ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 766/2615/24 Головуючий в І інстанції: Єпішин Ю.М.
Провадження №33/819/54/25 Доповідач: Радченко С.В.
Категорія: ст.130 ч.1 КУпАП
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 серпня 2025 року суддя судової палати з розгляду цивільних справ Херсонського апеляційного суду Радченко С.В., за участі: захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - адвоката Мамай Артура Сергійовича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Херсоні апеляційну скаргу Мамай Артура Сергійовича, діючого в інтересах ОСОБА_1 на постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 07 лютого 2025 року, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Херсонського міського суду Херсонської області від 07 лютого 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Згідно з постановою судді місцевого суду, ОСОБА_1 14.02.2024 року о 10 годині 30 хвилин в м.Херсон, с.Зеленівка, вул.Чехова, буд. 20, керував транспортним засобом Alfa Romeo, номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: почервоніння обличчя, запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, адвокат Мамай А.С., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати, провадження у справі закрити, посилаючись на її незаконність, однобічне та неповне з`ясування судом обставин справи. Апеляційна скарга обгрунтована, зокрема, тим, що розгляд справи відбувся без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, що є порушенням статті 268 КУпАП. Порядок проведення огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 був порушений неправомірними та провокативними діями працівників поліції; зупинка автомобіля ОСОБА_1 була незаконною і про причини такої зупинки водія не було повідомлено; рішення суду грунтується на неналежних та недопустимих доказах, оскільки протокол про адміністративне правопорушення складено неуповноваженою особою; в протоколі не зазначено час вчинення адміністративного правопорушення.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення захисника, дослідивши доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до пункту 2.9 а) Правил, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

За правилами частин 2-5 ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних засобів поліцейським із застосуванням технічних засобів відеозапису або у закладах охорони здоров`я.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у відмові в проходженні огляду на стан сп`яніння, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 1 ст. 130 КУпАП за обставин, установлених у постанові судді місцевого суду, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами.

Так з протоколу по адміністративне правопорушення від 14.02.2024 року вбачається, що ОСОБА_1 14.02.2024 року о 10 годині 30 хвилин в м.Херсон, с.Зеленівка, вул.Чехова, буд. 20, керував транспортним засобом Alfa Romeo, номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: почервоніння обличчя, запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст.130 КУпАП.

За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Так, ч. 1 ст. 130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За таких обставин, вважаю, що винуватість ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 Правил дорожнього руху України підтверджується наявними у справі доказами, а саме, даними, які містяться: в протоколі про адміністративне правопорушення, в якому зазначено, що останній від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку відмовився; наявним в матеріалах справи відеозаписом з нагрудної камери поліцейського. Слід зауважити, що ОСОБА_1 ознайомився зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення без будь-яких зауважень щодо можливих неправомірних дії працівників поліції, в ході співбесіди з працівниками поліції надавав відповідні пояснення про вживання ним алкогольних напоїв перед тим, як він сів за кермо автомобіля. При цьому вбачається, що ОСОБА_1 був ознайомлений зі своїми правами та обов`язками, про що свідчить його підпис у відповідній графі протоколу.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, суддя місцевого суду дав належну оцінку всім доказам у справі, проаналізував їх у сукупності та взаємозв`язку з іншими доказами, та дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги відносно того, що дії працівників поліції під час оформлення протоколу про адміністративне правопорушення були незаконними, провокативними, спростовується наявним в матеріалах справи відеозаписом з нагрудної камери працівника патрульної поліції, з якого вбачається, що ОСОБА_1 беззаперечно та без примусу з боку працівників поліції відмовився від законної вимоги про проходження огляду на стан сп`яніння як за допомогою технічних засобів так і закладі охорони здоров`я. При цьому працівники поліції повідомили водія, за якими ознаками йому пропонується пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Вбачається, що зупинка автомобіля ОСОБА_1 відповідала вимогам ст.35 Закону України «Про національну поліцію» та була обумовлена порушенням Правил дорожнього руху, за що його було притягнуто до адміністративної відповідальності, що також не викликало жодних заперечень з боку водія. ОСОБА_1 було відсторонено від керування транспортним засобом. Протокол про вчинення адміністративного правопорушення складено уповноваженою особою у відповідності до вимог статті 255 КУпАП та містить відомості щодо місця і часу вчинення правопорушення, які відповідають даним, зафіксованим бодікамерами працівників поліції. Вказаний протокол складено за встановленою формою з урахуванням всіх вимог, передбачених ст. 256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395.

Під час апеляційного розгляду справи апелянтом не були спростовані об`єктивні висновки суду першої інстанції, якими було надано оцінку відеозапису, як належному та допустимому доказу та який не має ознак переривання чи монтування під час фіксації обставин, які мають значення для справи. Та обставина, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, не спростовує наявності в його діях ознак адміністративного проступку, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП, за вчинення якого він несе відповідальність як загальний суб`єкт правопорушення. Доводи стосовно суворості призначеного адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами також не можуть бути прийняті до уваги апеляційним судом, оскільки санкція статті 130 ч.1 КУпАП є безальтернативною та закон в даному випадку не передбачає процесуальної можливості пом`якшити призначене адміністративне стягнення.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, будь-яких вагомих доказів та доводів на спростування правильності висновків суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не надано. Доводи апелянта стосовно неправомірних, провокаційних дій працівників поліції при складенні протоколу про адміністративне правопорушення за ст.130 ч.1 КУпАП судом не приймаються, як не підтверджені доказами. Зазначені доводи були предметом розгляду в суді першої інстанції і суд надав їм правильну, повну та неупереджену оцінку, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Клопотання захисника про необхідність закриття справи у зв`язку зі спливом строків притягнення до адміністративної відповідальності, а також щодо залучення прокурора для участі в апеляційному проваджені справи є безпідставними, оскільки адміністративне стягнення в справі накладено в межах строків, визначених статтею 38 КУпАП, а участь прокурора при розгляді справ даної категорії не передбачена законом. При цьому слід зауважити, що апеляційний суд не досліджує будь-яких інших доказів, аніж ті, що були досліджені судом першої інстанції та знаходяться в матеріалах справи.

Також правильним є рішення суду першої інстанції про відмову в задоволенні клопотання про зупинення розгляду справи у зв`язку з проходженням ОСОБА_1 військової служби, оскільки справа повинна бути розглянута в строки, обумовлені статтею 38 КУпАП, ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, він скористався правовою допомогою та його інтереси були захищені захисником, який був присутній у судовому засіданні та міг надати і надав безпосередньо суду усі сумніви та заперечення, які стосуються прав його підзахисного. Таким чином, справа була розглянута неупередженим судом у строки, встановлені законом, а тому будь-яких порушень права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності на справедливий суд - не вбачається.

Під час апеляційного розгляду справи захисником також було надане клопотання про зупинення розгляду справи, проте копія довідки командира військової частини НОМЕР_2 від 29 липня 2025 року про перебування ОСОБА_1 на військовій службі за призовом під час мобілізації у вказаній частині з 02.08.2023 року, не містить інформації щодо служби відповідача саме у військовій частині, яка переведена на воєнний стан та виконує бойові завдання у зоні бойових дій, що не свідчить про неможливість прийняття участі в справі в порядку апеляційного провадження, в тому числі за умови, коли особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, скористалася своїм правом на захист (Постанова Верховного Суду від 26 березня 2025 року (справа № 490/4887/22).

Враховуючи наведене, проходжу до висновку про те, що при розгляді даної справи суддя місцевого суду повною мірою дотримався вимог ст. ст. 245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.

За таких обставин, підстав для скасування постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_1 немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Мамай Артура Сергійовича, діючого в інтересах ОСОБА_1 на постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 07 лютого 2025 року залишити без задоволення, а вказану постанову суду - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.В. Радченко