Справа №461/4272/25
Провадження №3/461/1627/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 серпня 2025 року м. Львів

Суддя Галицького районного суду м.Львова Мисько Х.М., за участю представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Вишневського М.С., розглянувши матеріали адміністративної справи про притягнення до адміністративної відповідальності-

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП:невідомий ,

за ч.3 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

в с т а н о в и в :

Згідно із протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1№337943 від 22.05.2025 року, 22.05.2025 року о 03 год. 50 хв. у м. Львові на вул. Городоцькій, 3, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Scoda Octavia», д.н.з. НОМЕР_1 , будучи тимчасово обмеженим у праві керування транспортними засобами за виконавчим провадженням №73788238 від 15.01.2024 року, відповідно до постанови про становлення тимчасового обмеження боржника у праві транспортним засобом від 12.09.2024 року.

Таким чином, на думку працівників патрульної поліції, ОСОБА_1 порушив вимоги ч.10 ст. 15 ЗУ «Про дорожній рух», за що передбачена відповідальність, передбачена ч.3 ст. 126 КУпАП.

Права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, передбачені статтею 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, вимоги статті 63 Конституції України роз`яснені при складанні адміністративного протоколу.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про час, дату та місце проведення судового засідання.

Представник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Вишневський М.С. у судовому засіданні факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого за ч.3 ст. 126 КУпАП - заперечив. Зазначив, що ОСОБА_1 не був проінформований про встановлення йому державним виконавцем обмеження у праві керування транспортним засобом, державний виконавець його у виконавчу службу не викликав, постанова про обмеження на його адресу не надсилалась, копію постанови він не отримував. За наведених обставин, просив провадження у справі закрити, за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 126 КУпАП.

Крім того, у судовому засіданні була допита свідок ОСОБА_2 , яка пояснила, що є колишньою дружиною ОСОБА_1 . Рішенням Залізничного районного суду від 18.12.2023 року з ОСОБА_1 стягнуто на її корись аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , 2006 р.н., ОСОБА_4 , 2009 р.н., ОСОБА_5 , 2015 р.н. зазначила, що у ОСОБА_1 була заборгованість зі сплати аліментів на утримання дітей, однак така давно ним погашена.

Заслухавши думку представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Вишневського М.С., свідка, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, приходжу до такого висновку.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до частини 1статті 256КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Частиною 1 ст.251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до статті 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст.252 КУпАП України, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Тобто, відповідно до вимог ст. ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку, усунувши усі можливі сумніви, і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

Таким чином, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення. Склад адміністративного правопорушення - це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких те чи інше діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Він складається з: а) об`єкту; б) об`єктивної сторони; в) суб`єкту; г) суб`єктивної сторони.

ОСОБА_1 інкриміновано порушення вимог ч.3 ст.126 КУпАП.

Відповідальність за ч.3ст.126КУпАП настає за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Об`єктивна сторона даного правопорушення виражається у керуванні транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП, визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу.

Відповідно до вимог ст.10 КУпАП, адміністративне правопорушення визначається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо допускала їх настання.

Всупереч викладеному, протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №337943 від 22 травня 2025 року та додані до нього матеріали, не містять відомостей, які би вказували на наявність умислу у ОСОБА_1 на вчинення правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП, а саме: про те, що ОСОБА_1 знав про накладене на нього обмеження у праві керування транспортним засобом.

В матеріалах справи відсутні докази того, що він отримав постанову старшого державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби у місті Львові ЗМУ МЮ від 12.09.2023 року винесену у рамках виконавчого провадження ВП №73788238ь, якою встановлено відповідне тимчасове обмеження боржника у праві керування транспортними засобами.

Згідно з ч.1 ст.28 Закону України «Про виконавче провадження», копії постанов та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром.

Частина 9 статті 71 цього Закону вказує, що вмотивована постанова державного виконавця про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами надсилається сторонам для відома не пізніше наступного робочого дня їх внесення.

Однак, в копії постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, яка міститься в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, не зазначено жодних відомостей щодо виконання державним виконавцем вимог ст.ст.28 та 71 Закону України «Про виконавче провадження».

Відсутні у матеріалах справи й докази отримання ОСОБА_1 зазначеної постанови.

Крім того, відсутнє підтвердження того, що на час скоєння адміністративного правопорушення 22.05.2025 року вищевказане виконавче провадження ВП №73788238 не є закритим і зазначене обмеження діє, а не було скасоване.

Дослідженими матеріали справи, а також, виходячи з пояснень особи, що притягається до адміністративної відповідальності, судом не встановлена обізнаність ОСОБА_1 про накладене на нього обмеження у праві керування транспортним засобом, а отже в діях останнього не вбачається умислу на вчинення правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП.

Тобто, обставини, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, не підтверджені доказами у передбаченому законодавством порядку, належних, допустимих та достовірних доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП працівниками поліції суду не надано та матеріали справи не містять.

Таким чином,надавши оцінку зібраним у справі доказам,прихожу до переконання,що протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №337943 від 22.05.2025 року та додані до протоколу матеріли не є достатніми доказами,котрі дають підстави обґрунтовано вважати,що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення,передбачене ч.3 ст.126 КУпАП.

Суд не є тим органом, який збирає докази на підтвердження вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Це обов`язок органу, який складає протокол, і так само як і обов`язок доведення вини під час розгляду протоколу про адміністративне правопорушення.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, також не повинна доводити свою вину чи невинуватість.

Відповідно до ч.2 ст.255 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, зокрема справу Пол та Одрей Едвардз проти Сполученого Королівства/Pauland Audrey Edwards v the United Kingdom (№46477/99), в якому суд зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

Враховуючи, що протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими доказами не є доказом доведення вини, будь-яких переконливих доказів вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, суду не надано, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 не вбачається складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП.

Верховний Суд у постанові від 08.07.2020 № 463/1352/16-а зазначив, що у силу принципу презумпції невинуватості у справах про адміністративні правопорушення всі сумніви щодо події правопорушення та винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Згідно із ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до ст.129 Конституції України, суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Відповідно до статті 62 Конституції України, положення якої знайшли подальшу конкретизацію в національному законодавстві України, особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому Законом, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Дотримання цих вимог є необхідним елементом процесуальної форми судового розгляду, забезпечує реалізацію закріплених у КУпАП таких засад, як верховенство права, законність, презумпція невинуватості, забезпечення доведеності вини та право на захист.

Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст. 62 Конституції України.

Слід зауважити, що право на справедливий суд гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, прийнятою Радою Європи 04.11.1950, ратифікованою Україною 17.07.1997, відповідно до неї суд встановлює обґрунтованість будь-якого висунутого проти особи обвинувачення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП України, відсутність події і складу адміністративного правопорушення є обставиною, що виключає провадження в справі про адміністративне правопорушення і провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю.

Згідно із ч.1 п. 3 ст.284КУпАП, по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) при наявності обставин, передбачених ст. 247 КУпАП, виносить постанову про закриття справи.

З огляду на викладене, оцінюючи, відповідно до ст.252 КУпАП, надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, беручи до уваги, що органом, яким складено протокол про адміністративне правопорушення, не доведено порушення ОСОБА_1 вимог ч.3 ст.126 КУпАП, суд приходить до висновку про недоведеність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП, а тому провадження у даній справі на підставі п.1 ч.1 ст.247КУпАП підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 126, 221, 247, 277, 280, 283, 284 КУпАП, суддя,-

п о с т а н о в и в :

Провадження по справі відносно ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП, - закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м.Львова протягом десяти днів з дня її винесення і набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Суддя Х.М.Мисько