Провадження № 3/522/4693/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2025 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Циб І.В., за участі секретаря судового засідання - Шибіна Є.С., в присутності захисника особи, що притягається до адміністративної відповідальності адвоката Прокопішиної К.В., розглянувши адміністративні матеріали, що надійшли з Відділу поліції №2 ОРУП №1 Головного управління патрульної поліції в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , за ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

На адресу Приморського районного суду м. Одеси надійшли адміністративні матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 459309 від 29.05.2025 року, встановлено, що 29.05.2025 о 15:00 год. гр. ОСОБА_1 перебуваючи за адресою: м. Одеса, на розі вулиць проспекту Лесі Українки і Місячний провулок, вчинив злісну непокору на закону вимогу поліції, а саме не надав документ, який посвідчує особу, та намагався втекти під час перевірки.

Згідно протоколу дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ст. 185 КУпАП.

Від захисника Толкачова Є.А. надійшло клопотання про закриття провадження у справі відносно ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування клопотання захисник зазначила, що з графи протоколу про адміністративне правопорушення «склад адміністративного правопорушення» неможливо встановити, що саме порушила особа, відносно якої складено зазначений протокол та зазначено, що особа, відносно якої складено протокол знаходилась за кермом, але не вказано якого транспортного засобу.

Крім того, захисник вказала, що з наданого до протоколу про адміністративне правопорушення рапорту на ім`я В`ячеслава Барби полковника поліції начальника відділу поліції № 2 Одеського РУП № 1 ГУНП в Одеській області рапорту, складеного лейтенантом поліції ДОП СП ВП № 2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області Олександром Герасімовим, вбачається, що ОСОБА_1 25.05.2025 року при зупинці його на розі вулиць проспекту Лесі Українки та Місячного провулку в м. Одесі відмовився надати співпрацівникам РТЦК та СП документи для перевірки і почав тікати, на підставі чого працівник поліції склав адміністративний протокол.

Таким чином, на думку захисника, вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення складено працівниками поліції (проте неможливо встановити особу, яка склала цей протокол) 29 травня 2025 року, а з рапорту працівника поліції вбачається, що адміністративне правопорушення нібито скоєно 25 травня 2025 року. Окрім того захисник зазначила, що з протоколу про адміністративне правопорушення неможливо встановити анкетні данні, зокрема місце реєстрації ОСОБА_1 , номер паспорту та як вже зазначалось обставини скоєного адміністративного правопорушення. Місце проживання ОСОБА_1 зазначене в протоколі не відповідає дійсності, оскільки згідно із довідкою від 09.06.2025 року за №5105- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, останній зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , також відповідно до анкетних даних місце народження ОСОБА_1 є м. Дзержинськ Донецької області, проте в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено місце народження - Торецьк.

Також, на думку захисника, з зазначеного протоколу не можливо встановити анкетні дані (ПІБ, місце реєстрації) осіб, які записані в якості понятих. Окрім того, відсутні відомості щодо вручення ОСОБА_1 другого примірника адміністративного протоколу, відсутній підпис особи, якій вручається другий примірник протоколу або відомості, що особа відмовилась від підпису чи/або отримання примірника документу.

Крім того, захисник вказала, що з наданого до протоколу про адміністративне правопорушення, вищезазначеного рапорту, вбачається, що в рапорт вносились зміни, а саме в кінці рапорту поверх надрукованого прізвища особи, прописом вписано прізвище « ОСОБА_1 ».

Також виправлення містяться в доданому до протоколу про адміністративне правопорушення протоколу А3 № 088348 про адміністративне затримання за ч. 2 ст. 262 КУпАП від 29.05.2025, а саме здійснено виправлення в дату скоєння адміністративного правопорушення в розділі «мотиви затримання» та чітко вбачається що здійснено виправлення з «25» на «29». Окрім того, з доданого до протоколу про адміністративне правопорушення, в якості доказів , протоколу про адміністративне затримання не вдається встановити, яке саме правопорушення вчинено ОСОБА_2 оскільки зазначений протокол заповнено від руки нерозбірливим почерком.

Крім того, захисник просила долучити до матеріалів справи відеозапис, отриманий з відкритих джерел у мережі Інтернет.

Захисник долучила до матеріалів справи відповідь з ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області на її адвокатський запит, згідно якої через завершення строку зберігання відеозаписів з нагрудних відеореєстраторів працівників поліції, надати копію відеозапису щодо події 25.05.2025 року стосовно ОСОБА_1 не надалось можливим.

Також захисник просила долучити до матеріалів справи характеризуючі особу дані, зокрема медичні документи щодо стану здоров`я ОСОБА_1 , який є інвалідом з дитинства з 2007 року.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення захисника, суд дійшов такого висновку.

Згідно ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

З урахуванням положень зазначеної статті та відповідно до загальних засад адміністративного права України об`єкт правопорушення, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона в своїй сукупності визначають склад адміністративного правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 254 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 256 КУпАП передбачено, що в протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Суд зазначає, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя, відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. 283, 284 КУпАП, має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Статтею 185 КУпАП передбачено відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Як встановлено в абзаці другому пункту 7 Постанови Пленуму ВСУ №8 від 26.06.1992 року «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів», злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків, члена громадського формування з охорони громадського порядку чи військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку або відмова, виражена у зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

Об`єктивна сторону правопорушення полягає у злісній непокорі законному розпорядженню або вимозі працівника поліції при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких самих дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Ст. 185 КУпАП встановлює відповідальність лише за пасивну поведінку правопорушника та не охоплює активні дії, пов`язані з вчиненням опору представникам влади.

В протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД № 459309 від 29.05.2025 року, встановлено, що 29.05.2025 року о 15:00 год. гр. ОСОБА_1 перебуваючи за адресою: м. Одеса, на розі проспекту Лесі Українки, Місячний провулок, вчинив злісну непокору на закону вимогу поліції, а саме не надав документ, який посвідчує особу та намагався втекти під час перевірки.

Однак судом встановлено, що із формулювання суті адміністративного правопорушення, яка наведена у зазначеному протоколі не вбачається того факту, що ОСОБА_1 вчинив саме злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, так як не зазначено, яке саме розпорядження працівника поліції ним не було виконано, зокрема чи було воно наполегливим, неодноразово повтореним, законним розпорядженням.

Крім того, з протоколу про адміністративне затримання не вдається встановити, яке саме правопорушення вчинено ОСОБА_2 оскільки зазначений протокол заповнено не розбірливим почерком.

Таким чином, обставини викладені у протоколі не відповідають складу правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, та не підтверджуються доказами наявними в справі.

У матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

Матеріали справи не містять пояснень свідків та будь-яких інших належних та допустимих доказів, які можливо було б дослідити в судовому засіданні для встановлення істини та які могли б підтвердити чи спростувати обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, окрім тих, які були складені працівниками поліції, якими було складено протокол.

В результаті аналізу досліджених доказів, суд дійшов висновку про те, що зібраних органами поліції доказів недостатньо для визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні інкримінованого йому правопорушення.

При цьому, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КпАП.

Таким чином, суд має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у вчиненні якого має бути доведено перед судом. Суд також не має права самостійно вишукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином перебиратиме на себе функції обвинувача, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. В той же час, ст. 62 Конституції України передбачає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Відповідно до ст. 129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган, разом з тим, особа, яка притягається до відповідальності, звільняється від обов`язку доводити свою причетність до вчинення правопорушення.

У той же час докази, які мають бути належними та допустимими, повинні містити інформацію щодо предмета доказування.

При цьому в процесі доказування вини, доцільно керуватись принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282.

Так, під час розгляду справи судом встановлено, що у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД № 459309 від 29.05.2025 року відносно ОСОБА_1 не конкретизовано суть правопорушення, а саме не зазначено яким нормативним актом передбачена законність вимоги поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, які саме документи мав надати працівнику поліції, так само як не вказано яке правопорушення вчинила осба, у зв`язку із чим йому висувалась вимога поліцейського і як саме притягуваний не реагував на вимогу працівника поліції, та в чому конкретно полягала злісна непокора ОСОБА_1 такій вимозі, що в свою чергу є складовою об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

Таким чином, вищевказані обставини свідчать про те, що уповноважена особа, яка склала даний протокол про адміністративне правопорушення, не в повній мірі виклала суть адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, оскільки фабула даного правопорушення не конкретизована, не розкрито її зміст в повному обсязі, фактично відсутній виклад саме злісної непокори законному розпорядженню працівника поліції при виконанні ним службових обов`язків.

Відповідно до ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, суд доходить висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, у зв`язку із чим ОСОБА_1 не підлягає адміністративній відповідальності за ст. 185 КУпАП і, відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КпАП України.

На підставі викладеного та керуючись ст. 7, 24, 185, 247, 280, 283, 284, 285 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , до адміністративної відповідальності за ст. 185 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення в апеляційному порядку.

Суддя Приморського районного суду

м. Одеси Ірина ЦИБ