Номер провадження 3/521/4660/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 серпня 2025 року м. Одеса

Суддя Хаджибейського районного суду міста Одеси Федоренко Т.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з Державної аудиторської служби України Південного офісу Держаудитслужби відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючої заступником директора-головним бухгалтером КУ «Центр фінансування та господарської діяльності закладів та установ системи освіти Хаджибейського району м.Одеси», зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.164-12 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

Головний бухгалтер КУ «Центр фінансування та господарської діяльності закладів та установ системи освіти Хаджибейського району м.Одеси» ОСОБА_1 вчинила порушення бюджетного законодавства, взяття зобов`язань з перевищенням повноважень на відповідний рік, а саме: встановлено покриття видатків спеціального фонду кошторису за рахунок коштів загального фонду кошторису на оплату комунальних та експлуатаційних послуг (протягом 2024 року за рахунок коштів загального фонду проводилась оплата комунальних послуг, які фактично були спожиті та відшкодовані орендарями, без відновлення касових видатків, що призвело до необґрунтованого використання коштів загального фонду. Також, протягом 2024 року за рахунок коштів загального фонду проведені видатки на виплату заробітної плати з нарахуваннями обслуговуючому персоналу закладів освіти, які фактично були задіяні при наданні платної послуги (утримання приміщень, наданих в оренду), вартість якої була відшкодована орендарями, що призвело до необґрунтованого використання коштів загального фонду); місце вчинення - Комунальна установа «Центр фінансування та господарської діяльності закладів та установ системи освіти Халжибейського району м.Одеси», вул. 65078. Одеська область, м.Одеса, вул. Генерала Петрова, буд. 22; період вчинення - з 01.01.2024 по 31.12,2024; сума матеріальної шкоди - 996 703,6 гривень. Правопорушення виявлено при ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Комунальної установи «Центр фінансування та господарської діяльності закладів та установ системи освіти Хаджибейського району м. Одеси» (далі - Комунальна установа) за період з 01.06.2021 по 31.03.2025 підпорядкованої Департаменту освіти та науки Одеської міської ради. 65078, Одеська область, м. Одеса, вул. Генерала Петрова, буд. 22. Акт ревізії від 17.06.2025 №151503-11/97, який підписано без заперечень.

За даним фактом працівниками Державної аудиторської служби України Південного офісу Держаудитслужби складено протокол про адміністративне правопорушення від 23.06.2025 року №15-0089/2025/пр відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.163-1 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину визнала, просила її суворо не карати.

Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, запобігання правопорушенням, виховання громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 38КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

Якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - шостій цієї статті.

Визначення на законодавчому рівні у ст. 38КУпАП тривалості строків накладення адміністративного стягнення безпосередньо пов`язано з можливістю реального впливу адміністративної відповідальності на суспільні відносини, поведінку суб`єктів, їхню правосвідомість тощо, тобто з можливістю реалізації функцій адміністративної відповідальності, яка втрачається з плином часу.

Слід зазначити, що встановлення законодавцем строку давності притягнення до відповідальності є важливою гарантією прав особи, що випливає з принципу правової визначеності, який є елементом принципу верховенства права. У зв`язку з цим тлумачення положень частини другої ст. 38КУпАП не може носити довільного характеру та розумітися суто формально.

Суд зважає, що норми КУпАП не містять визначення поняття «триваюче правопорушення». Проте, як зазначено у листі Міністерства юстиції України від 02 серпня 2013 року №6802-0-4-13/11, в теорії адміністративного права «триваючими» визначаються правопорушення, які, почавшись з якоїсь протиправної дії або бездіяльності, здійснюються потім безперервно шляхом невиконання обов`язку. Початковим моментом такого діяння може бути активна дія або бездіяльність, коли винний або не виконує конкретний покладений на нього обов`язок, або виконує його не повністю чи неналежним чином.

Як вбачається з правових висновків, викладених в п. 17, 18 постанови Верховного Суду від 03.05.2018 року по справі № 487/2854/17, Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить визначення поняття "триваюче" правопорушення. Проте, в теорії адміністративного права під триваючим правопорушенням розуміють тривале невиконання вимог правової норми у вигляді дії або бездіяльності. Характер триваючого правопорушення оцінюється судом в кожному конкретному випадку індивідуально.

Верховний Суд у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 804/401/17 зазначив, що триваюче правопорушення - це проступок, пов`язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом. Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконанням обов`язку відповідним суб`єктом або припиненням дії відповідної норми закону.

Згідно витягу з акту ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Комунальної установи «Центр фінансування та господарської діяльності закладів та установ системи освіти Хаджибейського району м. Одеси» від 31.03.2025 року №151503-11/97 вбачається, що ревізією наявності фактів покриття видатків, пов`язаних з наданням платних послуг (відшкодування орендарями вартості спожитих комунальних послуг) за рахунок коштів загального фонду встановлено, що на порушення вимог ч.8 ст.13, ч.4 ст.23 Бюджетного кодексу України, п. 46, п. 49 Порядку № 228 протягом 2022-2024 років за рахунок коштів загального фонду проводилась оплата комунальних послуг, які фактично були спожиті та відшкодовані орендарями, без відновлення касових видатків. Відповідне порушення призвело до необґрунтованого використання коштів загального фонду протягом 2024 року на загальну суму 741 889,56 грн та відповідно до вимог п. 20 ч. 1 ст. 116 Бюджетного кодексу є бюджетним правопорушенням (розрахунок у додатку 100 до акта). Крім того, протягом періоду з 01.01.2022 по 31.12.2024 видатки на утримання обслуговуючого персоналу, який був задіяний у наданні платної послуги (утримання майна, переданого в оренду) здійснювались виключно за рахунок коштів загального фонду кошторису Центру без відновлення касових видатків. Таким чином, на порушення вимог ч.8 ст.13, ч.4 ст.23 Бюджетного кодексу України, п.23, п.46, п.49 Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2002 року № 228, протягом 2024 року за рахунок коштів загального фонду проведені видатки на заробітну плату з нарахуваннями обслуговуючого персоналу, які фактйчно були спожиті та вартість яких була відшкодована орендарями. Відповідне порушення призвело до необгрунтованого використання коштів загального фонду кошторису на загальну суму 254 814,04 грн та відповідно до вимог п.20 ч.1 ст.116 Бюджетного кодексу України є бюджетним правопорушенням. Вжитими під час ревізії заходами зазначені порушення усунені в повному обсязі шляхом перерахування коштів у сумі 996703,6 грн. в дохід місцевого бюджету.

Таким чином, правопорушення було виявлено під час проведення ревізії та саме під час ревізії вказане порушення було припинено та усунуті порушення шляхом перерахування коштів в дохід місцевого бюджету. У зв`язку з чим, в діях ОСОБА_1 встановлено триваюче правопорушення

Згідно з ч. ч. 1,2,3 ст. 13 Бюджетного кодексу України бюджет може складатися із загального та спеціального фондів. Складовими частинами загального фонду бюджету є: 1) всі доходи бюджету, крім тих, що призначені для зарахування до спеціального фонду бюджету; 2) всі видатки бюджету, що здійснюються за рахунок надходжень загального фонду бюджету; 3 )кредитування бюджету (повернення кредитів до бюджету без визначення цільового спрямування та надання кредитів з бюджету, що здійснюється за рахунок надходжень загального фонду бюджету); 4) фінансування загального фонду бюджету. Складовими частинами спеціального фонду бюджету є: 1)доходи бюджету (включаючи власні надходження бюджетних установ),які мають цільове спрямування; 2)видатки бюджету, що здійснюються за рахунок конкретно визначених надходжень спеціального фонду бюджету(утому числі власних надходжень бюджетних установ); 3)кредитування бюджету (повернення кредитів до бюджету з визначенням цільового спрямування та надання кредитів з бюджету, що здійснюється за рахунок конкретно визначених надходжень спеціального фонду бюджету); 4) фінансування спеціального фонду бюджету.

Відповідно до ч.8 ст.13 Бюджетного кодексу України платежі за рахунок спеціального фонду бюджету здійснюються в межах коштів, що фактично надійшли до цього фонду на відповідну мету (з дотриманням вимог частини другої статті 57цього Кодексу), якщо цим Кодексом та/або законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) не встановлено інше.

Відповідно до п.7 ч.5 ст.22 Бюджетного кодексу України, головний розпорядник бюджетних коштів: здійснює управління бюджетними коштами у межах встановлених йому бюджетних повноважень, забезпечуючи ефективне, результативне і цільове використання бюджетних коштів, організацію та координацію роботи розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня та одержувачів бюджетних коштів у бюджетному процесі.

Згідно із ч.4 ст.23 Бюджетного кодексу України Витрати спеціального фонду бюджету мають постійне бюджетне призначення, яке дає право провадити їх виключно в межах і за рахунок фактичних надходжень спеціального фонду бюджету (з дотриманням вимог частини другої статті 57цього Кодексу), якщо цим Кодексом та/або законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) не встановлено інше.

Згідно з п.46 Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого постановою КМУ від 28.02.2002 №228 розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов`язання за спеціальним фондом бюджету виключно в межах відповідних фактичних надходжень до такого фонду (з дотриманням вимог частини другої статті 57 Бюджетного кодексу України, якщо інше не передбачено законодавством.

Згідно з п.49 вказаного Порядку видатки бюджету та надання кредитів з бюджету спеціального фонду бюджету провадяться виключно в межах і за рахунок відповідних надходжень до цього фонду на підставі кошторисів з урахуванням внесених до них змін.

Таким чином, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.164-12 КУпАП - взяття зобов`язань з перевищенням повноважень, встановлених Бюджетним кодексом України чи законом про Державний бюджет України на відповідний рік.

Вина ОСОБА_1 підтверджується зібраними по справі доказами, а саме протоколом про адміністративне правопорушення від 23.06.2025 року №15-0089/2025/пр, актом ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Комунальної установи «Центр фінансування та господарської діяльності закладів та установ системи освіти Хаджибейського району м.Одеси» від 31.03.2025 року №151503-11/97, який не оскаржений та не скасований, незаконним не визнаний, поясненнями ОСОБА_1 , відповідно до яких остання підтверджує обставини викладені в протоколі, заявою ОСОБА_1 про визнання вини.

Вирішуючи питання про вид і розмір адміністративного стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Враховуючи те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, з метою дотримання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, суд дійшов до висновку, що необхідним та достатнім є вид адміністративного стягнення у виді накладення штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до статті 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення уразі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Вимогами ст. 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності сплачує судовий збір за ставкою 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ст. ст. 9-11, 164-12, 221, 252, 283, 284 КУпАП, суддя-

П О С Т А Н О В И В :

Визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.164-12 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом встановленого законом строку з дня її винесення.

Суддя Т.І.Федоренко