Справа № 638/4306/25
Провадження № 3/638/1981/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2025 року м. Харків

Шевченківський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді - Яковлевої В.М.,

за участю секретаря судового засідання - Сікорського А.С.,

прокурорів: Ширіна С.М., Мельничук О.А.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

захисника адвоката Бардіна І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові адміністративний матеріал, який надійшов з 7-го Управління стратегічних розслідувань в Харківській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , українця, громадянина України, працює головним спеціалістом-інженером-економістом відділу маркетингу та менеджменту управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1

за частиною першою статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП),

в с т ан о в и в:

ОСОБА_1 , займаючи посаду головного спеціаліста- -інженера-економіста відділу маркетингу та менеджменту управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, будучи відповідно до п. п. в п. 1 ч. 1 ст. З Закону № 1700-VII суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону, усупереч вимогам п. 27 р. XIII «Прикінцеві положення» вказаного Закону несвоєчасно, а саме: 01.02.2024 о 14 год 13 хв, без поважних причин подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, щорічну за 2022 рік шляхом заповнення відповідної форми на офіційному веб-сайті Національного агенства з питань запобігання корупції, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 172- 6КУпАП.

Так, розпорядженням Харківського міського голови від 02.04.2010 № 681 ОСОБА_1 з 06.04.2010 призначено на посаду головного спеціаліста- -інженера-економіста відділу маркетингу та менеджменту управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, присвоєно 13 ранг посадової особи місцевого самоврядування.

ОСОБА_1 06.04.2010 склав присягу посадової особи місцевого самоврядування.

Так, ОСОБА_1 , 01.02.2024 о 14.13 подав щорічну декларацію за 2022 рік шляхом заповнення відповідної форми на офіційному веб - сайті Національного агентства з питань запобігання корупції.

Гіперпосилання на декларацію в Єдиному державному реєстрі декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави та місцевого самоврядування: https://public.nazk.gov.ua/documents/9cc51d235-b28f-46f8-be94-420de13d3daf.

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 щорічну декларацію за 2022 рік (яку відповідно до п. 27 р. XIII «Прикінцеві положення» Закону № 1700-VІІ повинен був подати не пізніше 31.01.2024) подав 01.02.2024, тобто несвоєчасно.

Таким чином, ОСОБА_1 , будучи головним спеціалістом- -інженером-економістом відділу маркетингу та менеджменту управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, будучи згідно з п. п. в п. 1 ч. 1 ст. З Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону, несвоєчасно, а саме: 01.02.2024 о 14.13, без поважних причин подав щорічну декларацію за 2022 рік, шляхом заповнення відповідної форми на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП

У судовому засіданні захисник ОСОБА_1 - адвокат Бардін І.С. просив закрити провадження по справі на підставі ст. 247 КУпАП узв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності на підставі ст.22КУпАПузв`язкузмалозначністю, обмежившисьоголошенням усного зауваження, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити напідставі ст.284 КУпАП, у випадку прийняття судом рішення про відмову в закритті провадженняпосправі напідставі ст. 247 КУпАП.

Вказав, що у подальшому буде ставитися до цього обов`язку щодо подання декларації більш уважніше та сумлінного його виконувати. Крім того, просив суд звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням, зважаючи на те, що дана особа подав вказану декларацію із затримкою менше ніж на добу, інформація в ній викладена повністю, нічого не приховано та виникло жодних негативних наслідків. При цьому декларацію подано добровільно і бо перевірок з боку будь-кого.

Просив направити матеріали на дооформлення, оскільки протокол складено неуповноваженою на те особою.

Також подав письмові заперечення на протокол, згідно яких, просив визнати недопустимими докази, які пан ОСОБА_2 додав до матеріалів справи, бо такі документи не були належним чином посвідчені, та, окрім іншого, врахувати факт відсутності в матеріалах справи доказів про наявність повноважень в особи, яка скала протокол, бо пан ОСОБА_2 наразі не має відповідних повноважень. Закрити провадження по справі на підставі ст. 247 КУпАП у зв`язку зі спливом строків притягнення до відповідальності та/або відсутності складу адміністративного правопорушення. Звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП у зв`язку з малозначністю, обмежившись оголошенням усного зауваження.

Окрім того, судом було розглянуто та задоволено частково клопотання сторони захисту про допит свідків.

ОСОБА_1 підтримав позицію захисника, та зазначив, що безпосередньо факт несвоєчасного подання декларації він визнає.

Прокурор Мельничук О.А. у судовому засіданні зазначила, що ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді головного спеціаліста- -інженера-економіста відділу маркетингу та менеджменту управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, на виконання вимог ч.1 ст.45, п. 2-7 розділу XIII «Прикінцевих положень» Закону, повинен був подати щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави та місцевого самоврядування за 2022 рік у строк до 31 січня 2024 року.

У судовому засіданні свідки ОСОБА_3 , ОСОБА_4 зазначили про активну громадську та волонтерську діяльність ОСОБА_1 , надання допомоги мешканцям та військовослужбовцям під час дії воєнного стану.

Проте, ОСОБА_1 подав щорічну декларацію особи, уповноважена на виконання функцій держави та місцевого самоврядування за 2022 рік лише 01.02.2024, тобто несвоєчасно, без поважних причин, чим фактично порушив вимоги ч.1 ст.45, п.2-7 розділу XIII «Прикінцевих положень» Закону, таким чином вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за вчинення якого передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи, які є належними, допустимими, та такими, які повністю доводять вину останнього у вчиненні адміністративних правопорушень, за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення № 112 від 04.03.2025.

Отже, матеріалами справи підтверджено, натомість, стороною захисту, а також показами свідків не спростовано наявності в діях ОСОБА_1 складу даного адміністративного правопорушення.

У зв`язку з чим просила суд визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, накласти на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян. Надав суду висновок щодо наявності ознак адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, в адміністративній справі стосовно ОСОБА_1 ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Заслухавши пояснення учасників справи, покази свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 КУпАП).

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності (ст. 9 КУпАП).

Частина перша статті 172-6 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування

Відповідно до ст. 2, ч. 2 ст. 11 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно- дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету. Посадова особа місцевого самоврядування, яка вперше приймається на службу в органи місцевого самоврядування, вважається такою, що вступила на посаду, з моменту складення Присяги.

Згідно з абз. 5 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» прийняття на службу в органи місцевого самоврядування здійснюється: на посади керівника секретаріату (керуючого справами) районної, обласної ради, керуючого справами виконавчого апарату обласних і районних рад, керівників відділів, управлінь та інших працівників органів місцевого самоврядування шляхом призначення відповідно сільським, селищним, міським головою, головою районної, районної у місті, обласної ради на конкурсній основі чи за іншою процедурою, передбаченою законодавством України.

Судом встановлено, що розпорядженням Харківського міського голови від 02.04.2010 № 681 ОСОБА_1 з 06.04.2010 призначено на посаду головного спеціаліста- -інженера-економіста відділу маркетингу та менеджменту управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, присвоєно 13 ранг посадової особи місцевого самоврядування.

ОСОБА_1 06.04.2010 склав присягу посадової особи місцевого самоврядування.

Абзацом 3 ст. 7 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» на посадових осіб місцевого самоврядування поширюється дія Закону України "Про запобігання корупції" та законодавства України про працю з урахуванням особливостей, передбачених цим Законом.

Відповідно до п. п. в п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону № 1700-VII посадові особи місцевого самоврядування є суб`єктами, на яких поширюється дія Закону № 1700-VII

Таким чином, ОСОБА_1 , будучи посадовою особою місцевого самоврядування, є суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону.

Статтею 13 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» встановлено, що посадові особи місцевого самоврядування зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в порядку, встановленому Законом України «Про запобігання корупції».

Відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності

Згідно з абз. 16 ч. 1 ст. 1 Закону № 1700-VII суб`єкти декларування - особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а", "в"-"ґ" пункту 2, пункті 4 частини першої статті 3 цього Закону, інші особи, які зобов`язані подавати декларацію відповідно до цього Закону

Приміткою до ст. 172-6 КУпАП встановлено, що суб`єктами правопорушень у цій статті (крім правопорушень, визначених частинами другою та цієї статті, у частині неповідомлення або несвоєчасного повідомлення про суттєві зміни у майновому стані) є особи, які відповідно до частин першої та другої статті 45 Закону України "Про запобігання корупції" зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування

Згідно з ч. 1 ст. 45 Закону особи, зазначені у пункті 1 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Відповідно до п. 1 ч. 2 розділу II Порядку заповнення та подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого наказом Національного агентства з питань запобігання корупції від 23.07.2021 № 449/21, щорічна декларація - декларація, яка подається відповідно до частини першої статті 45 Закону (щороку), абзацу другого частини другої статті 45 Закону (після припинення діяльності (після звільнення)) у період з 00 годин 00 хвилин 01 січня до 00 годин 00 хвилин 01 квітня. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація, та містить інформацію станом на 31 грудня звітного року.

Підпунктом 1 п. 1 Закону України «Про захист інтересів суб`єктів подання звітності та інших документів у період дії воєнного стану або стану війни» встановлено, що фізичні особи, фізичні особи - підприємці, юридичні особи, крім тих, які наділені бюджетними повноваженнями згідно із законодавством, подають облікові, фінансові, бухгалтерські, розрахункові, аудиторські звіти та будь-які інші документи, подання яких вимагається відповідно до норм чинного законодавства в документальній та/або в електронній формі, протягом трьох місяців після припинення чи скасування воєнного стану або стану війни за весь період неподання звітності чи обов`язку подати документи

Враховуючи викладене, у період дії воєнного стану або стану війни в осіб, зазначених у п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону № 1700-VII, немає обов`язку, передбаченого ст. 45 цього Закону, щодо подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Проте Законом України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану», який набрав чинності 12.10.2023, зазначений обов`язок поновлено.

Зокрема, згідно з п. 27 р. XIII «Прикінцеві положення» Закону № 1700-VII встановлено, що особи, які у 2022-2023 роках не подали декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до статті 45 цього Закону, і кінцевий строк для подання яких настав до дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану», подають такі декларації не пізніше 31 січня 2024 року

Згідно з абз. 12 ч. 1 ст. 1 Закону № 1700-VІІ правопорушення, пов`язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність

Склад вказаного правопорушення є формальним, тобто таким, який не передбачає наслідків як обов`язкового елементу об`єктивної сторони, в той час як обов`язковим елементом об`єктивної сторони формального складу завжди є діяння

Так, відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, ОСОБА_1 , 01.02.2024 об 14.13 подав щорічну декларацію за 2022 рік шляхом заповнення відповідної форми на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції

Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, іншими документами тощо

На підставі досліджених під час судового розгляду доказів, суд вважає, що винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, знайшла своє повне підтвердження в суді та підтверджується наступними доказами

- протоколом про адміністративне правопорушення № 112 від 04 березня 2025 року;

- положенням про 7-е Управління стратегічних розслідувань в Харківській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України (витяг);

- довідкою про те, що ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. ст. 172-4-179-9 КУпАП станом на 04.03.2025 не притягувався;

- повідомленням про факт неподання чи несвоєчасного подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування ОСОБА_1 ;

- роздруківкою щодо послідовності дій користувача Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування ОСОБА_1 ;

- листом від 05.02.2025 № 925 щодо надання інформації заступника директора Департаменту економіки та комунального майна управління комунального майна та приватизації Харківської міської ради О. Кравченка;

- розпорядженням від 02.04.2010 № 681 про призначення ОСОБА_1 на посаду головного спеціаліста- -інженера-економіста відділу маркетингу та менеджменту управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, присвоєно 13 ранг посадової особи місцевого самоврядування;

- посадовою інструкцією головного спеціаліста- інженера-економіста відділу маркетингу та менеджменту управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради;

- присягою ОСОБА_1 як посадової особи місцевого самоврядування від 06.04.2010 року;

- відомостями з Єдиного державного реєстру декларацій, з якого вбачається, що ОСОБА_1 01.02.2024 об 14.13 подав щорічну декларацію за 2022 рік шляхом заповнення відповідної форми на офіційному веб - сайті Національного агентства з питань запобігання корупції;

- поясненнями ОСОБА_1 , який підтвердив, що несвоєчасно подав декларацію за 2022 рік.

Вище перелічені докази у розумінні ст. 251 КУпАП України суд визнає належними, допустимими, та такими, які повністю доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, №112 від 04 березня 2025 року.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

При встановленні наявності у діях особи складу адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, такими суб`єктами повинні обов`язково з`ясовуватися обставини щодо віднесення суб`єкта адміністративного правопорушення до осіб, на яких поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», щодо несвоєчасності подання ним декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, а також обставини щодо наявності або відсутності у такої особи поважних причин несвоєчасної подачі декларації.

Водночас, суд відхиляє доводи сторони захисту щодо поважних причин та обставин неподання декларації, зважаючи на те, що належних та достатніх доказів, які б достеменно свідчили про поважність причин несвоєчасного подання ОСОБА_5 , щорічної декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, суду не надано.

При цьому свідки зазначили про те, що ОСОБА_1 мав доступ до Інтернету та технічних засобів,а, відтак, і мав технічну можливість.

Більше того, особисто ОСОБА_1 у судовому засіданні також цей факт не заперечував та повністю визнав факт несвоєчасного подання декларації.

Суд наголошує, що саме на суб`єкта декларування покладено обов`язок вжити заходів щодо вчасного подання декларації. Таким чином, внаслідок власної бездіяльності, яка полягала у невжитті заходів щодо подання саме щорічної декларації у визначений законом строк, було вчинено порушення антикорупційного законодавства.

Суб`єктивна сторона вказаного правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу. З огляду на ту обставину, що ОСОБА_1 був обізнаним щодо свого обов`язку та мав можливість його виконати, оскільки доказів наявності поважних причин, які перешкоджали подати декларацію вчасно, суду надано не було.

Враховуючи викладене, суд вважає доведеним вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, оскільки він, будучи головним спеціалістом- інженером-економістом відділу маркетингу та менеджменту управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, відповідно, згідно з п. п. в п. 1 ч. 1 ст. З Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону, несвоєчасно, а саме: 01.02.2024 о 14.13, без поважних причин подав щорічну декларацію за 2022 рік, шляхом заповнення відповідної форми на офіційному вебсайті Національного агентства з питань запобігання корупції.

Таким чином, ОСОБА_1 не виконав вимоги п. 27 р. XIII «Прикінцеві положення» Закону України «Про запобігання корупції», у зв`язку з чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Також відповідно до листа ВССУ від 22.05.2017 року «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією» конструктивною ознакою цього правопорушення є також несвоєчасне подання декларації без поважних на те причин. Тобто за наявності останніх відповідальність за аналізованою частиною статті виключається. Під поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв`язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою тощо.

ОСОБА_1 не надано доказів наявності обставин, зазначених вище, які перешкоджали або унеможливили б своєчасне подання ним відповідних декларацій.

У свою чергу, скріншот з Єдиного державного реєстру Декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, достеменно свідчить та підтверджує факти несвоєчасного подання декларацій.

При цьому сторона захисту у судовому засіданні по суті не оспорювали сам факт несвоєчасного подання зазначеної декларації ОСОБА_1 , разом із тим, просили застосувати до нього положення ст. 22 КУпАП у зв`язку з малозначністю вчиненого діяння.

Щодо заявленого захисником клопотання про звільнення на підставі ст. 22 КУпАП слід зазначити наступне.

Так, згідно ст. 22 КУпАП, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Однак чинними нормами КУпАП не визначається поняття малозначності вчиненного правопорушення та виключного переліку діянь, які можуть вважатися малозначними.

У кожному конкретному випадку судом має вирішуватися питання про визнання діяння малозначним, виходячи з того, що його наслідки не представляють суспільної шкідливості, не завдали або не здатні завдати значної шкоди суспільним або державним інтересам, правам та свободам інших осіб.

Статтею 5 Конвенції ООН проти корупції, ратифікованої Україною Законом №251-V від 18.10.2006 року,передбачено, що кожнаДержава-учасниця, згідно з основоположними принципами своєї правової системи, розробляє й здійснює або проводить ефективну скоординовану політику протидії корупції, яка сприяє участі суспільства і яка відображає принципи правопорядку, належного управління державними справами й державним майном, чесності й непідкупності, прозорості й відповідальності (п.1). Кожна Держава-учасниця прагне періодично проводити оцінку відповідних правових інструментів й адміністративних заходів з метою визначення їхньої адекватності з точки зору запобігання корупції та боротьби з нею (ч.3).

Корупційне правопорушення- діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою зазначеною у ч.1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність (ст.1 вказаного Закону).

Застосування ст. 22 КУпАП є неможливим, оскільки це суттєво знижує ефективність протидії корупції, дозволяє правопорушнику уникнути передбаченої Законом відповідальності.

Більше того, факт вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією не може визнаватись малозначним, оскільки його вчинення порушує встановлені антикорупційним законодавством вимоги, заборони та обмеження, посягає на порядок реалізації особами таких органів, наданої їм влади та посадових повноважень, дискредитує органи влади та місцевого самоврядування. Протидія корупційним та пов`язаним з корупцією проявам, створення атмосфери суспільного неприйняття таких вчинків на сьогодні є винятково актуальними і принциповість під час призначення стягнення за порушення вказаної категорії справ буде істотно сприяти запобіганню правопорушенням у цій сфері.

Водночас, одним з основоположних принципів діяльності із запобігання і протидії корупції є невідворотність відповідальності за вчинення корупційних правопорушень, оскільки ці правопорушення несуть негативні наслідки, які можуть виявитися у підриві авторитету державних органів та органів місцевого самоврядування та зашкодити суспільним інтересам.

Разом з тим, в суспільстві не повинно бути сумнівів у порядності (доброчесності) публічної служби, тому за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, особа повинна нести відповідальність, передбачену Законом.

Крім того, відсутність істотної шкоди інтересам суспільства, а також відсутність прямого умислу на вчинення правопорушення, не є критерієм, за яким можливо оцінити малозначність діяння, оскільки, відповідно до принципу індивідуалізації, дії, вчинені особами,які притягуються до відповідальності в подальшому можуть слугувати негативним прикладом для інших суб`єктів адміністративних правопорушень за корупційні діяння.

Суд вказує, що положеннями статті 22 КУпАП передбачено, що при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

При цьому з огляду на підвищену суспільну небезпечність адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 176-2 КУпАП, яке вчинено ОСОБА_1 , за відсутності інших обставин, які її знижують, пропущення ним строку подачі щорічної декларації, з метою дотримання принципів запобігання та протидії корупції, в т. ч. відкритості та прозорості діяльності органів державної влади суд не вбачає підстав для його звільнення від адміністративної відповідальності за ст. 22 КУпАП.

У судовому засіданні не встановлено обставин для визнання вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення малозначним, а тому клопотання про звільнення від відповідальності задоволенню не підлягає.

Так згідно з положеннями статті 23 КУпАП адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до частини другої статті 33 КУпАП при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставин, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення згідно зі статтею 34 КУпАП, судом не встановлено.

Обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення згідно зі статтею 35 КУпАП, судом не встановлено.

Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами (ст. 23 КУпАП).

Водночас, суд враховує обставини вчиненого адміністративного правопорушення, позитивні харастеристики, зокрема надані покази свідків, та дані про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, ступінь його вини, вважає необхідним та достатнім для виховання ОСОБА_1 та запобігання вчиненню ним нових правопорушень накласти адміністративне стягнення у виді мінімального штрафу, яке буде справедливим, необхідним та достатнім для виправлення та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Крім того, слід зауважити, що датою виявлення адміністративних правопорушень у цій справі, є саме дата складення протоколу про адміністративні правопорушення, оскільки всі інші дії , які вчинялись посадовими особами 7-го управління (з обслуговування Харківської області) Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України до складення цих протоколу, свідчать лише про проведення процесуальних дій для отримання певних відомостей, які підтверджують чи спростовують вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

Отримання саме цих відомостей і стало підставою для складення протоколу у цій справі, а тому твердження про порушення строку є необґрунтованими.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права - однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях ЄКПЛ, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 172-6 КУпАП, враховуючи умови та характер вчиненого адміністративного правопорушення, особу правопорушника: вік, соціальне положення, ступінь його вини та ставлення до вчиненого, вважаю за необхідне та достатнє для виховання особи, запобігання вчинення нових правопорушень застосувати адміністративне стягнення, в межах санкції статті, у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що є достатньою мірою відповідальності з метою його виховання, а також запобігання вчиненню нових правопорушень.

Відповідно до статті 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI від 08 липня 2011 року, у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, ставка судового збору складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином на підставі ст. 40-1 КУпАП з ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Керуючись ст. 40-1, 172-6, 245, 251, 252, 268, 283, 284, 285, 294 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотань захисника ОСОБА_1 - Бардіна Іллі Сергійовича про направлення на доопрацювання, закриття провадження у справі, а також про звільнення від адміністративної відповідальності у зв`язку з малозначністю скоєного адміністративного правопорушення відмовити.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. Роз`яснити, що у випадку несплати накладеного штрафу у передбачений законом строк, може бути застосовано подвійне стягнення штрафу в порядку ст. 308 КУпАП, тобто у випадку примусового виконання постанови суду.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду у десятиденний строк з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Харкова.

Постанова набирає законної сили після закінчення десятиденного строку її оскарження.

Повний текст постанови складено 06 серпня 2025 року.

Суддя В. М. Яковлева