Провадження № 3/761/6003/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2025 року суддя Шевченківського районного суду міста Києва Чайка О.С., розглянувши матеріали, складені начальником логістики - заступником командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , за частиною 4 статті 172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП),

установив:

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 11.07.2025 серії НОМЕР_1 № 525, 03.07.2025 начальник речової служби тилу логістики військової частини НОМЕР_1 лейтенант ОСОБА_2 не з`явився на службі без поважних причин та не приступив до виконання своїх службових обов`язків за посадою, а повернувся 05.07.2025 до розташування військової частини НОМЕР_1 о 08:00 та приступив до виконання службових обов`язків, тобто був відсутній на службі без поважних причин 2 (дві) доби під час дії правового режиму воєнного стану.

Такі дії ОСОБА_2 кваліфіковано за ч. 4 ст. 172-11 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_2 вину визнав, просив суворо не карати та обмежитись усним зауваженням.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, про адміністративне правопорушення, суддя приходить до висновку, що в діях ОСОБА_2 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.172-11 КУпАП.

Так відповідно до ст. 172-11 КУпАП, передбачена адміністративна відповідальність за самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем строкової служби, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на службу у разі звільнення з частини, призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до трьох діб.

Частиною 3 статті 172-11 КУпАП передбачена відповідальність за самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем (крім строкової військової служби), а також військовозобов`язаним та резервістом під час проходження зборів, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на військову службу у разі призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до десяти діб.

Частина 4 статті 172-11 КУпАП передбачає відповідальність за діяння, передбачені частинами першою або третьою цієї статті, вчинені в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Відповідно до ст. 23 КУпАП, метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень.

Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження у справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до положень ст. ст. 10, 11 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права - однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях ЄКПЛ, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, суд при накладенні стягнення враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

У зв`язку з тим, що дії ОСОБА_2 не становили великої суспільної небезпеки, не спричинили значної шкоди суспільним або державним інтересам, правам інших осіб, а також враховуючи його особисте критичне ставлення до вчиненого, щире каяття, суддя вважає можливим звільнити ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-11 КУпАП, і обмежитися усним зауваженням, беручи до уваги обставини справи, характер вчиненого правопорушення, його малозначність, відсутність тяжких наслідків від правопорушення.

Згідно ст. 22 КУпаАП, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням. Примітка. Положення цієї статті не застосовуються до правопорушень, передбачених частиною четвертою статті 121, частиною п`ятою статті 122, статтями 122-2, 122-4, частиною третьою статті 123, частинами другою - п`ятою статті 126, статтями 130, 161-1 і 173-2 цього Кодексу.

Суддя вважає, що таке звільнення ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності у зв`язку з малозначністю адміністративного правопорушення та оголошення йому усного зауваження, в цьому конкретному випадку є доцільним, а також є важливим засобом реалізації судом принципу гуманізму та індивідуалізації відповідальності.

Згідно з ч. 2 ст. 284 КУпАП при оголошенні усного зауваження виноситься постанова про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Враховуючи, що провадження у вказаній справі слід закрити за малозначністю, вчиненого ОСОБА_2 правопорушення, судовий збір, передбачений нормою ст. 40-1 КУпАП, стягненню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 22, 172-20, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

постановив:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-11 КУпАП.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 4 ст. 172-11 КУпАП, на підставі ст. 22 КУпАП, у зв`язку з малозначністю адміністративного правопорушення, обмежившись у відношенні нього усним зауваженням.

Провадження у справі відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 4 ст. 172-11 КУпАП закрити.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду в 10-денний строк з дня її винесення через Шевченківський районний суд міста Києва.

Суддя Олена ЧАЙКА