Справа № 455/1345/25
Провадження № 3/455/784/2025
ПОСТАНОВА

Іменем України

07 серпня 2025 року м.Старий Самбір

Суддя Старосамбірського районного суду Львівської області Кушнір А.В., розглянувши матеріали справи, що надійшли з ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ІНФОРМАЦІЯ_2 , про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки смт.Козова Тернопільської області, жительки АДРЕСА_1 , непрацюючої (згідно даних протоколу),

за ч.1 ст.204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі КУпАП),

В С Т А Н О В И В :

07.07.2025 року о 01 год 50 хв, в міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Смільниця-Кросценко», територія Хирівської ОТГ Самбірського району Львівської області, під час прикордонного контролю на в`їзд в Україну, ОСОБА_1 пред`явила на паспортний контроль паспорт громадянина Словацької Республіки для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 , виданий 23.11.2016 на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . В процесі прикордонного контролю встановлено, що вона є громадянкою України, що підтверджується паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 , виданий 19.05.2008року на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги ст.2,3 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», п.2 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року №57, чим здійснила спробу незаконного перетину державного кордону в пункті пропуску через державний кордон України без відповідних документів.

В судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 не з`явилася, проте 25.07.2025 від неї до суду надійшло письмове клопотання про закриття провадження у справі, в якому покликається на таке. Зокрема зазначає, що з матеріалів справи вбачається, що нею для перетину державного кордону було пред`явлено дійсний паспорт гр.Словацької Республіки для виїзду за кордон, що було кваліфіковано як спробу незаконного перетинання державного кордону України в пункті пропуску через державний кордон України без відповідних документів. Під час з`ясування наявності підстав для перетину державного кордону України було також встановлено, що вона є громадянином України, що також підтверджує. Зазначає, що кожна особа при проходженні паспортного контролю самостійно надає органам Державної прикордонної служби України документ, який надає їй право на перетин державного кордону України. У зв`язку з чим, саме цей документ і підлягає перевірці працівниками прикордонної служби з метою встановлення його дійсності та приналежності відповідній особі. Таким чином, працівники прикордонної служби позбавлені можливості здійснити перевірку будь-якого іншого документу, який не був безпосередньо наданий особою при проходженні останнім паспортного контролю. Однак, у протоколі про адміністративне правопорушення від 07.07.2025 р. ЗхРУ №005105Е не наведено та матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження невідповідності документа, за яким вона, ОСОБА_4 , перетинала державний кордон, не наведено будь-якого доказу на підтвердження недійсності даного документу, чи доказів на підтвердження того, що даний документ містить ознаки фальшування, підробки чи містить недостовірні відомості про її особу, відповідно до приписів ст.12 Закону України «Про державний кордон України» та диспозиції ч.1 ст.204-1 КУпАП. Вказує, що вона при перетинанні Державного кордону України в пункті пропуску пред`явила власний, дійсний закордонний паспорт гр.Словацької Республіки, який містив і містить у собі всі необхідні реквізити і є офіційним паспортним документом, виданим вказаною державою, при цьому доказів про те, що вказаний документ містив недостовірні відомості про особу в матеріалах справи не має та їх і не може бути взагалі. Тобто, вона при перетинанні Державного кордону України у пункті пропуску пред`явила дійсний документ і цей документ не містить будь-яких недостовірних відомостей про неї. В протоколі не вказується, чому саме в даному випадку цей документ не дає права на перетин кордону. Також зазначає, що відповідальності за подвійне громадянство законодавством України не передбачено. Виходячи із вищенаведеного, при зазначених обставинах, складання протоколу про адміністративне правопорушення посадовою особою прикордонної служби та направлення його до суду, фактично є спробою працівників Державної прикордонної служби України, із використанням положень ст.204-1 КУпАП, притягнути її до відповідальності за наявність подвійного громадянства, хоча така відповідальність діючим законодавством України не передбачена. Крім того зазначає, що Верховна Рада України прийняла в другому читанні та в цілому як Закон проект Закону України «Про внесення змін до деяких Законів України щодо забезпечення реалізації права на набуття та збереження громадянства України» (реєстраційний № 11469), яким фактично запроваджується інститут множинного громадянства (підданства). Згідно повідомлень на офіційних інтернет-ресурсах Президент України 15 липня 2025 р. підписав вказаний Закон. За таких обставин в справі відсутні належні докази, які б підтверджували наявність в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП, а тому провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення. З огляду на наведене, просить суд провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу вказаного адміністративного правопорушення, розгляд справи проводити у її відсутності.

З урахуванням вищенаведеного та вимог ст.268 КУпАП, у відповідності до якої присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.204-1 КУпАП, не є обов`язковою, вважаю за можливе розглянути дану справу за відсутності в судовому засіданні особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, приходжу до таких висновків.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У ст.251 КУпАП зазначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Винність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 доводиться такими доказами по справі: протоколом про адміністративне правопорушення Серії ЗхРУ №005105Е від 07.07.2025; копією паспорта громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 , виданий 19.05.2008року на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; копією паспорта громадянина Словацької Республіки для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 , виданий 23.11.2016 на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 07.07.2025.

Щодо доводів особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 про відсутність у її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП, то суд зазначає таке.

Частиною 1 статті 204-1 КУпАП передбачена відповідальність за перетинання або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Згідно з приписами статті 2,3 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» документами, що дають право громадянину України на виїзд з України і в`їзд в Україну, є: паспорт громадянина України для виїзду за кордон; дипломатичний паспорт України; службовий паспорт України; посвідчення особи моряка; посвідчення члена екіпажу; посвідчення особи на повернення в Україну (дає право на в`їзд в Україну); перетинання громадянами України державного кордону України здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України після пред`явлення одного з документів, зазначених у статті 2 цього Закону.

Пунктом 2 «Правил перетинання державного кордону громадянами України», затверджених постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57, передбачає, що перетинання громадянами України (далі - громадяни) державного кордону здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю (далі - пункти пропуску), якщо інше не передбачено законом, за одним з таких документів, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну: паспорт громадянина України для виїзду за кордон; дипломатичний паспорт; службовий паспорт; проїзний документ дитини (чинний протягом строку, на який він виданий); посвідчення особи моряка; посвідчення члена екіпажу.

У передбачених міжнародними договорами або законодавством України випадках перетинання громадянином державного кордону здійснюється також за іншими документами. У такому разі прикордонний контроль здійснюється у порядку, який застосовується під час надання громадянином паспортних документів.

У випадках, визначених законодавством, для перетинання державного кордону громадяни окрім паспортних документів повинні мати також підтверджуючі документи.

Суд відхиляє доводи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 про те, що нею при перетині державного кордону було пред`явлено необхідні документи, а саме власний дійсний закордонний паспорт громадянина Словацької Республіки, який є офіційним документом вказаної держави та не містить недостовірних відомостей про неї, оскільки в даному випадку ОСОБА_1 як громадянка України, зобов`язана була пред`явити на паспортному контролі документи, що дають право саме громадянину України на виїзд чи в`їзд в Україну (зокрема дійсний паспорт громадянина України для виїзду за кордон). Наведеним також спростовуються доводи про відсутність у діях при перетині кордону України прямого умислу на перетинання кордону без відповідних документів.

Статтею 4 Конституції України визначено, що в Україні існує єдине громадянство.

У пункті 1 частини 2 Закону України «Про громадянство України» зазначено, що законодавство України про громадянство ґрунтується на принципі єдиного громадянства - громадянства держави Україна. Якщо громадянин України набув громадянство (підданство) іншої держави або держав, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України. Якщо іноземець набув громадянство України, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України.

Із вказаного слідує, що згідно з законодавством України громадянство України та ще однієї, або декількох країн (подвійне громадянство) в Україні не допускається.

Підстави втрати та припинення громадянства України визначені у статтях 18 та 19 Закону України «Про громадянство України», а датою припинення громадянства України у передбачених цими статтями випадках є дата видання відповідного указу Президента України.

Встановивши правовий зв`язок фізичної особи з державою Україна, тобто належність особи, яка перетинає державний кордон у пункті пропуску за документом громадянина іноземної держави, до громадянства України, службові особи Державної прикордонної служби України зобов`язані керуватися правовою нормою пункту 1 частини 1 статті 2 Закону України «Про громадянство України». Якщо громадянин набув громадянство (підданство) іншої держави або держав, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України. Відповідна правова норма міститься в частині 1 стаття 3 Європейської конвенції про громадянство - кожна держава визначає у своєму законодавстві, хто є її громадянами. Наявність за громадянином України подвійного громадянства не визнається.

Отже можна зробити висновок, що використовувати паспорт громадянина іншої країни для перетину державного кордону України на законних підставах мають фізичні особи лише після видання Указу Президента України про втрату такими особами громадянства України.

Оскільки початком здійснення прикордонного контролю є момент подання особою паспортного документу для перевірки, факт надання громадянином України паспортного документу іноземної держави кваліфікується як спроба незаконного перетину державного кордону України, так як даний документ не може вважатися відповідним, тобто дані дії є адміністративним правопорушенням, передбачене ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

Таким чином, аналізуючи вищенаведені докази, що безпосередньо дослідженні та здобуті в ході розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності в їх сукупності, приходжу до переконання в доведенні винності ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП спроба перетинання державного кордону України в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів.

Обставин, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, відповідно до статті 34 КУпАП, не встановлено.

Обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, відповідно до статті 35 КУпАП, не встановлено.

Таким чином, враховуючи, у відповідності до вимог ст.33 КУпАП, характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь її вини та майновий стан, також беручи до уваги відсутність обставин, що обтяжують та пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, вважаю за необхідне застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в мінімальному розмірі в межах установлених санкцією ч.1 ст.204-1 КУпАП, без конфіскації знарядь і засобів вчинення правопорушення, що за своїм видом та мірою відповідає, визначеній у ст.23 КУпАП, меті накладення адміністративного стягнення, і є необхідним й достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст.40-1 КУпАП та ст.4 Закону України «Про судовий збір» слід стягнути з особи, на яку накладено адміністративне стягнення, судовий збір в дохід держави в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 гривень.

Керуючись ст.23, 33, 40-1, 204-1 ч.1, 283, 284 КУпАП, ст.4 Закону України «Про судовий збір», суддя

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Реквізити для оплати штрафу: отримувач коштів: ГУК Львів/Старосамбірська тг/21081100, ЄДРПОУ отримувача: 38008294, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача: 899998, рахунок отримувача: UA0013909, код класифікації доходів бюджету: 21081100.

Реквізити для оплати судового збору: отримувач коштів ГУК у м.Києві /м.Київ/22030106, ЄДРПОУ отримувача: 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача: 899998, рахунок отримувача: UA0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Роз`яснити, що відповідно до вимог частини першої статті 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Згідно статті 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Львівського апеляційного суду через Старосамбірський районний суд Львівської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова підлягає пред`явленню до виконання протягом трьох місяців з дня її винесення. В разі оскарження перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги.

Суддя А.В.Кушнір