Справа № 645/1927/25
Провадження № 3/645/575/25
ПОСТАНОВА

Іменем України

28 липня 2025 року м. Харків

Немишлянський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Алтухової О.Ю.,

секретар судових засідань - Федоровська Д.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу про притягнення до адіністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

в с т а н о в и в:

06.03.2025 року о 03:15 год. у м. Харків, по Салтівському шосе, 276 км, ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Mitsubishi Outlander», державний номерний знак НОМЕР_2 , в стані наркотичного сп`яніння, що підтверджується висновком лікаря-нарколога №517 від 11.03.2025. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9 а). Правил дорожнього руху.

Постановою Немишлянського районного суду м. Харкова від 12.05.2025 року задоволено клопотання захисника ОСОБА_1 - адвоката Дмитренко О.О. про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Постановою Немишлянського районного суду м. Харкова від 12.05.2025 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

23.07.2025 до суду, через підсистему «Електронний суд», надійшло клопотання захисника ОСОБА_1 - адвоката Дмитренко О.О., про закриття провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування клопотання захисник зазначає, що огляд ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння було проведено з істотними порушеннями вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції, затвердженої наказом МВС та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015. Зокрема, висновок про результати медичного огляду складено лише 11.03.2025, тобто через п`ять днів після події, без присутності оглянутої особи, поліцейського та належної фіксації. Такий порядок дій не відповідає вимогам чинного законодавства, що робить висновок недійсним. Окрім того, протокол про адміністративне правопорушення було складено на 10-й день після події, з порушенням ст. 254 КУпАП. Відтак, матеріали справи не містять допустимих і належних доказів, які б підтверджували факт вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

28.07.2025 року до суду, через підсистему «Електронний суд», надійшли клопотання захисника ОСОБА_1 - адвоката Дмитренко О.О., в яких вона просила закрити провадження у справі на підставі того, що: огляд ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння проведено неуповноваженими особами, оскільки ОСОБА_1 є військовослужбовцем Збройних Сил України та на час події 06.03.2025 перебував поза військовою частиною у зв`язку з виконанням наказу безпосереднього командира з метою підготовки технічного обладнання для виконання бойового завдання, тому міг бути підданий огляду тільки посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України; дії ОСОБА_1 вчинені у стані крайньої необхідності, відповідно до ст. 18 КУпАП, оскільки він є військовослужбовцем та на момент події виконував наказ командира, переміщаючи службовий автомобіль у зв`язку з бойовою необхідністю. Окрім того, захисник посилається на неналежні та недопустимі докази, а саме, що протокол про адміністративне правопорушення складений інспектором, який не є особою, що виявила порушення та ставить під сумнів рапорт працівника поліції від 14.03.2025, оскільки в ньому зазначені відомості, що суперечать фактичним обставинам справи; що відеозаписи, долучені до справи, здійснені на камеру, яка не належить інспекторам, які приймали участь підчас складання матеріалів відносно ОСОБА_1 , записи не містять повної картини подій, момент керування автомобілем не зафіксовано належним чином, окрім того, не всі з наявних у матеріалах справи відеозаписів зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, що, як наслідок, робить такі записи неналежними доказами; що висновок про стан сп`яніння є недопустимим доказом, оскільки підставою для проходження огляду на стан сп`яніння стали лише відомості про наявність кримінального провадження, а огляд на стан сп`яніння проведений з порушенням вимог Інструкції № 1452/735 без відповідного направлення на огляд від уповноваженого працівника поліції. Також, захисник зазначає про порушення процесуальних прав ОСОБА_1 , оскільки останньому не були надані на підпис протокол про адміністративне правопорушення та інші складені відносно нього документи та не роз`яснено його права і обов`язки, передбачені статтею 268 КУпАП.

Окрім того, 28.07.2025 року до суду, через підсистему «Електронний суд», від захисника ОСОБА_1 - адвоката Дмитренко О.О. надійшло клопотання, в якому вона просить у разі визнання ОСОБА_1 винним призначити останньому покарання з врахуванням принципу індивідуалізації відповідальності, закріплений у ч. 2 ст. 61 Конституції України, який має застосовуватись і в адміністративному провадженні (висновки КСУ у рішеннях № 4-р (II)/2022, № 3-р(II)/2021, № 15-рп/2004) з можливістю застосування аналогії закону, зокрема ст. 69 КК України, обмежитись стягненням у вигляді штрафу та не призначати додаткове покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився. 28.07.2025 року до суду через підсистему «Електронний суд» надійшло клопотання захисника ОСОБА_1 - адвоката Дмитренко О.О. про долучення до матеріалів справи пояснень ОСОБА_1 за обставинами подій 06.03.2025, пояснення ОСОБА_2 , який проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_3 на посаді головного сержанту взводу безпілотних авіаційних комплексів, та клопотання командира військової частині НОМЕР_3 полковника ОСОБА_3 про не позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами, оскільки останній проходить військову службу на посаді командира другого відділення безпілотних авіаційних комплексів взводу безпілотних авіаційних комплексів розвідувальної роти окремої мотопіхотної бригади та виконання обов`язків за даною посадою у воєнний час передбачає постійне задіяння військовослужбовцем автомобільної та спеціальної техніки, тому наявність права та навичок керування, в тому числі в умовах надскладної дорожньої та оперативної обстановки є вкрай можливою.

Надані пояснення та клопотання були досліджені судом та долучені до матеріалів справи.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_1 - адвоката Дмитренко О.О. клопотання про закриття провадження та викладені в них обґрунтування підтримала та просила їх задовольнити.

Листом від 27.03.2025 року для участі у судовому засіданні, на підставі ст.ст. 7, 250 КУпАП, судом викликався прокурор Немишлянської окружної прокуратури м.Харкова. Прокурор у судове засідання не з`явився.

Оскільки норми КУпАП не передбачають обов`язкової участі прокурора при розгляді судом справ за ст.130 КУпАП суд вважає за можливе проводити розгляд справи без участі прокурора.

Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд доходить наступного висновку.

Пунктами 1.3 та 1.9 ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

За п. 2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Європейський суд з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

За приписами ч.ч.3-4, 6 ст. 266 КУпАП, у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється. Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я. Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності.

За змістом зазначених положень особу може бути притягнуто до адміністративної відповідальності, якщо вона керувала транспортним засобом в стані сп`яніння, що визначається лише у встановленому чинним законодавством порядку, і так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, вихованням громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, відомостями та інформацією з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також іншими документами.

Факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 270890 від 14.03.2025 року; даними, перенесеними на DVD диск, з нагрудної камери патрульного поліцейського, на яких відображена послідовність дій працівників патрульної поліції, щодо адміністративного правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_1 ; довідкою інспектора взводу № 1 роти № 1 бат. № 3 УПП в Харківській області лейтенанта поліції Іщенко Г., відповідно до якої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обліковими даними ІПНП, отримував посвідчення водія серії НОМЕР_4 від 08.02.2013; повідомленням про запрошення ОСОБА_1 до УПП в Харківській області ДПП для складання протоколу про адміністративне правопорушення, з яким ОСОБА_1 був ознайомлений під особистий підпис 06.03.2025 року; рапортом інспектора роти № 5 бат.№ 4 УПП в Харківській області ДПП старшого лейтенанта поліції Жиліної Є.І. від 14.03.2025 року; висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 517, дата та час огляду - 06.03.2025 року о 09:45 год., за результатами якого встановлено, що ОСОБА_1 перебуває у стані наркотичного сп`яніння (канабіноїди).

Суду не надано доказів, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 270890 від 14.03.2025 року працівниками поліції було допущено явну неповноту чи необ`єктивність в оцінюванні дій ОСОБА_1 при вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Щодо тверджень захисту про відсутність доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом та недопустимість відповідного доказу суд зазначає, слід зазначити наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 26.03.2025 року до Немишлянського районного суду м.Харкова з Управління патрульної поліції ДПП в Харківській області надійшов адміністративний матеріал у відношенні ОСОБА_1 , з додатками на 7 арк. та двома дисками.

Судом справа призначена до розгляду на 14.04.2025 року об 11.30 год.

10.04.2025 року до суду надійшло повідомлення з Управління патрульної поліції ДПП в Харківській області про надання додаткових відеозаписів по адміністративному матеріалу у відношенні ОСОБА_1 (протокол АПР1 № 270890), до повідомлення долучено відповідний диск.

Захист наполягав на визнанні вказаного доказу недопустимим, оскільки він не був долучений до протоколу про адміністративне правопорушення та не зазначений, як додаток до протоколу.

Проте, слід зазначити, що нормами діючого КУпАП не заборонено долучення до матеріалів справи додаткових доказів після направлення матеріалів про вчинення адміністративного правопорушення до суду.

Окрім того, зазначені відеозаписи надані відповідними посадовими особами та долучені до протоколу про адміністративне правопорушення в якості доказів, що є обов`язковим відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Не зазначення у протоколі про адміністративне правопорушення технічного засобу, на який було здійснено відеофіксацію, при тому, що дані бодікамери зафіксовані на відеозаписі, не є тими порушеннями, які б могли вплинути на законність прийнятого рішення судом першої інстанції.

Статтею 251 КУпАП встановлені джерела доказів у справах про адміністративні правопорушення. При цьому, вказаною нормою закону не встановлено вичерпний перелік документів чи інших джерел інформації, які можуть бути доказами.

Таким чином, відеозапис, що міститься в матеріалах справи та який містить фактичні дані щодо обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, є належним доказом у справі про адміністративне правопорушення, як це передбачено ст. 251 КУпАП.

26.04.2018 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі № 338/855/17, адміністративне провадження №К/9901/18195/18 (ЄДРСРУ № 73700356) вказав, що аналіз положень статей КУпАП дозволяє дійти висновку, що зміст саме постанови у справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим статтям 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Тобто, саме постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду в постанові від 15 листопада 2018 року у справі №524/5536/17.

Так, аналізуючи норми КУпАП в їх сукупності, суд доходить висновку, що зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис, є обов`язковим тільки при винесенні відповідної постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Враховуючи викладене, суд визнає належним доказом долучений 10.04.2025 року до матеріалів справи відеозапис, яким зафіксовано рух транспортного засобу «Mitsubishi Outlander», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 .

Щодо визнання належними та допустимими долучених до матеріалів справи відеозаписів суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП під час проведення огляду поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а у разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.

Частина 2 ст. 30 Закону України «Про Національну поліцію» визначає, що поліцейські можуть застосовувати превентивні заходи, до яких відповідно до статті 31 вказаного Закону віднесено застосування засобів відеозапису.

Згідно з вимогами стст.31,40 Закону України «Про Національну поліцію», Наказу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 03 лютого 2016 року №100, яким затверджено «Інструкцію про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ відеозаписів з них» та Наказу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України «Про порядок зберігання, використання відеозапису та відеореєстраторів патрульних» від 24 листопада 2015 року №14/1, кожному патрульному поліцейському видається нагрудна відеокамера, вказаними актами передбачено також порядок її використання.

Відповідно до п.п. 1,5 ч.1 ст.40 Закону України «Про національну поліцію» поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення: фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень; спеціалізоване програмне забезпечення для здійснення аналітичної обробки фото- і відеоінформації, у тому числі для встановлення осіб та номерних знаків транспортних засобів.

Згідно з ч.1 ст.40 Закону України «Про національну поліцію» технічні прилади та технічні засоби, передбачені пунктами 1 і 2 цієї частини, поліція може закріплювати на однострої, у/на безпілотних повітряних суднах, службових транспортних засобах, суднах чи інших плавучих засобах, у тому числі тих, що не мають кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, які свідчать про належність до поліції, а також монтувати/розміщувати їх по зовнішньому периметру доріг і будівель. Поліція може використовувати інформацію, отриману за допомогою фото- і відеотехніки, технічних приладів та технічних засобів, що перебувають у чужому володінні.

Захист стверджував, що долучені до справи відеозаписи не відображають обставин, що мають суттєве значення для справи, проте судом встановлено, що на наданих відеозаписах відображені, зокрема, події, які відбувалися 11.03.2025 року за участю ОСОБА_1 , та є достатніми для висновку про наявність в його діях адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

При цьому, у даному випадку відеозаписи не є єдиними доказами по справі, які оцінюються в сукупності з іншими доказами, в тому числі результатами огляду, що містяться у відповідному висновку.

На переконання суду, відеозаписи долучені до матеріалів справи здійснені працівниками поліції на підставі п.1 ст.40 Закону України «Про національну поліцію» з метою фіксування правопорушення, які надають можливість повно та об`єктивно дослідити обставини правопорушення, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку осіб, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення, отримані у встановленому законом порядку і здійснені працівниками поліції за допомогою наявних в них технічних засобів, тому є належними та допустимими доказами вчинення адміністративного правопорушення та, виходячи із положень ст. 251 КУпАП, є джерелом доказів у справі про адміністративне правопорушення.

Щодо доводів захисника про те, що працівниками поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення були грубо порушені вимоги КУпАП та Інструкції в частині дати складання медичного висновку, протоколу про адміністративне правопорушення та присутності при цьому особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та працівників поліції, суд зазначає наступне.

Згідно з п.п. 2,3 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Відповідно до п.п. 3,4 Розділу ІІІ Інструкції, огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством.

Метою цього огляду є встановлення наявності чи відсутності стану сп`яніння в обстежуваної особи.

Відповідно до п.п. 15,16,17 Розділу ІІІ вказаної Інструкції, висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння) (додаток 4), видається на підставі акта медичного огляду.

Зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у вищезазначеному висновку.

Висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння складається в усіх випадках безпосередньо після огляду особи у трьох примірниках: перший примірник видається під підпис поліцейському, який доставив дану особу на огляд, другий видається оглянутій особі, а третій залишається в закладі охорони здоров`я.

Висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними (п. 20, 22 Розділу ІІІ Інструкції).

Відповідно до п.п. 6,7 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Огляд може також проводитися в спеціально обладнаних пересувних пунктах (автомобілях), що належать закладам охорони здоров`я і відповідають установленим МОЗ вимогам.

Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.

Відповідно до п.п. 10,13,14 вказаного Порядку, огляд водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я проводиться в будь-який час доби із застосуванням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність).

Встановлено, що 06.03.2025 року о 03:15 год. у м. Харків, по Салтівському шосе, 276 км, ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Mitsubishi Outlander», державний номерний знак НОМЕР_2 .

З висновку про результати медичного огляду з метою виявлення алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 517 від 11.03.2025 та відеозаписів з боді-камер інспекторів патрульної поліції вбачається, що огляд водія ОСОБА_1 з метою виявлення стану сп`яніння було проведено у закладі охорони здоров`я 06.03.2025 о 09.45 год. та взято біологічну речовину для проведення дослідження. Відібране біологічне середовище (сеча) передається для проведення лабораторних тестів (дослідження) та за результатами лабораторного дослідження складається висновок. Таким чином, лише після отримання результатів лабораторного дослідження лікарем наркологом складається висновок із зазначенням результатів.

Відповідно до п. 7 розділу ІІІ Інструкції, метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння.

При цьому строк проведення лабораторного дослідження на стан сп`яніння законодавцем не регламентується.

Наявний у матеріалах справи висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 517 від 11.03.2025 року містить підсумкове твердження про перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння (канабіноїди).

Верховний Суд у постанові від 24.02.2020 у справі № 823/1022/16 вказав, що правильними є висновки судів попередніх інстанції про те, що результати медичного огляду для встановлення факту алкогольного/наркотичного сп`яніння, вважаються достовірними за умови, що вони були отримані під час медичного обстеження, поєднаного з лабораторними дослідженнями, результати яких зафіксовані у висновку.

Суд вважає, що висновок щодо результатів медичного огляду № 517 від 11.03.2025 року є належним та допустимим доказом та підтверджує перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння під час керування автомобілем.

Також, як вбачається з досліджених судом записів з боді-камер працівників поліції, працівником поліції було уточнено у лікаря - нарколога час складання ним висновку, про що лікар повідомив «14-15-го» після чого, працівниками поліції 06.03.2025 було складено повідомлення про запрошення ОСОБА_1 до підрозділу поліції на 14.03.2025 року о 10.00 год. для складання протоколу про адміністративне правопорушення, з яким ОСОБА_1 ознайомився та підписав 06.03.2025. Після чого, як свідчить запис з боді-камер від 14.03.2025 року, працівниками поліції, після отримання висновку лікаря - нарколога були здійснені виклики ОСОБА_1 за наданим ним номером мобільного телефону - НОМЕР_5 , правильність якого узгоджується з матеріалами справи.

Проте, внаслідок неявки ОСОБА_1 14.03.2025 та не здійснення відповіді останнім на телефонні дзвінки, працівниками поліції було оформлено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№270890.

Таким чином, беручи до уваги необхідність отримання висновку щодо результатів медичного огляду, який був виготовлений 11.03.2025 року, а також наявність повідомленням про запрошення ОСОБА_1 до підрозділу поліції на 14.03.2025 року для складання протоколу про адміністративне правопорушення та отримання ОСОБА_1 такого повідомлення, причини, за яких протокол про адміністративне правопорушення було складено 14.03.2025, є поважними.

Окрім того, в повідомлені отриманому ОСОБА_1 останнім під його підпис було роз`яснено, що у разі його неприбуття та відсутності клопотань справа про адміністративне правопорушення розглядатиметься відповідно до ст. 268 КУпАП, що підтверджує обізнаність ОСОБА_1 наслідки його неприбуття.

Щодо доводів захисника, що підставою огляду на стан сп`яніння ОСОБА_4 стало виключно наявність відносно ОСОБА_4 кримінального провадження суд відхиляє, оскільки це є суб`єктивним твердженням захисту.

Слід зазначити, що перевірка ознак на стан наркотичного сп`яніння відноситься до дискреційних повноважень працівників поліції відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Доказів, що під час зупинки ОСОБА_4 працівниками поліції було виявлену явну необ`єктивність та упередженість в оцінюванні стану ОСОБА_1 та наявності в нього ознак наркотичного сп`яніння, визначених в пункті 4 розділу I цієї Інструкції № 1452/735, суду не надано.

Щодо зауважень захисту щодо відсутність направлення на проведення огляду суд зазначає, що згідно п. 3 розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, затвердженої наказом МВС України від 07 листопада 2015 року № 1395 (далі-Інструкції), направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду на стан сп`яніння і проведення такого огляду здійснюються відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (зі змінами) (далі-Порядок).

У разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції № 1452/735 (наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість), поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я (п. 12 розділу ІІ Інструкції).

Згідно з п. 6 розділу І Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції (п. 8 Розділу ІІ Інструкції № 1452/735).

Згідно з п. 9 розділу ІІ Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої 09.11.2015 року № 1452/735, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Пункт 7 розділу ІІІ Інструкції вказує, що проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове. Відповідний огляд, згідно з п. 7 розділу І Інструкції, проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Кожний випадок огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я реєструється в журналі реєстрації медичних оглядів осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (додаток 5) (п. 20 Розділу ІІІ Інструкції № 1452/735).

Отже, за змістом вищенаведених норм, направлення водія транспортного засобу на огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння складається не для вручення водію і йому не передається, а складається працівником поліції для лікаря, як підстава проведення цим лікарем огляду особи, і відповідно таке направлення залишається у лікаря, а в разі відмови водія від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу має бути долучена до матеріалів адміністративного провадження. Вся процедура огляду водія у медичному закладі проводиться виключно за участю працівників поліції, які і доставляють водія до лікарні, а не водій сам прибуває туди із направленням.

Зі змісту Висновку щодо результатів медичного огляду … № 517 від 11.03.2025 року вбачається, що водій ОСОБА_1 був направлений на огляд 06.03.2025 року о 09.20 год.

З відеозапису № 467878 дослідженим судом вбачається, що у закладі охорони здоров`я працівником поліції направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції було надано працівнику медичного закладу для проведення на його підставі огляду на стан сп`яніння.

Процес огляду водія на стан сп`яніння у медичному закладі зафіксовано на відеозаписі з нагрудної камери поліцейського, яким підтверджуються дані, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, відомостями з боді-камери та зі змісту вказаного висновку беззаперечно підтверджується виконання поліцейськими імперативного обов`язку щодо доставлення ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я для проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння та безпосереднє проведення такого огляду 11.03.2025 року у закладі охорони здоров`я.

Окрім того, положення ст.ст.256, 266 КУпАП не передбачають обов`язок уповноваженої особи долучати до протоколу про адміністративне правопорушення направлення особи для проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я.

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що посилання захисника на відсутність у матеріалах справи направлення до закладу охорони здоров`я є безпідставними, оскільки сам факт проходження ОСОБА_4 відповідного огляду свідчить про реалізацію такого направлення, а наявність або відсутність направлення не впливає на правову оцінку дій водія транспортного засобу, який фактично пройшов огляд на стан сп`яніння.

Відсутність підпису ОСОБА_1 у п. 11 Висновку № 517 про ознайомлення з результатами огляду не свідчить про порушення проведення огляду, оскільки у справі встановлено, що в день проведення медичного огляду ОСОБА_1 результати лабораторних досліджень не були готові, а повідомлення від 06.03.2025 року про запрошення до підрозділу поліції 14.03.2025 року для складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 проігнорував та, відповідно, не ознайомився з вказаним вище висновком.

Зауваження сторони захисту щодо процедури отримання лабораторних зразків суд оцінює критично та зазначає, що відповідна процедура відібрання визначена у п.п. 8, 9, 10 Розділу ІІІ Інструкції № 1452/735, згідно з якими, огляд водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я проводиться в будь-який час доби із застосуванням спеціальних технічних засобів, тестів (скринінгових лабораторних досліджень) на вміст наркотичного засобу або психотропної речовини. У разі позитивного результату тесту обов`язковим є проведення підтверджуючого дослідження - газорідинної хроматографії з полум`яно-іонізаційним детектором для визначення концентрації алкоголю у крові та сечі та газової (рідинної) хромато-мас-спектрометрїї на вміст наркотичного засобу або психотропної речовини в організмі особи.

Зразки біологічного середовища для лабораторного дослідження відбираються двома наборами. Один набір використовується для первинного дослідження. Другий набір використовується для підтверджуючого дослідження.

Другий набір ємностей зберігається при температурі мінус 20 °C протягом 90 днів у закладах охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду на стан сп`яніння водіїв. ля визначення концентрації алкоголю у другий набір відбирається не менше ніж 20 мл сечі та крові. Для дослідження на наркотичні, психотропні та лікарські засоби у другий набір ємностей відбирається не менше ніж 80 мл сечі та 20 мл крові.

За збереження та транспортування ємностей з біологічним середовищем до іншого закладу охорони здоров`я, цілісність пломбування відповідає заклад охорони здоров`я, у якому проводився відбір біологічного середовища.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив огляд на стан сп`яніння у медичному закладі у встановленому законом порядку, який показав, як вже зазначалось раніше, що останній перебуває в стані наркотичного сп`яніння, саме питання процедури відібрання біологічних зразків не є предметом розгляду справи, а тому у суду відсутні підстави для сумніву у результатах проведеного дослідження та висновків.

Право водія на оскарження висновку за результатами медичного огляду передбачене п. 14 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17 грудня 2008 року.

Як вже зазначалось, одна з ємностей з біоматеріалом зберігається протягом 90 днів, тобто особа, яка не згодна із результатом проведеного дослідження, могла оскаржити у встановленому законодавством порядку зазначений висновок.

Однак з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 висновок № 517 від 11.03.2025 не оскаржував, та дії працівників медичного закладу у встановленому законом порядку не оспорював.

Доводи про порушення порядку проведення медичного огляду, лабораторних досліджень, відбирання зразків біологічного середовища та їх дослідження є необґрунтованими також в зв`язку із тим, що стороною захисту не було надано будь-яких документів щодо підтвердження, що результати медичного огляду були оскаржені водієм транспортного засобу у встановленому законодавством порядку або було встановлено інший діагноз - відсутність стану сп`яніння в порядку визначеному інструкцією та положеннями КУпАП.

Таким чином, підстав для визнання огляду ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння недійсним суд не вбачає.

Щодо доводів захисту про те, що огляд на стан сп`яніння проведений неналежними особами, оскільки працівниками поліції не залучено військову службу правопорядку суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.15 КУпАП, військовослужбовці несуть відповідальність за адміністративні правопорушення за дисциплінарними статутами. За порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.

За змістом ст.266-1 КпАП України огляд на стан сп`яніння проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром, лише щодо військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин.

Також, відповідно до ст.266-1 КпАП України огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.

Положення ст.266-1 КУпАП свідчать про те, що даною нормою права не визначається порядок огляду військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, які керують транспортним засобом.

Отже, положення ст. 266-1 КУпАП не стосуються спеціального суб`єкту - водія транспортного засобу, а лише військовослужбовців за вчинення військових адміністративних правопорушень.

Відповідно, порядок огляду військовослужбовців Збройних Сил України, які керують транспортними засобами на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції здійснюється в загальному порядку, встановленомуст.266 КУпАП, який проводить працівники Національної поліції.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України «Про Військову службу правопорядку у Збройних Силах України» одним із завдань Служби правопорядку є забезпечення безпеки дорожнього руху військових транспортних засобів, контроль за рухом транспортних засобів і перевезенням вантажів Збройних Сил України.

Вимогами п. 2 ч.2 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що водії військових транспортних засобів зобов`язані виконувати передбачені законом вимоги поліцейського або посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами.

Застосування правових норм, щодо яких законодавцем, на момент вчинення правопорушення, ще не відбулось внесення відповідних змін, які відповідали б суспільним інтересам та певним обставинам (подолання часової прогалини у законодавстві) суд вважає належним не обмежуватись категорією «водій військового транспортного засобу» та застосовувати під час розгляду цієї справи цю категорію в значенні «водій військового транспортного засобу, який виконує бойове завдання або службовий обов`язок з використанням цивільного автомобіля».

У такому разі, водій має підтвердити зазначене відповідними документами. Навіть і тоді, зазначене не обумовлює не виконанням водієм військового транспортного засобу вимог, передбачених ч.2 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» щодо виконання законних вимог поліцейського.

Окрім того, як вбачається з матеріалів справи, керування транспортним засобом відбувалось поза межами військової частини, відомості, що ОСОБА_1 виконував наказ командира військової частини чи інше військове завдання відсутні.

Відеозаписи, проглянуті судом не свідчать про те, що ОСОБА_1 повідомляв працівників патрульної поліції чи працівників ВСП, які зупинили, що на блок-посту про те, що «знаходиться на бойовому завданні», напроти ОСОБА_1 , як свідчить відео, знаходився у цивільному одязі, керував автомобілем щодо якого відсутні відомості про належність певній військовій частині, та окрім того, після зупинки просив працівників ВСП та патрульної поліції пришвидшити їх процедури, оскільки він має встигнути до дантиста.

За таких обставин посилання захисту на те, що оскільки ОСОБА_1 є діючим військовослужбовцем, то огляд на стан сп`яніння мав бути проведений виключно посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром (начальником) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу), іншого утвореного відповідно до законів України військового формування, а також правоохоронного органу спеціального призначення, є суб`єктивним та необґрунтованим.

Щодо зауважень захисту про те, що ОСОБА_5 був зупинений на блок-посту за участі представника ВСП проте протокол про адміністративне правопорушення був складений працівником поліції з іншого екіпажу, ніж той, що знаходився на блок-посту, суд зазначає наступне.

Згідно Порядку встановлення особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в України або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, затвердженого Постановою КМУ №1455 від 29.12.2021 року, що набрав законної сили 26.01.2022 року,блокпост - посилений контрольно-пропускний пункт, який за рішенням військового командування тимчасово встановлюється на вході/виході (в`їзді/виїзді) на територію/з території, де введено воєнний стан і встановлено особливий режим (за винятком державного кордону), на якому облаштовуються місця для перевірки осіб, транспортних засобів, багажу та вантажів, позиції вогневих засобів та бойової техніки, місця для відпочинку та забезпечення життєдіяльності особового складу, який виконує завдання на такому пункті, до складу якого можуть входити службові особи військових формувань та правоохоронних органів, які відповідно до закону залучені до здійснення заходів правового режиму воєнного стану.

Згідно п.20 Порядку №1455 заходи з контролю в`їзду/виїзду на блокпостах включають:перевірку документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи;перевірку документів, необхідних для здійснення перевезення вантажу (документів на транспортний засіб, документів на вантаж, дорожнього листа тощо);проведення огляду транспортного засобу та вантажу (товару) щодо відповідності документам на вантаж (товар);затримання осіб, транспортних засобів, вантажу (товару), проведення їх огляду та передачу їх уповноваженим представникам правоохоронних органів;тимчасове обмеження (заборону) руху транспортних засобів та осіб.

Згідно з п.2 та п.7 ч.1 ст.35 Закону України «Про національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, зокрема, якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху.

Відповідно до п.7 ст.8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», затвердженого Верховною Радою України від 12 травня 2015 року №389-VIII, в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, певні заходи правового режиму воєнного стану, зокрема, перевіряти у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, документи у осіб, а в разі потреби проводити огляд речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян, за винятком обмежень, встановлених Конституцією України.

Пунктом 5 Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2021 року №1456 (Далі - Порядку № 1456), визначено право на проведення перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян надано відповідним уповноваженим особам Національної поліції, СБУ, Національної гвардії, Держприкордонслужби, ДМС, Держмитслужби та Збройних Сил, які визначені в наказі коменданта.

Відповідно до п.10 Порядку № 1456, уповноважена особа має право зупиняти транспортні засоби в разі: порушення водієм Правил дорожнього руху; якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; необхідності здійснення опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; необхідності залучення водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; необхідності обмеження чи заборони руху транспортних засобів; якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв; проїзду транспортних засобів через блокпости та контрольні пункти в`їзду-виїзду.

Згідно зі ст. 255 КУпАП, право складати протоколи про адміністративні правопорушення мають уповноважені на це посадові особи, зокрема поліцейські.

Протокол може бути складений тим поліцейським, який безпосередньо виявив ознаки сп`яніння, або іншим поліцейським, який був залучений до складання протоколу.

Важливо, щоб у протоколі були чітко вказані обставини, що свідчать про сп`яніння, а також надані докази, які підтверджують цей факт, а складання протоколу іншим поліцейським не є підставою для його оскарження, якщо дотримано процедуру та наведено достатньо доказів.

Суд зауважує, що представник ВСП та працівник поліції, як вбачається з відеозапису №472514, як такі, що несли службу на блокпосту в умовах воєнного стану, встановивши, що водій транспортного засобу, який був ними зупинений, перебуває, за зовнішніми ознаками, у стані наркотичного сп`яніння, повідомивши про це працівників поліції, діяли у законний спосіб, оскільки працівники поліції наділені повноваженнями перевіряти зазначене, та, у разі необхідності, оформляти відповідні документи, здійснювати огляд на стан сп`яніння на місці, направляти особу на такий огляд у медзаклад, та складати протокол про адміністративне правопорушення, що і відбулося в даному випадку, без будь-яких порушень.

При цьому, будь-яких зауважень про необхідність залучення до адміністративної процедури працівників ВСП, ОСОБА_4 працівникам поліції не висловлював.

Відомостей про те, що ОСОБА_1 оскаржував у встановленому законом порядку, зокрема, в порядку Кодексу адміністративного судочинства України, незаконність зупинки транспортного засобу матеріали справи не містять, з клопотаннями про виклик у судове засідання працівників поліції, для надання ними пояснень за обставинами подій від 06.03.2025 року, зокрема, і щодо підстав зупинки та огляду водія ОСОБА_1 , сторона захисту не зверталась.

Відомостей про те, що ОСОБА_1 подавав заяву в порядку, передбаченому чинним КПК України, до правоохоронних органів щодо фальсифікації матеріалів справи, про які зазначає сторона захисту, або про перевищення працівниками поліції своїх повноважень при виконанні ними своїх службових обов`язків при складанні адміністративного матеріалу відносно нього за ч.1 ст.130 КУпАП, матеріали справи також не містять.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відомості, які зафіксовані в письмових доказах, які долучені до матеріалів справи, є належними та допустимими доказами у цій справі.

Щодо посилання захисту на обумовленість дій ОСОБА_1 країною необхідність суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 17 КУпАП особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності.

Згідно зі ст.18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Крайня необхідність - це випадок зіткнення двох інтересів, які рівною мірою охороняються законом, і при якій заради збереження більш важливого інтересу, заподіюється шкода меншому інтересові.

Крайню необхідність можна визнати правомірною лише при наступних обставинах (ознаках): небезпека не може бути усунена іншим шляхом, окрім як заподіяння шкоди, тобто крайня необхідність є єдиним засобом захисту від небезпечних дій; при крайній необхідності шкода завдається не джерелу небезпеки, а інтересам третіх осіб; шкода, яка заподіюється при крайній необхідності, повинна бути меншою, ніж та, яка попереджена.

Спосіб збереження охоронюваного законом інтересу за рахунок іншого повинен бути саме крайнім. Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях. Інакше посилання на стан крайньої необхідності виключається. Шкода, заподіяна в стані крайньої необхідності, повинна бути менш значною, ніж відвернена шкода. Заподіяння шкоди, рівної тій, що могла бути спричинена, або шкоди більшої, не може бути виправдана станом крайньої необхідності. Зокрема не можна рятувати одне благо за рахунок заподіяння шкоди рівноцінному благу. Питання про те, яку шкоду вважати більш значною, а яку менш, є питанням факту й вирішується в кожному конкретному випадку залежно від конкретних обставин справи. В основу оцінки шкоди заподіяної й шкоди відверненої повинні бути покладені як об`єктивний, так і суб`єктивний критерії, проте визначальним має бути об`єктивний критерій.

Доказів, що свідчать про виконання військового обов`язку, чим могла бути обумовлена крайня необхідність, суду не надано.

Таким чином, зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. А отже відсутні підстави для закриття провадження у справі за клопотанням сторони захисту.

У відповідності до вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП суд вважає вище перелічені докази, які безпосередньо досліджені ним, належними, допустимими, достовірними, і в сукупності достатніми для належної правової оцінки дій притягуваного та визнання його винуватості.

Суд, доходить висновку, що в діях ОСОБА_1 міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Санкцією ч. 1 статті 130 КУпАП передбачено накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

При накладенні стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, суд, відповідно до вимог ст. 33 КУпАП, враховує характер та підвищену небезпеку вчиненого правопорушення, особу винного, ступінь його вини.

Згідно зі ст. 35 КУпАП обставин, що обтяжують адміністративну відповідальність, під час судового розгляду не встановлено.

Встановлено, що з 29.10.2019 ОСОБА_1 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_3 на посаді командира другого відділення безпілотних авіаційних комплексів взводу безпілотних авіаційних комплексів розвідувальної роти окремої мотопіхотної бригади.

Окрім того, стороною захисту було долучено клопотання командира військової частині НОМЕР_3 полковника ОСОБА_3 про не позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами з якого вбачається, що військова частина НОМЕР_3 є підрозділом Сухопутних військ ЗС України та постійно задіяна у виконанні бойових завдань в районі ведення бойових дій. Задля успішного виконання бойових завдань для військової частини вкрай актуальним є питання постійної укомплектованості особовим складом, особливо взводу безпілотних авіаційних комплексів розвідувальної роти окремої мотопіхотної бригади. Посада ОСОБА_1 , як командира другого відділення безпілотних авіаційних комплексів взводу безпілотних авіаційних комплексів розвідувальної роти окремої мотопіхотної бригади передбачає постійне задіяння військовослужбовцем автомобільної та спеціальної техніки, наявність права та навичок керування, в тому числі в умовах надскладної дорожньої та оперативної обстановки. Виконання ОСОБА_1 посадових обов`язків невід`ємно пов`язано з керуванням транспортними засобами під час виконання бойових завдань. ОСОБА_1 постійно вивозить на автомобілі особовий склад відділення на позиції та повертає його до розташування підрозділу після виконання бойових завдань, переміщує на автомобільній техніці матеріально-технічні засоби та особовий склад на різні пункти призначення та мобільно вирішує інші організаційні питання діяльності відділення. Наразі ОСОБА_1 є єдиним військовослужбовцем вказаного відділення, який має право керування транспортними засобами. Окрім цього, у клопотанні зазначено що з ОСОБА_1 проведено виховну роботу, звернуто увагу його безпосередніх командирів на недопущення випадків вживання підлеглими алкогольних напоїв, наркотичних речовин та керування транспортними засобами в стані сп`яніння, введено додаткові заходи контролю з перевірки стану ОСОБА_1 перед виїздом за кермом транспортних засобів. Враховуючи викладене просить суд не позбавляти ОСОБА_1 права керування транспортними засобами.

Відомості, що ОСОБА_1 раніше притягався до адміністративної відповідальності у матеріалах справи відсутні.

Згідно приписів статей 1, 8 Конституції України, Україна є правовою державою, де визнається і діє принцип верховенства права. Так, згідно з положеннями ст. 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

У рішенні від № 15-рп/2004 від 2 листопада 2004 року у справі про призначення судом більш м`якого покарання Конституційний Суд України визнав неконституційним положення ч.1 ст. 69 КК України в частині, яка унеможливлює призначення особам, які вчинили злочини невеликої тяжкості, більш м`якого покарання, ніж передбачено законом. При цьому, Конституційний Суд України зазначив, що встановлення законодавцем недиференційованого покарання та неможливість його зниження не дозволяє застосовувати покарання до осіб, які вчинили злочини невеликої тяжкості, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, розміру заподіяних збитків, форми вини і мотивів злочину, майнового стану підсудного та інших істотних обставин, що є порушенням принципу справедливості покарання, його індивідуалізації та домірності.

З цього приводу, суд вважає за необхідне зазначити про індивідуалізацію покарання (стягнення) відносно осіб, які притягаються до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП та в даному випадку, суд вважає за необхідне застосувати адміністративне стягнення з урахуванням аналогії закону та застосувати положення ст. 69 КК України для призначення покарання, що є меншим, ніж передбачено санкцією закону про адміністративну відповідальність.

Враховуючи характер скоєного, особу правопорушника, ступінь вини, характер вчиненого правопорушення, наявність пом`якшуючих обставин, відсутність обтяжуючих відповідальність обставин, матеріали справи, та те, що тяжких наслідків не настало, суд вважає необхідним та достатнім для виховання ОСОБА_1 та запобігання вчиненню ним нових правопорушень накласти на нього адміністративне стягнення у межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, із застосуванням ст. 69 КК України, у вигляді штрафу у розмірі тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на момент вчинення адміністративного правопорушення дорівнювало 17000,00 грн без позбавлення права керування транспортними засобами.

Згідно з ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення сплачується у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення особою, на яку накладено стягнення.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з правопорушника підлягає стягненню судовий збір за ставкою 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Керуючись ст.ст. 23, 33, 130, 245, 268, 283-285 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотань захисника ОСОБА_1 - адвоката Дмитренко Олени Олегівни про закриття провадження у справі - відмовити.

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000,00 (сімнадцять тисяч) грн без позбавлення права керування транспортними засобами.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави в особі Державної судової адміністрації України судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Роз`яснити, що штраф, відповідно до ст. 304 КУпАП, має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника, згідно зі ст. 308 КУпАП, стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Харківського апеляційного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги, постанова, якщо її не скасовано набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст постанови проголошено 01.08.2025 року.

Суддя О.Ю. Алтухова