П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2025 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Логойда І.В., без участі особи, відносно якої складено протокол, розглянувши матеріали справи, які надійшли із Військової частини НОМЕР_1 про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце служби та посади: Військова частина НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 , стрілець 1 відділення охорони 1 взводу охорони 4 роти охорони 8 батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 , солдат військової служби за призовом під час мобілізації, проживає за адресою: АДРЕСА_2 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-11 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

04.08.2025 року до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з Військової частини НОМЕР_1 надійшов протокол в/ч НОМЕР_1 № 419 про військове адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 172-11 КУпАП від 28.07.2025 відносно ОСОБА_1 .

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №86 від 17.12.2024 року солдат ОСОБА_1 зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та призначений на посаду стрільця 1 відділення охорони 1 взводу охорони 4 роти охорони НОМЕР_2 батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 наразі несе службу в АДРЕСА_3 .

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 11 липня 2025 року № 194 солдат ОСОБА_1 12 липня 2025 року вибув у щорічну основну відпустку терміном на 15 діб, тобто з 12.07.2025 до 26.07.2025.

26 липня 2025 року солдат ОСОБА_1 , був зобов`язаний повернутися в розташування 4 роти охорони НОМЕР_2 батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 в населений пункт АДРЕСА_3 для подальшого проходження служби у зв`язку з завершенням відпустки.

Проте діючи в супереч інтересам служби, солдат ОСОБА_1 не прибув вчасно, а саме 26.07.2025 року, з щорічної основної відпустки в розташування військової частини та був відсутній на вечірній перевірці особового складу з причини того, що не було в продажі квитків на потяг та прибув в розташування 4 роти охорони НОМЕР_2 батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 в населений пункт АДРЕСА_3 27.07.2025 року о 20 годині 20 хвилин. Факт несвоєчасного прибуття підтверджується доповіддю командира 8 батальйону охорони В/Ч НОМЕР_1 полковника ОСОБА_2 .

Таким чином, за викладених вище обставин солдат ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем військової служби по мобілізації військової частини НОМЕР_3 , не прибув вчасно з щорічної основної відпустки в розташування військової частини 26.07.2025 та був відсутній на військовій службі по 27.07.2025, що складає менше трьох діб, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-11 КУпАП України.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про розгляд справи в суді, причин неявки суду не повідомив.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду об`єктивно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07 липня 1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було зневільовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 року у справі «Пономарьов проти України» (п.14) наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого щодо них судового провадження.

Враховуючи наведене, а також вимоги ст. 268 КУпАП, суд вважає за можливе розглянути справу без участі особи, що притягається до адміністративної відповідальності.

Вивчивши матеріали справи, суддя доходить до наступного висновку.

Згідно ч.2 ст.7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до змісту вимог ст.245 КУпАП, завданням судді при розгляді справи про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності та іншими засобами.

Відповідно до Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності.

Згідно з Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», воєнний стан запроваджується з 5:30 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Такий неодноразового продовжувався.

У відповідності до вимог ст..ст.11, 16, 37,49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.99 №548-XIV та ст.4 (Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.99 № 551-XIV військовослужбовець повинен свято та непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, виявляти повагу до командирів, начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою; бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою Вітчизну й поважати гідність інших людей; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Крім того, згідно п.п.1, 2, 3 ч.3 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника), на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби.

Згідно з ч. 3 ст. 172-11 КУпАП притягненню до адміністративної відповідальності підлягає війьковослужбовець за самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем (крім строкової військової служби), а також військовозобов`язаним та резервістом під час проходження зборів, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на військову службу у разі призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до десяти діб.

До матеріалів справи додано також доповідь ОСОБА_3 від 27.07.2025, пояснення ОСОБА_1 про те, що квитків у м. Львові 26.07.2025 до Ужгорода не було, наміру йти у самовільне залишення не мав, законних підстав перебувати за межами підрозділу не мав, 27.07.2025 повернувся на службу, копію військового квитка, витяг з наказу коандира військової частини НОМЕР_1 №192 від 11.07.2025, №86 від 17.12.2024, №207 від 26.07.2025, №208 від 27.07.2025, №825 від 13.06.2024, доповідь про несвоєчасне повернення з відпустки.

Проте, всупереч наведеним статутним обов`язкам, незважаючи на інтереси служби, ОСОБА_1 з 26.07.2025 до 27.07.2025 був відсутній на військовій службі через відсутність можливості придбати квиток на потяг та прибути в розташування 4 роти охорони 8 батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 .

З огляду на вищезазначене в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки неможливість придбання квитків на потяг не позбавляє можливості придбати квиток на інший вид транспорту, в тому числі завчасно.

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Чинне законодавство не містить переліку або вказівок на ознаки, що дозволяють визначити малозначність провини. Є підстави вважати, що це адміністративні правопорушення, які не становлять великої суспільної небезпеки, не завдають значних збитків державним або суспільним інтересам або безпосередньо громадянам.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення, посадова особа зобов`язана розглянути всі сторони адміністративного правопорушення, оцінити його наслідки, встановити чи завдана значна шкода окремим громадянам або суспільству, дослідити обстановку, в якій вчинене правопорушення, особу правопорушника, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Враховуючи встановлені обставини у справі та те, що в ході судового розгляду не встановлено, що ОСОБА_1 своїми діями завдав будь-якої шкоди державному або громадському порядку, тому суд приходить до висновку, що дане правопорушення є малозначним.

Відтак суддя вважає за необхідне у відповідності до ст. 22 КУпАП звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за малозначністю вчиненого правопорушення і обмежитись усним зауваженням, у зв`язку з чим згідно п. 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП провадження у справі підлягає закриттю.

У зв`язку з тим, що за результатами розгляду зазначеної адміністративної справи адміністративне стягнення не накладається, судовий збір стягненню не підлягає.

Керуючись ч.3 ст.172-11, ст. ст. 268, 279, 280, 283-285, 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-11 КУпАП та відповідно до ст. 22 КУпАП звільнити від адміністративної відповідальності у зв`язку з малозначністю вчиненого діяння.

Громадянину України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оголосити усне зауваження, а справу закрити.

Постанова може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області І.В.Логойда