Житомирський апеляційний суд
Номер провадження №33/4805/376/25
Категорія ч.1 ст.172-5 КУпАП Доповідач Григорусь Н. Й.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2025 року м.Житомир

Суддя Житомирського апеляційного суду Григорусь Н.Й., за участі: особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника - адвоката Антонюка В.О., прокурора Зозуля Л.К. , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Богунського районного суду м. Житомира від 14 лютого 2025 року, якою його визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-5 КУпАП (закрито провадження у справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП),

ВСТАНОВИВ:

Постановою Богунського районного суду м. Житомира від 14 лютого 2025 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч. 1 ст. 172-5 КУпАП, та закрито провадження у справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

З постанови судді місцевого суду вбачається, що ОСОБА_1 , будучи у період із 01.05.2022 по теперішній час головним інспектором відділу запобігання надзвичайним ситуаціям Житомирського районного управління ДСНС у Житомирській області та відповідно до підпункту «д» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» (далі - Закону) суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, у порушення вимог ч. 2 ст. 23 Закону про обмеження щодо одержання подарунків.

Так, 17.02.2023 за договором дарування НСЕ 711842 отримав у власність від ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з яким не є близькою особою, 4/100 нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1, оціночна вартість якого 236 048, 36 гривень.

Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги ст. 23 ЗУ «Про запобігання корупції», чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, за що передбачена відповідальність на підставі ч. 1 ст. 172-5 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати, а провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу правопорушення, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповне з`ясування судом обставин справи. Апеляційна скарга обґрунтована, зокрема, тим, що протокол складено з порушенням вимог гл. 19 КУпАП та ст. 268 КУпАП, оскільки складання матеріалів відбулося без його участі, ніяких викликів та повідомлень не отримував, копії протоколу йому не вручалася.

В суді апеляційної інстанції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Антонюк В.О. повністю підтримали доводи апеляційної скарги, просили скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у зв`язку закінченням відсутністю в діях складу правопорушення.

Прокурор Зозуля Л.К. в засіданні апеляційного суду проти доводів апеляційної скарги заперечила. Просила відмовити в задоволенні апеляційної скарги та залишити постанову суду першої інстанції без змін. Вважає, що постанова суду першої інстанції є обґрунтованою.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, доходжу висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

За змістом ст. 245 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суд встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та іншими доказами, які мають істотне значення для правильного, об`єктивного та справедливого розгляду справи.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили (ст. 252 КУпАП).

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, зазначені вимоги закону судом першої інстанції були дотримані. Постанова суду відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, містить опис обставин, встановлених при розгляді справи, зазначення нормативного акту, який передбачає відповідність за дане правопорушення, та прийняте по справі рішення.

Як зазначено у диспозиції ч. 1 ст. 172-5 КУпАП відповідальність за порушення встановлених законом обмежень щодо одержання подарунків.

Згідно примітки до статті 172-5 КУпАП: суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції».

Мотивуючи своє рішення про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч. 1 ст. 172-5 КУпАП, суд першої інстанції посилався на положення Законів України «Про запобігання корупції», а також на досліджені у судовому засіданні і наведені в судовому рішенні письмові докази, зокрема, протокол про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією № 326 від 30.05.2024 (а.с. 1-6); договір дарування НСЕ 711842 від 17.02.2023, посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Сєтаком В.Я., зареєстрований у реєстрі за № 1449, згідно з яким ОСОБА_2 (дарувальник) безоплатно передав, а ОСОБА_1 (обдарований) прийняв у власність (у дар) 4/100 нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , вартість якого складає 236 048 грн 36 коп. (а.с. 10-13); рапорт ОСОБА_1 на ім`я начальника Головного управління ДСНС у Житомирській області від 17.01.2024, за змістом якої він підтвердив, що нотаріусом посвідчено договір дарування нерухомого майна спільної часткової власності (а.с. 15); витяг з наказів начальника УДСНС у Житомирській області № № 45 та 252 від 30.04.2020 про призначення ОСОБА_1 на посаду головного інспектора відділу запобігання надзвичайним ситуаціям Житомирського РУ ГУ ДНСН України у Житомирській області від 01.05.2022 (а.с. 20, 21); пам`ятки - зобов`язаннями щодо дотримання вимог Закону, де ОСОБА_1 своїм власноручним підписом засвідчив про ознайомлення з ними 14.02.2022 та 20.02.2023 (а.с. 22-23); посадові інструкції ОСОБА_1 , затвердженими 19.10.2022 та 29.05.2023 начальником Житомирського РУ ГУ ДНСН України у Житомирській області (а.с. 24-33); письмові пояснення ОСОБА_1 від 05.02.2024, в яких останній підтвердив, що будучи ознайомлений із вимогами Закону, він уклав договір дарування, а не купівлі-продажу, оскільки станом на 17.02.2023 по іншому вчинити було неможливо, оскільки на той час продавець не міг отримати згоду та нотаріально завірені дозволи усіх співвласників будинку (а.с. 34-35); розділи 11 і 14 щорічної декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави, за 2023 рік (доходи, у тому числі подарунки, видатки та правочини), поданої ОСОБА_1 19.03.2024, де зазначено про отримання подарунку у негрошовій формі (нерухомого майна), вартість якого становить 236 048 грн, що свідчить про те, що на момент заповнення декларації отриманий у власність об`єкт нерухомості він сприймав саме як подарунок.

Так, положенням статті 3 цього Закону визначено перелік суб`єктів, на яких поширюється його дія, ОСОБА_1 є суб`єктом цього правопорушення, що не оскаржується апелянтом.

Статтею 23 Закону України «Про запобігання корупції» встановлено ряд обмежень щодо одержання подарунків.

Таким чином об`єктом ст. 172-5 КУпАП є порушення передбачених ст. 23 Закону України «Про запобігання корупції» заходів щодо запобігання корупції. Як зазначено у преамбулі Закону України «Про запобігання корупції», цей закон визнає правові та організаційні засади функціонування системи запобігання корупції в Україні, зміст та порядок застосування превентивних антикорупційних механізмів.

Частинами 1 та 2 статті 23 Закону (в редакція, яка діяла на дату отримання дарунку) передбачено обмеження щодо одержання подарунків, які застосовуються незалежно одне від одного, а саме: забороняється безпосередньо або через інших осіб вимагати, просити, одержувати подарунки (незалежно від їх вартості) для себе чи близьких осіб від юридичних або фізичних осіб у зв`язку із здійсненням такими особами діяльності, пов`язаної із виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, а також якщо особа, яка дарує, перебуває в підпорядкуванні такої особи (ч. 1); дозволено приймати подарунки, які відповідають загальновизнаним уявленням про гостинність, крім випадків, передбачених частиною першою цієї статті, якщо вартість таких подарунків не перевищує один прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений на день прийняття подарунка, одноразово, а сукупна вартість таких подарунків, отриманих від однієї особи (групи осіб) протягом року, не перевищує двох прожиткових мінімумів, встановлених для працездатної особи на 1 січня того року, в якому прийнято подарунки (ч. 2 вказаної статті).

Крім цього, відповідно до примітки до ст. 172-5 КУпАП суб`єктом правопорушення у цій статті, є особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції».

В статті 1 наведеного Закону міститься визначення термінів, наведені нижче терміни вживаються в такому значенні:

подарунок - це грошові кошти або інше майно, переваги, пільги, послуги, нематеріальні активи, які надають /одержують безоплатно або за ціною, нижчою мінімальної ринкової.

приватний інтерес - будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-5 КУпАП, за обставин, викладених у постанові, на переконання апеляційного суду, є обґрунтованим та підтверджується доказами, які містяться в матеріалах справи і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, ґрунтується на наявних у справі та перевірених суддею доказах.

Так, з матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що договором дарування НСЕ 711842 від 17.02.2023, посвідченим приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Сєтаком В.Я., зареєстрований у реєстрі за № 1449, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 подарував (безоплатно передав у власність), а ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 прийняв у дар (у власність) 4/100 нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1, вартість якого складає 236 048 грн 36 коп.

Згідно із статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць з 1 січня 2023 року, відповідно і на дні отримання подарунків, становив 2 684 грн.

Абзацом 3 частини першої статті 1 Закону визначено, що близькі особи - особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом і мають взаємні права та обов`язки із суб`єктом, зазначеним у частині першій статті 3 цього Закону (крім осіб, взаємні права та обов`язки яких із суб`єктом не мають характеру сімейних), у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі, а також - незалежно від зазначених умов - чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний та двоюрідний брати, рідна та двоюрідна сестри, рідний брат та сестра дружини (чоловіка), племінник, племінниця, рідний дядько, рідна тітка, дід, баба, прадід, прабаба, внук, внучка, правнук, правнучка, зять, невістка, тесть, теща, свекор, свекруха, батько та мати дружини (чоловіка) сина (дочки), усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, яка перебуває під опікою або піклуванням зазначеного суб`єкта.

За даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису, ОСОБА_2 не є близькою особою ОСОБА_1 у розумінні статті 1 Закону.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що ОСОБА_1 , допустив порушення встановлених законом обмежень щодо одержання подарунків, а саме: в порушення вимог частини 2 статті 23 Закону отримав 17.02.2023 від ОСОБА_2 , який не є його близькою особою, подарунок у негрошовій формі, вартість якого перевищує один прожитковий мінімум, встановлений для працездатних осіб на день прийняття подарунка, а саме: 4/100 нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1, вартістю 236 048 грн 36 коп.

Отже, з аналізу вищенаведених норм чинного законодавства та укладеного договору дарування вбачається, що порушення обмежень, щодо отримання подарунків, які визначені ч.ч. 1, 2 ст. 23 зазначеного Закону України «Про запобігання корупції», стосується розміру отриманого подарунку від особи, яка не є близькою особою в розумінні ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», заборона щодо отримання подарунку у зв`язку з виконанням, здійсненням діяльності, пов`язаної із виконанням функцій держави або місцевого самоврядування.

Таким чином, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-5 КУпАП.

Апеляційний суд, дослідивши матеріали справи, враховуючи встановлені фактичні обставини справи, з огляду на обґрунтування суду першої інстанції, вважає, що протокол про адміністративне правопорушення від 30.05.2024 №326 щодо ОСОБА_1 відповідає вимогам статей 254, 255, 256 КУпАП, складений уповноваженою на те особою, із заповненням всіх необхідних реквізитів, з зазначенням діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-5 КУпАП, та всіх необхідних відомостей для вирішення справи.

Доводи апеляційної скарги з приводу того, що уповноваженими особами проігноровано вимоги глави 19 КУпАП та ст. 268 КУпАП, оскільки протокол складається у присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, спростовується матеріалами справи, зокрема, запрошенням для ознайомлення з матеріалами справи і отримання примірнику протоколу та квитанціями про відправку ОСОБА_1 на 23.05.2025, 30.05.2025 (а.с. 60-61, 62-63).

Також, згідно статті 256 КУпАП, якщо протокол про адміністративне правопорушення складається у присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, то особа має право ознайомитися зі змістом протоколу, а також зі своїми правами, передбаченими статтею 268 КУпАП.

Відповідно до змісту складеного відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією він був складений у відсутності ОСОБА_1 , оскільки на виклики для ознайомлення з протоколом, матеріалами та отриманням другого примірника не з`явився, а тому ОСОБА_1 не скористався наданим їм правом з власної ініціативи, не з`явившись до ДСР НПУ для складання протоколу. З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 знав про наявність даного протоколу, останній судом першої інстанції двічі повертався на доопрацювання та вручення особі, проте на виклики ОСОБА_1 не з`являвся. Отже, наведене свідчить про обізнаність ОСОБА_1 про наявність адміністративного провадження, що буде розглядатись, є беззаперечним. Тому, з приводу наведених апелянтом доводів апеляційний суд вважає за необхідне, згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», взяти до уваги рішення Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України», яким наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення складено за встановленою формою з урахуванням всіх вимог, передбачених ст. ст. 254, 256 КУпАП, та є належним та допустимим доказом.

Перевіряючи доводи апелянта про те, що укладений ОСОБА_1 правочин (договір дарування) є удаваним, апеляційний суд вважає їх таким, що не заслуговує на увагу, оскільки він розумів зміст укладеної угоди, а також те, що дарувальник не є його близькою особою. Також слід врахувати, що ОСОБА_1 був ознайомлений з вимогами антикорупційного законодавства та відповідно розумів зміст та наслідки укладеного ним правочину, що вказує на наявність умислу в його діях.

Інші доводи апеляційної скарги були предметом дослідження у суді першої інстанції та не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови.

Відповідно до положень ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Таким чином, аналізуючи зазначені вимоги закону та фактичні обставини справи, суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що ОСОБА_1 було вчинено порушення пов`язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 172-5 КУпАП, а тому вірно визнав його винним та закрив провадження у справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Враховуючи вищенаведене підстави для скасування постанови судді з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Богунського районного суду м. Житомира від 14 лютого 2025 року - без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Н.Й.Григорусь