Справа №461/6042/25
Провадження №3/461/2180/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 серпня 2025 року суддя Галицького районного суду м. Львова Павлюк О. В., представника Львівської митниці Державної митної служби України Лубоцького Б. І., розглянувши адміністративну справу про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, місце народження Миколаївська область, місце роботи пенсіонерка, місце проживання АДРЕСА_1 , Закордонний паспорт НОМЕР_1 від 09.04.2019, виданий 2310,

за ч. 3 ст. 471 Митного Кодексу України, -

В С Т А Н О В И Л А :

05 липня 2025 року близько 11 годин 22 хвилин в зону митного контролю в напрямку виїзд з України, смугою руху «червоний коридор» пункту пропуску «Шегині - Медика» митного поста «Мостиська» Львівської митниці заїхав автобус марки «VDL», реєстраційний номер НОМЕР_2 , де як пасажир слідувала гр. України ОСОБА_1 .

Для здійснення митного контролю гр. ОСОБА_1 подала митну декларацію, у якій вказала про відсутність будь-яких товарів чи предметів, які є обмежені чи заборонені до переміщення через митний кордон України.

Під час проведення візуального огляду вказаного транспортного засобу виникла підозра щодо наявності в ньому товарів та предметів, які є обов?язкові для письмового декларування або товарів та предметів заборонених чи обмежених до переміщення через митний кордон України.

Після завірення декларацій штампом «Під митним контролем № 3879», під час проведення митного огляду транспортного засобу, в багажному відділені, а саме в сумці серед інших ліків (без ознак приховування) був виявлений не задекларований за встановленою формою товар, який відповідно до ст. 471 МК України підпадає під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України, а саме: Пігулки з маркуванням «Relanium» (діюча речовина - діазепам) у кількості 40 шт., що згідно з постановою КМУ № 770 таблиці III списку 2 відноситься до психотропних речовин, обіг яких обмежено і стосовно яких допускаються виключення деяких заходів контролю.

Під час усного опитування та при наданні письмових пояснень гр. ОСОБА_1 вказала, що вказані пігулки належать особисто їй. Про наявність зазначених пігулок гр. ОСОБА_1 у процесі декларування та усного опитування не заявила, у митній декларації не вказала, тобто порушила ст. 257 Митного кодексу України. Даний товар, у встановленому порядку не задекларований і був виявлений під час проведення митного контролю транспортного засобу.

Таким чином, громадянка України, ОСОБА_1 здійснила недекларування товарів, що переміщуються через митний кордон України громадянами шляхом недекларування, тобто, не заявивши за встановленою формою точні відомості про нього, а саме - про його наявність та кількість.

Зазначені дії мають ознаки порушення митних правил, згідно ст. 471 ч. 3 Митного кодексу України.

05.07.2025 УБК та МІМ Львівської митниці на Яворівський районний відділ поліції ГУНІ в Львівській області направили повідомлення № 251/25 про вчинення кримінального правопорушення передбаченого ст. 309 КК України. Вищевказані пігулки були вилучені Яворівським районним відділом поліції.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, яка була належним чином повідомлена про дату, час та місце судового розгляду справи, що стверджується матеріалами справи.

З огляду на те, що особа, яка притягувалася до адміністративної відповідальності, не вживала заходів для явки до суду, не з`явилася після отримання судової повістки, її поведінка свідчить про свідоме затягування розгляду справи з метою закінчення строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого статтею 38 КУпАП.

Європейський суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Окрім того, враховуючи принцип судочинства, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання КУпАП, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).

З метою забезпечення розумних строків розгляду справи, суд вважає за можливе справу розглянути за відсутності ОСОБА_1 на підставі наявних у матеріалах справи доказів.

Представник митниці Лубоцький Б. І. у судовому засіданні протокол підтримав, просив притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбаченого ч. 3 ст. 471 МК України.

Заслухавши представника митниці, перевіривши матеріали справи, вважаю, що у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 471 МК України, виходячи з такого.

Згідно зі ч. 3 ст. 471 МК України, відповідальність настає за недекларування товарів (крім валютних цінностей), що підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території та які переміщуються громадянами.

Положення ст.374 Митного кодексу України визначають, що товари (крім підакцизних), сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 500 євро та сумарна вага яких не перевищує 50 кг, що ввозяться громадянами на митну територію України у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі через інші, ніж відкриті для повітряного сполучення, пункти пропуску через державний кордон України, не підлягають письмовому декларуванню (за винятком товарів, на які відповідно до статті 197 цього Кодексу встановлено обмеження щодо переміщення громадянами через митний кордон України, і випадків, передбачених частиною другою цієї статті) та не є об?єктами оподаткування митними платежами.

Під час проведення митного огляду транспортного засобу марки «VDL», реєстраційний номер НОМЕР_2 , де як пасажир слідувала гр. України ОСОБА_1 , у багажному відділені, а саме в сумці серед інших ліків (без ознак приховування) був виявлений не задекларований за встановленою формою товар, який відповідно до ст. 471 МК України підпадає під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України, а саме: Пігулки з маркуванням «Relanium» (діюча речовина - діазепам) у кількості 40 шт., що згідно з постановою КМУ № 770 таблиці III списку 2 відноситься до психотропних речовин, обіг яких обмежено і стосовно яких допускаються виключення деяких заходів контролю. Під час усного опитування та при наданні письмових пояснень гр. ОСОБА_1 вказала, що вказані пігулки належать особисто їй.

Факт вчинення адміністративного правопорушення стверджується такими даними: протоколом про адміністративне правопорушення № 1015/UA209000/25 від 05.07.2025, до якого ОСОБА_1 зауважень не висловила; копіями паспорта ОСОБА_1 , свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та контрольного талону; актом проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу № UA209040/2025/010425 від 05.07.2025; письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 05.07.2025, у яких остання підтверджує факт перевезення нею товарів, які є предметом порушення митних правил; повідомленням № 251/25 про протиправне діяння, що містить ознаки злочину; доповідною запискою та службовою запискою, та іншими матеріалами справи, які знаходяться у об`єктивному взаємозв`язку між собою, нічим не спростовані, доповнюються та узгоджуються з іншими доказами.

З наведених доказів вбачається, що вони доводять факт вчинення порушення митних правил, зокрема спосіб та порядок проходження митного контролю вказаною особою, обставини виявлення незадекларованого товару, його характеристики, перелік, найменування, вартість та кількість.

Аналізуючи наведені докази по даній справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності будь-яких істотних суперечностей, приходжу до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 471 МК України доведена належним чином.

Вирішуючи питання призначення виду стягнення за порушення митних правил, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи правопорушника, обставин справи, суд дійшов до висновку, що до ОСОБА_1 необхідно застосувати стягнення у виді штрафу у межах, встановлених санкцією ч. 3 ст. 471 МК України, з конфіскацією товарів, оскільки такі, відповідно до наведених вище нормативних актів, обмежені до переміщення через митний кордон України.

Відповідно до ст. 487 МК України, провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а у частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

У ст. 40-1 КУпАП передбачено, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного з правопорушника стягується 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ст.ст.458, 459, 461, 471, 486, 527, 528 МК України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

1. ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 471 Митного кодексу України, та накласти на неї стягнення у виді штрафу в розмірі трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5100,00 гривень.

2. Товар, вилучений згідно з протоколом про порушення митних правил № 1015/UA209000/2025 від 05.07.2025, - конфіскувати в дохід держави.

3. Стягнути зі ОСОБА_1 на користь держави в особі Державної судової адміністрації України 605,60 гривень судового збору.

Постанова може бути оскаржена упродовж десяти днів з дня її винесення.

Відповідно до ст. 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі відсутності самостійного заробітку в осіб віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років, які вчинили адміністративне правопорушення, штраф стягується з батьків або осіб, які їх замінюють. Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України, за винятком штрафу, що стягується на місці вчинення правопорушення, якщо інше не встановлено законодавством України. У разі несплати штрафу на місці вчинення адміністративного правопорушення документ, що підтверджує його сплату, або його копія не пізніше трьох робочих днів після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті, надсилається правопорушником до органу (посадовій особі), який виніс постанову про накладення цього штрафу.

Згідно зі ст. 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується:

- подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу;

- витрати на облік зазначених правопорушень.

Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Суддя Ольга ПАВЛЮК