Справа № 462/57/25
ПОСТАНОВА

Іменем України

01 серпня 2025 року Суддя Залізничного районного суду м. Львова Боровков Д.О., за участю особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Клострейх О.В., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_2 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України,

проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

за ч.1 ст.130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Згідно з протоколом серії ЕПР1 №207546 від 28 грудня 2024 року, ОСОБА_1 28 грудня 2024 року близько 22:10 год. керував автомобілем «Jeep Cherokee», номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Левандівська, 9 у м. Львові, в стані алкогольного сп`яніння. Зі згоди водія огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер» алкотест на місці зупинки транспортного засобу, проба позитивна 2,14 %, тест №342, чим порушив п.2.9а Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10. 10. 2001р.

У суді ОСОБА_1 не визнав факту вчинення правопорушення та пояснив, що 28 грудня 2024 року близько 22:10 год він перебував у своєму автомобілі біля будинку, де він проживає на вул.Левандівська у м.Львові. Він знаходився в стані алкогольного сп`яніння, проте автомобілем не керував, а просто знаходився в ньому, про що він повідомляв працівників поліції.

06 лютого 2025 року адвокатом Клострейх О.В. подано клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції за допомогою власних технічних засобів у зв`язку із воєнним станом.

06 лютого 2025 року постановою Залізничного районного суду м. Львова у задоволенні клопотання адвоката Клострейх О.В. про проведення судового розгляду в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду із використанням власних технічних засобів відмовлено.

13 лютого 2025 року адвокатом Клострейх О.В. подано клопотання про проведення експертизи з технічного дослідження звукозапису матеріалів відеозапису, витребування повного відеозапису та визнання доданих до справи відеозаписів недопустимими доказами.

Клопотання адвоката про проведення експертизи з технічного дослідження звукозапису матеріалів відеозапису, витребування повного відеозапису та визнання доданих до справи відеозаписів недопустимими доказамине підлягають задоволенню, оскільки дані клопотання є безпідставні та можуть призвести до затягування розгляду справи.

18 лютого 2025 року адвокатом Клострейх О.В. подано клопотання про виклик інспектора поліції УПП у Львівській області ДПП Штибеля М.Б. та інспектора поліції УПП у Львівській області ДПП ОСОБА_3 для їх допиту в якості свідків.

01 серпня 2025 року адвокат Клострейх О.В. заявила клопотання, в якому просить справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення, покликаючись на те, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

В силу ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку відповідним органом встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для вирішення справи.

Встановлені правила допустимості і відповідності доказів є гарантом їх достовірності та істинності.

Відповідно до вимог п. 2.9а) Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

З протоколу серії ЕПР1 №207546 від 28 грудня 2024 року, вбачається, що ОСОБА_1 28 грудня 2024 року близько 22:10 год. керував автомобілем «Jeep Cherokee», номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Левандівська, 9 у м. Львові в стані алкогольного сп`яніння.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що він не керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння.

Суд тричі скеровував лист в Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції про виклик до суду інспектора поліції ОСОБА_4 та інспектора поліції Ахинько В.Я. для їх допиту в якості свідків, однак інспектор поліції ОСОБА_4 та інспектор поліції ОСОБА_3 будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи до суду не з`явилися, начальник Управління патрульної поліції у Львівській області ДПП на листи суду жодним чином не відреагував.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Наявність події і складу правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст.272 КУпАП як свідок у справі про адміністративне правопорушення може бути викликана кожна особа, про яку є дані, що їй відомі які-небудь обставини, що підлягають установленню по даній справі. На виклик органу (посадової особи), у провадженні якого перебуває справа, свідок зобов`язаний з`явитися в зазначений час, дати правдиві пояснення, повідомити все відоме йому по справі і відповісти на поставлені запитання.

Згідно з п.1 ч.1 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського.

З системного аналізу вищевказаних нормативних актів слідує, що в обов`язок працівника поліції входить зобов`язання з`явитися в зазначений час до суду, дати правдиві пояснення, повідомити все відоме йому по справі і відповісти на поставлені запитання.

Проте, інспектори поліції покладений на них обов`язок з`явитися до суду проігнорували.

У рішенні ЄСПЛ «Жуковський проти України» зазначено, що «питання щодо допустимості доказів у справі це насамперед предмет регулювання національного законодавства і, як правило, саме національні суди мають давати оцінку наявним у справі доказам. Для забезпечення дотримання прав обвинуваченого буде достатнім забезпечення допиту свідка в присутності самого обвинуваченого у відкритому судовому засіданні в суді першої інстанції.

Таким чином, суддя позбавлений можливості безпосередньо допитати свідків, а особа, яка притягується до адміністративної відповідальності позбавлена можливості поставити запитання свідку, що робить неможливим прийти до висновків щодо беззаперечної вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Будь-яких інших доказів, які б спростовували версію подій, викладену ОСОБА_1 , матеріали справи не містять.

З переглянутого відеозапису подій з нагрудних відеокамер працівників, долученого до матеріалів справи, встановлено, що початок відео фіксації подій відбувається із розмови працівників поліції із ОСОБА_1 , який стоїть біля свого автомобіля, який припаркований біля будинку в якому проживає останній, однак запис не містить доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом, що є обов`язковим.

Таким чином, будь-яких беззаперечних даних, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 перебував за кермом транспортного засобу в стані алкогольного сп`яніння перед тим, як до нього під`їхали працівники патрульної поліції на службовому автомобілі матеріали справи не містять, а відтак суд не може прийняти рішення про наявність складу правопорушення лише на підставі відповідного припущення.

Визначення терміну «керування транспортним засобом» було наведено в п.27 Пленуму ВСУ від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортим засобом виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

При цьому, відповідно до п. 1.10 ПДР України водій особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зрушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Вищевикладене узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі №404/4467/16-а.

Суд вкотре зауважує, що з метою встановлення факту керування ОСОБА_1 автомобіля, суд неодноразово викликав працівників поліції для їх допиту в якості свідків, проте останні до суду не з`явились, чим позбавили суд можливості прийти до беззаперечного висновку, що ОСОБА_1 керував автомобілем в стані алкогогольного сп`яніння.

За таких обставин, достатніх та допустимих доказів, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння матеріали адміністративної справи не містять.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року та «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Згідно з ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Частина 1 ст. 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, враховуючи, що в матеріалах справи відсутні достатні докази, які б поза розумним сумнівом доводили винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а згідно зі ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь, провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Керуючись ст. 247, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

постановив:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова.

Суддя:

Оригінал постанови.