Номер провадження: 33/813/1489/25
Головуючий у першій інстанції Громік Д. Д.
Доповідач Карташов О. Ю.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.08.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Карташова О.Ю.

за участю секретаря судового засідання Рудуман А.О.

представника особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Гетманченко Івана Сергійовича

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Одесі клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу адвоката Гетманченко Івана Сергійовича який діє в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Малиновського районного суду міста Одеси від 16 грудня 2024 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Малиновського районного суду міста Одеси від 16 грудня 2024 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП невідомо, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень на користь держави, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 гривень 60 копійок.

Як вбачається з постанови суду першої інстанції, до Малиновського районного суду м. Одеси надійшли матеріали з Управління патрульної поліції в Одеській області про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України.

03.11.2024 року, о 23 год. 51 хв. в м. Одесі, по вул. Балківська, 128Б, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Dacia Logan» державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснив виїзд на перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофора та був з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 «Правил дорожнього руху», затверджених Постановою КМУ від 10.10.2001 року № 1306.

Не погоджуючись з вказаною постановою судді районного суду адвокат Гетманченко І.С. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на її незаконність та істотні порушення норм матеріального та процесуального права, просить оскаржувану постанову скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

В поданій апеляційній скарзі сторона захисту не ставить під сумнів зібрані докази працівників поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №165719 від 04.11.2024 року, а навпаки просить апеляційного суд визнати невинуватим ОСОБА_1 в інкримінованому йому адміністративному правопорушенні, через не здійснення керування т/з останнім в тих умовах, в яких було викладене працівниками поліції.

Зокрема вказує, що з відеозаписів, які долучені до матеріалів справи особа правопорушник, не є ОСОБА_1 , і вказане підтверджується долученими до апеляційної скарги кольоровими копіями паспорту для виїзду за кордон, паспортом громадянина України, водійським посвідченням. ОСОБА_1 не має жодного відношення до адміністративного правопорушення, зазначеного у протоколі серії ЕПР 1 № 165719 від 04.11.2024 року. Крім того, посвідчення водія серії НОМЕР_2 яке зазначено у протоколі має статус загублено, і особа яка представилась працівникам поліції як ОСОБА_1 використала посвідчення яке було загублене ще в 2013 році і відповідно є недійсним.

В скарзі наголошується, що ОСОБА_1 перетнув кордон MD PALANKA автомобілем 20.05.2022 році, що підтверджується відповідною відміткою у закордонному паспорті. ОСОБА_1 залишив Україну 20.05.2022 році та перебував в трудових відносинах в країні Бельгія у період з 01.10.2022 року по 23.12.2024 року без повернення в Україну до теперішнього часу. Вказані відомості також підтверджуються довідкою про професійну діяльність та відомостями з Адміністрації Держприкордонної служби за № 1579 від 13.06.2025 року.

Також, в скарзі зазначається, що власником автомобіля «Dacia Logan» державний номерний знак НОМЕР_1 , є ОСОБА_2 , і з його письмових пояснень вбачається, що він є власником вищезазначеного автомобіля вже тривалий час, ОСОБА_1 він не знає та ніколи про нього не чув. Був випадок, коли ОСОБА_2 давав свій автомобіль знайомому військовослужбовцю, і йому на мобільний додаток «Дія» надійшов штраф, але він перевів його на порушника, тобто на особу, яка керувала т/з.

Щодо поновлення строку на апеляційне оскарження, в апеляційній скарзі зазначено, що справа розглянута без повідомлення ОСОБА_1 , дані проживання та мобільний номер телефону які зазначені в протоколі ніякого відношення до останнього не мають. Фактично про зміст оскаржуваної постанови ОСОБА_1 стало відомо 20.06.2025 року від захисника.

Заслухавши в судовому засіданні пояснення представника ОСОБА_1 адвоката Гетманченко І.С. в підтримку доводів апеляційної скарги та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення. Перевіривши доводи клопотання про поновлення строку та доводи апеляційної скарги, суд приходить до наступного.

Щодо клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Так, статтею 294 КУпАП передбачено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст. 7 та ч.1 ст. 287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Пропущений особою строк на апеляційне оскарження поновляється судом лише за наявності належним чином мотивованого клопотання, у якому повинні бути викладені обставини, що слугували поважними причинами пропуску такого строку, а також обґрунтування того, в чому саме полягає поважність причин пропуску цього строку та яким саме чином такі обставини могли завадити особі оскаржити постанову суду в передбачений законом строк.

Представник ОСОБА_1 адвокат Гетманченко І.С. вказує, що в розгляді справи в суді першої інстанції його підзахисний не приймав участі та судом сповіщалась невстановлена особа, з оскаржуваною постановою представник ознайомився лише 20.06.2025 року.

З апеляційною скаргою захисник звернувся 23.06.2025.

З метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, враховуючи обставини справи, апеляційний суд вважає за необхідне поновити апелянту строк на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин.

Що стосується доводів апеляційної скарги про незаконність, необґрунтованість та передчасність оскарженої постанови районного суду, з мотивів невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, апеляційний суд прийшов до наступного.

Відповідно до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Ухвалюючи судове рішення по справі, суд першої інстанції виходив з того, що у діях ОСОБА_1 міститься склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

За змістом п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення, визначеного приписами ч. 1ст. 9 КУпАП.

Складом правопорушення є наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.

Так, статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

З наданих захисником до апеляційної скарги доказів, а саме: копії паспорта громадянина України, закордонного паспорта, водійського посвідчення НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_1 ; відповіді на адвокатські запити з Державної прикордонної служби, ТСЦ МВС № 5143, ПРАТ СК ВУСО; пояснення свідка ОСОБА_2 , вбачається, що ОСОБА_1 виїхав закордон 20.05.2022 року, та у період з 01.01.2024 року по 01.06.2025 року включно відповідно до Бази даних Відомостей про осіб, які перетнули державний кордон України, в`їхали на тимчасово окуповану територію України або виїхали з такої території ОСОБА_1 не значиться; водійське посвідчення на ім`я ОСОБА_1 НОМЕР_2 яке зазначено в протоколі серії ЕПР1№165719 має статус загубленого та після нього ОСОБА_1 було видано ще два посвідчення. Таким чином, виходячи з наданих доказів ОСОБА_1 не міг перебувати у зазначеному у протоколі місці події.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №165719 від 04.11.2024 та з відеозапису обставин події вбачається, що особу порушника працівниками поліції належним чином встановлено не було. Особа, яка зафіксована на відеозаписі, за зовнішнім виглядом та рисами обличчя відрізняється від зображень у документах ОСОБА_1 .

З огляду на наведене, аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, суд апеляційної інстанції приходить до беззаперечного висновку, що адміністративне правопорушення, яке мало місце 04.11.2024 року, вчинено іншою особою, а не ОСОБА_1 .

Відомості, внесені у протокол про адміністративне правопорушення, суперечать доказам, які були долучені до апеляційної скарги та оглянуті апеляційним судом.

При цьому рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Обов`язок збирання доказів у справах про адміністративні правопорушення покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст. 62 Конституції України.

Відповідно до 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З урахуванням вищенаведеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що вина ОСОБА_1 є недоведеною поза розумним сумнівом.

Згідно роз`яснень, які містяться в ч.2 п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 р. № 9 Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя, визнання особи винуватою, може мати місце лише за умови доведеності її вини.

З огляду на наведене, аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, суд апеляційної інстанції приходить до беззаперечного висновку, що адміністративне правопорушення, яке мало місце 04.11.2024 року, вчинено іншою особою, а не ОСОБА_1 .

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, усі сумніви щодо події порушення та винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачиться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. За таких обставин факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є недоведеним.

Частиною другою статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зазначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі, і закріпленої в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи, що Конституцією України передбачено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, особа не може бути визнана винуватою доки її вину не буде доведено в установленому законом порядку, при тому, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь, керуючись ст. 245 КУпАП, згідно якої завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є - своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, апеляційний суд приходить до висновку, що провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання адвоката Гетманченка Івана Сергійовича про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити, поновити строк на апеляційне оскарження постанови Малиновського районного суду міста Одеси від 16 грудня 2024 року.

Апеляційну скаргу адвоката Гетманченка Івана Сергійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , - задовольнити.

Постанову Малиновського районного суду міста Одеси від 16 грудня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП - скасувати, провадження закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.Ю. Карташов