Справа № 642/2042/25
Провадження № 3/642/900/25

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07.08.2025 м. Харків
Холодногірський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Балабая С.С.,
секретаря судового засідання Кріцак А.М.,
особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,
захисника Акопян Т.А.
розглянувши матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності, який надійшов до суду з Управління патрульної поліції в Харківській області ДПП у відношенні
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Турції, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
за вчинення правопорушення, передбаченого частиною другою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),-
встановив:
До Холодногірського районного суду м. Харкова надійшов адміністративний матеріал про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 130 КУпАП.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 292718 від 06.04.2025 судом встановлено, що 06.04.2025 о 19 год. 58 хв. в м. Харкові на вул. Холодногірська (Єлізарова), буд. 4, водій ОСОБА_1 керував тз в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку пройшов за допомогою газоаналізатора драгер алкотест 6820 АRHK 0054 результат тесту позитивний 1, 45 % тест номер 3123, з результатом згоден. Подія зафіксована на бодікамери.
ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.9а Правил дорожнього руху України, яким передбачено, що водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (пункт 1.9 Правил дорожнього руху України).
Статтею 7 КУпАП встановлено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Частиною першою статті 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України.
Відповідно до положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.
Частиною першою статті 130 КУпАП встановлено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
06 червня 2025 року до суду через канцелярію надійшли письмові пояснення захисника ОСОБА_1 адвоката Акопян Т.А. Інші письмові пояснення від цього ж захисника були подані 04 липня 2025 року через підсистему «Електронний суд».
Мотивовані тим, що у протоколі про адміністративне правопорушення співробітником поліції зазначено, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху за що передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 130 КУпАП. Однак, зазначає, що у вказаній нормі мова йде про факт керування транспортним засобом. Зауважує, що якщо допустити той факт, що ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, то знаходження за кермом транспортного засобу, яке не є в стані руху (знаходиться в нерухомому стані), особи в нетверезому стані не є доказом вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, оскільки саме перебування особи на місці водія не доводить факт керування транспортним засобом, незалежно від наявності увімкненого двигуна. Звертає увагу, що в матеріалах справи взагалі відсутні докази, що підтверджують вину ОСОБА_1 за ч.2 ст.130 КУпАП, а саме те, що клієнт керував транспортним засобом і був зупинений працівниками поліції під час руху, тому, в розумінні чинного законодавства, він не є водієм транспортного засобу. Зазначає, що ОСОБА_1 пройшов огляд на місці з використанням технічного засобу, проте не погодився з його результатом, про що заявив працівникам поліції та наполягав на проведенні повторного огляду в закладі охорони здоров`я відповідно до вимог чинного законодавства. Незважаючи на це, поліцейський не забезпечив направлення ОСОБА_1 до медичного закладу для проведення огляду, натомість розпочав складання адміністративного протоколу на місці. Звертає увагу, що у матеріалах справи відсутнє направлення на проходження огляду на стан сп`ятніння. На думку адвоката, співробітниками поліції порушено процедуру складання протоколу, що є підставою для визнання цієї процедури незаконною враховуючи факт психологічного тиску. Окрім цього, співробітниками поліції не вжито жодних дій щодо надання ОСОБА_1 можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги та послуг перекладача, допущено дискримінацію особи як іноземного громадянина. Вважала, що адміністративне провадження підлягає закриттю у зв`язку з грубими процесуальними порушеннями, порушеннями прав особи, а також відсутністю допустимих доказів вини.
З письмових пояснень ОСОБА_1 вбачається, що він не керував транспортним засобом, а перебував поруч з автомобілем. Зазначений автомобіль йому не належить на праві власності, а також у нього відсутні будь-які документи, які б надавали право на керування цим транспортним засобом. ОСОБА_1 повідомив, що під час спілкування з працівниками поліції йому не було надано перекладача, його права, зокрема право на захист та право відмовитися від надання пояснень, не були роз`яснені. Він зазначив, що не розумів суті вимог працівників поліції та не мав наміру ухилятися від будь-яких законних дій. Освідування на стан сп`яніння у встановленому законом порядку із складанням відповідного акту та за участю двох понятих не проводилося, про його результати ОСОБА_1 не повідомлявся. Таким чином, на його думку, протокол про адміністративне правопорушення було складено з порушенням його прав, а правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, він не вчиняв.
У судове засідання ОСОБА_1 та його захисник з`явилися.
Захисник ОСОБА_1 адвокат Акопян Т.А. у судовому засіданні заперечила факт вчинення її підзахисним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, посилаючись на відсутність належних та допустимих доказів керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Вона вказала на порушення права ОСОБА_1 на справедливий суд, гарантованого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яке полягало у ненаданні перекладача громадянину Турецької Республіки, що унеможливило реалізацію його права на захист. На думку захисника, вказані порушення є підставою для визнання всіх матеріалів справи недопустимими доказами.
Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до такого.
Стаття 9 КУпАП регламентує, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Обов`язковими ознаками, за наявності сукупності яких діяння визнається правопорушенням, є: об`єкт правопорушення, об`єктивна сторона правопорушення, суб`єкт правопорушення та суб`єктивна сторона правопорушення.
Відповідно до положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.
Частина 2 статті 130 КУпАП встановлює відповідальність за повторне протягом року вчинення будь - якого з порушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.
Згідно пунктом 19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування Конституції України при здійсненні правосудця» № 9 від 01.11.1996 року - докази повинні визнаватися здобутими незаконним шляхом, тоді, коли їх збирання й закріплення здійснено з порушенням гарантованих Конституцією України прав людини, встановленого кримінально - процесуального законодавства або не уповноваженою на те особою, або за допомогою дій, не передбачених процесуальними нормами.
Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).
Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного). Тобто доказова база має бути спрямована саме на доведення одночасно двох обставин: керування транспортним засобом і перебування у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного).
Відповідно до пункту 27 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу. Для притягнення до відповідальності за статтею 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.
Відповідно до умов статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за внутрішнім переконанням, заснованому на всебічному, повному та об`єктивному дослідженню всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Однак, жодних належних та допустимих доказів факту керування та зупинки працівниками поліції транспортного засобу під керуванням водія ОСОБА_1 матеріали справи не містять. Натомість з відеозапису наявного в матеріалах справи підтверджується лише факт проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, однак не підтверджується факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, його зупинка або знаходження останнього за кермом під час руху.
Отже, відеозаписи не дозволяють встановити факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, як і взагалі встановити факт перебування такого транспортного засобу у русі у час, коли відбувалась відеофіксація.
Свідок ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснила, що транспортним засобом керувала саме вона. Після зупинки автомобіля вона його припаркувала та пішла до аптеки. У цей час ОСОБА_1 відчинив двері автомобіля, щоб забрати речі з салону. Біля припаркованого автомобіля зупинилося службове авто поліції, після чого до нього підійшли працівники поліції, майже одночасно з працівниками поліції до автомобіля підійшла і свідок ОСОБА_2 , яка повернулася з аптеки, яка зазначила, що автомобілем керувала вона.
Суд зазначає, що з досліджених у судовому засіданні відеозаписів вбачається, що свідок ОСОБА_2 повідомила працівникам поліції, що за кермом автомобіля знаходилася саме вона, а не ОСОБА_1 .
ОСОБА_1 у судовому засіданні підтвердив, що дійсно вживав слабоалкогольні напої, однак транспортним засобом не керував. Автомобілем керувала його цивільна дружина, яка припаркувала його та пішла до аптеки. Він перебував біля автомобіля, відчинив водійські двері, щоб забрати особисті речі з салону, коли до нього підійшли працівники поліції. При цьому його цивільна дружина одразу повідомила працівникам поліції, що керувала автомобілем саме вона.
Показання свідка та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, не спростовуються наявними у матеріалах справи відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції та відеореєстратора, які не містять фіксації факту руху транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 .
Долучений до протоколу рапорт поліцейського не визнається як допустимий доказ, оскільки відповідно до Інструкції з діловодства в системі МВС України, затвердженої наказом МВС України від 23.08.2012 № 747, рапорт належить до внутрішніх документів.
Суд критично оцінює доводи захисника ОСОБА_1 адвоката Акопян Т.А., щодо порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки з дослідженого у судовому засіданні відеозапису з бодікамер вбачається, що ОСОБА_1 володіє російською мовою та розуміє українську мову. У судовому засіданні ОСОБА_1 також зазначив, що він розуміє українську мову та володіє російською мовою.
Виходячи з положень статті 8, статті 62 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
У рішенні по справі "Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії" ЄСПЛ зазначив, що пункт 2 статті 6 Конвенції вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що обвинувачений вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь обвинуваченого.
Тож, з урахуванням наведеного, можна зробити висновок, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 130 КУпАП з кваліфікуючими ознаками: керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції через недоведеність обставин і відсутність належних і достатніх доказів для набуття беззаперечного висновку.
Оцінивши усі наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходжу до висновку що в судовому засіданні не знайшло підтвердження вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 130 КУПАП, оскільки не надано допустимих та належних доказів його вини в скоєнні адміністративного правопорушення.
Згідно пункту 1 статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Враховуючи вимоги частини 2 статті 62 Конституції України про те, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь, суд вважає необхідним провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАП - закрити на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП за відсутністю події і складу даного адміністративного правопорушення.
Керуючись статтями 130, 247, 252, 283, 284 КУпАП, суддя
постановив:
Провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 130 КУпАП.
Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду у десятиденний строк з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги через Холодногірський районний суд м.Харкова.
Постанова набирає законної сили після закінчення десятиденного строку її оскарження.
Повний текст постанови складено 08.08.2025.

Суддя С.С. Балабай