Справа № 357/2747/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.08.2025 року суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Дорошенко С.І., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції у Київській області ППП у м. Біла Церква та Білоцерківському районі, батальйон № 2, відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого слюсарем «КАТП 1028», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: дані відсутні,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

У С Т А Н О В И В:

15 лютого 2025 року о 13 годині 08 хвилин, ОСОБА_1 в Київській області, м. Біла Церква по вул. Володимира Іванціва, 12, керував транспортним засобом «ВАЗ 210363», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, що не реагують на світло, неприродна блідість, поведінка, що не відповідає обстановці. Водій ОСОБА_1 від проходження огляду на визначення стану сп`яніння у встановленому законодавством порядку у медичному закладі у лікаря нарколога, категорично відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні 10.03.2025 року ОСОБА_1 та його представник, адвокат Тарасюк А.В. заявили клопотання про відкладення розгляду справи для ознайомлення з матеріалами справи. За клопотанням ОСОБА_1 та його представника адвоката Тарасюка А.В. розгляд справи було відкладено на 26.03.2005 року. 26.03.2025 року ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був належно повідомлений, про що свідчить розписка в матеріалах справи. 25.03.2025 року через канцелярію суду надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв`язку з сімейними обставинами. Представник ОСОБА_1 , адвокат Тарасюк А.В. 26.03.2025 року в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду 25.03.2025 року подав заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням на лікарняному. За клопотанням ОСОБА_1 та його представника адвоката Тарасюка А.В. розгляд справи було відкладено на 28.04.2005 року. 27.03.2025 року ОСОБА_1 через канцелярію суду подав заяву про розірвання угоди з адвокатом Тарасюком А.В. 17.04.2025 року через канцелярію суду від представника ОСОБА_1 , адвоката Сови В.А. надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи. 28.04.2025 року ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був належно повідомлений про що свідчить довідка про доставку повідомлення у додатку «Viber», причини неявки невідомі. Клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. Представник ОСОБА_1 , адвокат Сова В.А. 28.04.2025 року в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був належно повідомлений, причини неявки не відомі. Клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. В зв`язку з неявкою ОСОБА_1 та його представника адвоката Сови В.А., розгляд справи було відкладено на 27.05.2025 року. 27.05.2025 року ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був належно повідомлений про що свідчить довідка про доставку повідомлення у додатку «Viber», причини неявки невідомі. Клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. Представник ОСОБА_1 адвокат Сова В.А. через канцелярію суду подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з зайнятістю в іншому судовому засіданні в Київському апеляційному суді. За клопотанням представника ОСОБА_1 адвоката Сови В.А. розгляд справи було відкладено на 11.06.2025 року. 11.06.2025 року ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був належно повідомлений про що свідчить довідка про доставку повідомлення у додатку «Viber», на електронну пошту суду направив клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з відмовою від послуг захисника Сови В.А. та залучення іншого захисника. За клопотанням ОСОБА_1 розгляд справи було відкладено на 28.07.2025 року. 28.07.2025 року ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був належно повідомлений про що свідчить довідка про доставку СМС повідомлення, на електронну пошту суду направив клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з недосконалим ознайомленням з матеріалами справи. За клопотанням ОСОБА_1 розгляд справи було відкладено на 01.08.2025 року та направлено останньому листа, що ознайомитися з даними матеріалами він може в приміщенні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області в залі суду № 1 з понеділка по четвер в період часу з 08 години 30 хвилин до 17 години 30 хвилин, в п`ятницю з 08 години 00 хвилин до 15 години 45 хвилин, обідня перерва з 13 годин 00 хвилин до 13 години 45 хвилин. 01.08.2025 року ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був належно повідомлений про що свідчить довідка про доставку повідомлення у додатку «Viber», на електронну адресу суду подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з відпусткою правозахисника, який займається його справою, однак підтверджуючих документів про укладання угоди з захисником не подав. За клопотанням ОСОБА_1 розгляд справи було відкладено на 06.08.2025 року та повторно надіслано лист про можливість ознайомитися з матеріалами справи. 06.08.2025 року ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був належно повідомлений про що свідчить довідка про доставку повідомлення у додатку «Viber», причини неявки не відомі. Клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

Слід зазначити, що події, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, відбувалися 15.02.2025 року, про що ОСОБА_1 було достименно відомо. 10ю03.2025 року ОСОБА_1 був особисто пристуній в судовому засіданні та заявляв клопотання. Також ОСОБА_1 укладав угоди з адвокатами Тарасюком А.В. та ОСОБА_2 , які в повному обсязі були ознайомленні з матеріалами справи. 28.07.2025 року ОСОБА_1 на електронну пошту суду направив клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з недосконалим ознайомленням з матеріалами справи. За клопотанням ОСОБА_1 розгляд справи було відкладено на 01.08.2025 року та двічі направлено останньому листи, що ознайомитися з даними матеріалами він може в приміщенні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області в залі суду № 1 з понеділка по четвер в період часу з 08 години 30 хвилин до 17 години 30 хвилин, в п`ятницю з 08 години 00 хвилин до 15 години 45 хвилин, обідня перерва з 13 годин 00 хвилин до 13 години 45 хвилин, однак останній не прибув до приміщення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області для ознайомлення з матеріалами справи. 11.06.2025 року ОСОБА_1 подав заяву про розірвання угоди з захисником ОСОБА_2 та залученням до справи іншого захисника, 01.08.2025 року ОСОБА_1 на електронну адресу суду подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з відпусткою правозахисника, який займається його справою, однак підтверджуючих документів про укладання угоди із захисником та перебування захисника у відпустці суду надано не було.

З часу надходження справи до суду, судом 8 разів призначався судовий розгляд. ОСОБА_1 неодноразово укладав угоди із захисниками про здійснення його захисту, заявляв неодноразові клопотання про перенесення розгляду справи для надання часу на ознайомлення. Однак, в судові засідання в подальшому не зявлявся, з матеріалами справи особисто не знайомився, хоча йому судом повідомлялося про можливість такого ознайомлення. Така поведінка ОСОБА_1 на думку суду направлена на умисне затягування судового розгляду, з метою уникнення можливої відповідальності за вчинене.

Пункт 1 статті 6 Конвенції у відповідній частині передбачає таке: "Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом".

Розумність тривалості провадження повинна оцінюватись, у розрізі практики ЄСПЛ, окресленої ним у його рішеннях, відповідно до обставин справи та наступних критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади та важливості для заявника питання, що розглядається (рішення у справі "Фрідлендер проти Франції").

При цьому, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (див. у т.ч. постанову ВС від 15 травня 2019 року у справі № 0870/8014/12).

Дана позиція суду касаційної інстанції щодо окреслених підходів є сталою та висловлена у багатьох судових рішеннях цього суду, відповідно, ураховується судом в цій справі згідно Закону України «Про судоустрій і статус суддів», з метою однакового застосування всіма судами загальної юрисдикції законодавства та уникнення його неоднозначного тлумачення.

Вказане відповідає рішенню Європейського Суду з прав людини "Пономарьов проти України" від 03 квітня 2008 року, де зазначено, що "сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження".

У цій справі дії особи, що притягується до адміністративної відповідальності, на переконання суду, спрямовані на затягування провадження, та прямо указують на те, що така особа добросовісно не користується належними їй процесуальними правами, прямо ігнорує наявні у неї процесуальні обов`язки. Тим самим, створює недобросовісні перепони для руху справи, що, на переконання суду, є неприйнятним, та вимагає від суду ефективної протидії.

Вказане узгоджується з рішеннями Європейського суду з прав людини від 14.10.2003 «Трух проти України», від 08.11.2005 «Смірнов проти України», від 26.04.2007 «Шевченко проти України», відповідно до яких, в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

У справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз`яснив, що, реалізуючи пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі.

Суд підкреслює, що розумність таких інтервалів часу обумовлюється положеннями статей 38, 277 Кодексу України про адміністративні правопорушення, де зазначено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи, а строк для накладення адміністративного стягнення обмежується одним роком з дня вчинення правопорушення.

Відповідно суд в цій справі, забезпечивши право особи, що притягається до адміністративної відповідальності, приймати особисту участь в процесі безпосередньо в судовому засіданні, уживши всеохоплюючих заходів для поінформованості її про даний процес, та ураховуючи її поведінку, яка, як уже відмічалося судом, на його переконання, спрямована на створення недобросовісних перепон для руху справи, уважає за можливе завершити розгляд провадження на підставі наявних у справі матеріалів.

Виходячи з норм статтей 268, 277-2 КУпАП, беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, вважає за можливе провести розгляд справи у її відсутності. Її неявка навіть в одне судове засідання не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до статті 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, неприбуття в судове засідання особи, що притягується до відповідальності, не перешкоджає судовому розгляду справи за його відсутності.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя, відповідно до вимог статей 245, 280 КУпАП, повинен з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші факти, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено відповідальність.

Згідно п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП закріплено, що відповідальність за вказане правопорушення настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, у відповідності до положень ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В судовому засіданні переглянуто диск з відеозаписами з нагрудної камери поліцейського, який додано до протоколу, та з якого убачається, що працівниками поліції було зупинено транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 . Під час спілкування та перевірки документів працівники поліції повідомляють ОСОБА_1 , що підозрюють його в керуванні транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння, нащо останній повідомив, що наркотичні речовини не вживав. Працівники поліції назвали ОСОБА_1 ознаки наркотичного сп`яніння та запропонували пройти огляд на визначення стану наркотичного сп`яніння у медичному закладі, нащо останній двічі відмовився. Працівники поліції роз`яснили ОСОБА_1 , що за відмову від проходження огляду на визначення стану сп`яніння передбачена відповідальність за ст. 130 КУпАП, нащо останній відмовився від проходження огляду та повідомив, що нічого не вживає та почуває себе добре. Працівники поліції роз`яснили ОСОБА_1 його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП та повідомили, що відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, з яким останнього було ознайомлено.

Оголосивши протокол про адміністративне правопорушення, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння від 15.02.2025 року, акт огляду на стан наркотичного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, повідомлення Рокитнянської багатопрофільної лікарні, повідомлення Білоцерківської міської лікарні № 4, №2. Рапорт працівника поліції, переглянувши відеозаписи з нагрудних камер поліцейських, оцінивши досліджені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд визнає доведеним належними та допустимими доказами вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У відповідності до рішення ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке, з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», є частиною національного законодавства, зазначив, що будь - яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Враховуючи встановлені фактичні обставини даного адміністративного провадження, які підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, а саме відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, які досліджені судом, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, доведена «поза розумним сумнівом», тому в його діях наявний склад вказаного правопорушення.

Відповідно до ст. 23 КУпАП, метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчинення нових правопорушень.

Санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, передбачено безальтернативне адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Враховуючи викладене, до ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП слід застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу в межах санкції, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з позбавленням права керування транспортними засобами, на строк один рік.

Крім цього, відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладання адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст. 40-1, ч. 1 ст. 130, ст. 221, ст. 284 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605,60 грн. в дохід держави.

Відповідно до ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України.

Відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

Термін пред`явлення постанови до виконання 3 (три) місяці згідно Закону України «Про виконавче провадження».

СуддяСвітлана ДОРОШЕНКО