕНА №3619098. Також, матеріали справи містять довідку про наявність повторного вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 126 КУпАП, керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 5 ст. 126 КУпАП передбачено, що повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Зі змісту п.1.10 ПДР України випливає, що водієм є особа, яка не тільки керує транспортним засобом, а й має право керувати ним.

Враховуючи наведене, оскільки ОСОБА_1 не був вправі керувати транспортним засобом без отримання відповідного посвідчення, відповідно до матеріалів справи, постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматизованому режимі серія ЕНА №3619098 від 07.12.2024 року не оскаржував, тому працівниками поліції правомірно складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Доводи захисника в апеляційній скарзі про те, що ОСОБА_1 27.04.2025 року не керував транспортним засобом та не перебував в ньому, а також що складений відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення є недійсним, апеляційний суд вважає безпідставним, з огляду на наступне.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 313626 від 27.04.2025 року та акту огляду на стан алкогольного сп`яніння вбачається, що у ОСОБА_1 виявлені явні ознаки алкогольного сп`яніння, зокрема: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації, почервоніння очей. Крім того, ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, яке наявне в матеріалах справи. Дане узгоджується з дослідженим відеозаписом з нагрудної камери працівників поліції.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції тягне за собою адміністративну відповідальність.

Згідно п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Європейський суд з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, ОСОБА_1 , який реалізував своє право керувати транспортним засобом, тим самим погодився нести відповідальність та виконувати обов`язки згідно встановлених в Україні правових норм у сфері дорожнього руху.

Апеляційний суд вважає, що на вимогу працівників поліції ОСОБА_1 беззастережно мав виконати їх законну вимогу і пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, оскільки це прямо передбачено п. 2.5 ПДР України та абзацом 3 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух», які покладають на водія безумовний обов`язок виконати передбачені законом вимоги працівника поліції, в тому числі про проходження огляду на стан сп`яніння.

Відмова від проходження огляду на стан сп`яніння свідчить про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1. ст. 130 КУпАП.

Будь-яких порушень вимог чинного законодавства при складанні протоколу про адміністративне правопорушення працівниками поліції не встановлено.

Враховуючи наведене, переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126 та ч. 1 ст. 130 КУпАП захисником не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Як і не встановлено істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що постанова судді є законною та обґрунтованою, відсутні підстави для скасування постанови та закриття провадження по справі, у зв`язку з чим апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову судді - без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити захиснику-адвокату Васюхну В.О. строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Васюхна В.О. - залишити без задоволення.

Постанову Переяславського міськрайонного суду Київської області від 12 червня 2025 щодо ОСОБА_1 - залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя А.М. Дрига