Провадження № 3/947/3376/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.08.2025 року Суддя Київського районного суду м. Одеси Войтов Г.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за протоколом серії ЕПР1 №380403 від 03.07.2025 року, що надійшли з полку Управління патрульної поліції в Одеській області, про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КпАП України.

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, 03.07.2025 року о 20 годині 23 хвилин на вул. Шкільний Аеродром в м. Одесі, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом DIO AF68 без державного номеру, порушив вимоги п. 2.1.а «Правил дорожнього руху України», а сама керував транспортним засобом, не маючи при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Працівниками патрульної поліції було кваліфіковано дії як порушення п. 2.1.а «Правил дорожнього руху України», за що передбачена відповідальність ч. 2 ст. 126 КпАП України.

У судове засідання ОСОБА_1 з`явився, що підтверджується підписом особи в пам`ятці, свою вину не визнав, пояснив, що він взагалі не керував мопедом, просто стояв біля нього.

Відповідно до вимог ст. 245 КпАП України, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КпАП України встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КпАП України обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом, зазначене викладено в п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008р. у справі «Кобець проти України».

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Також, в справі «Пол і Одрі Едвардс проти Об`єднаного Королівства» (№46477/99), Європейський суд з прав людини зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

При викладених обставинах, суд розглядає адміністративні матеріали відносно ОСОБА_1 за наявними доказами по справі.

Верховний Суд у справі №338/17 роз`яснив, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку, а для підтвердження порушення Правил дорожнього руху України, відповідно до ст. 251 КпАП України працівники мають надати, зокрема відеозапис події, фотокартки. Саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення такого правопорушення.

Відповідно до вимог ст. ст. 31, 40 Закону України «Про національну поліцію», поліція може застосовувати превентивні заходи, зокрема застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали, а саме адмінпротокол БДР, суд приходить наступних висновків.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 380403 від03.07.2025 рокувказано, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом DIO AF68 без державного номеру, порушив вимоги п. 2.1.а «Правил дорожнього руху України», а сама керував транспортним засобом, не маючи при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. В протоколі вказано, що до протоколу додаються відеозаписи з ПВР 471806, 471812, але в матеріалах адміністративної справи вказані відеозаписи відсутні.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що провадження у справі підлягає закриттю у зв?язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, виходячи з наступного.

Ч. 2 ст. 126 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Об`єктивна сторона ч. 2 ст. 126 КУпАП полягає у керуванні водієм транспортним засобом, не маючи права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Судом було встановлено, що до матеріалів справи у відношенні ОСОБА_1 додана лише копія адмінпротоколу БДР, яка не має печатки та ніким не завірена, будь які інші докази вини водія в матеріалах справи відсутні..

Дослідивши матеріали справи, суд не знайшов підтвердження того, що ОСОБА_1 дійсно керував транспортним засобом не маючи права керування таким транспортним засобом. Зокрема, ОСОБА_1 у судовому засіданні повністю заперечив вчинення ним адміністративного правопорушення.

В такій ситуації протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП,оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

З огляду на міркування викладені вище, суд не може покласти в основу обвинувачення лише протокол про адміністративне правопорушення.

Наведені факти у відповідності до статті 62 Конституції України повинні тлумачитись судом на користь ОСОБА_1 і вони не дають змоги суду однозначно оцінити дії останнього, як такі, що містять склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 126 КпАП України.

Відповідно до положень статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Таким чином, з протоколу про адміністративне правопорушення та наданих доказів в підтвердження вини, особи, яка притягується до адміністративної відповідальності не вбачається, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КпАП України.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За даних обставин суд доходить до висновку, що матеріали справи не містять беззаперечних доказів, які б свідчили про винуватість ОСОБА_1 , тому суд приходить до переконання про необхідність закриття провадження по справі у зв?язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 126, 247, 268, 279, 280, 283, 284 КпАП України,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч. 2 ст. 126 КпАП України закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Г. В. Войтов