П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.08.2025 м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Бенца К.К., за участі особи відносно якої складено протокол ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород адміністративні матеріали інспектора 2 взводу 2 роти батальйону УПП в Закарпатській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , -

за ст. 124 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 333932 від 18.05.2025 року вбачається, що 18.05.2025 року о 00 год. 50 хв. в м. Чоп, по проспекту Йосипа Бокшая, 2, гр. ОСОБА_1 , керував транспортним засобом марки Volkswagen Golf д.н.з. НОМЕР_1 та не дотримався безпечного бічного інтервалу та допустив зіткнення з припаркованим транспортним засобом марки Вольсваген д.н.з. НОМЕР_2 , власником якого є гр. ОСОБА_2 . В результаті зіткнення транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Згідно вказаного протоколу своїми діями ОСОБА_1 , порушив вимоги п. 13.1 ПДР України і скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

Дії гр. ОСОБА_1 кваліфіковані інспектором УПП в Закарпатській області за ст. 124 КУпАП України.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні інкримінованого йому правопорушенні заперечив. Зокрема зазначив, що 17.05.2025 року він приїхав з м. Мукачева, де проходив ВЛК на маршрутному таксі до себе додому в м. Чоп. Вказав, що дорогою додому купив для себе алкогольні напої, які мав намір випити. Зазначив, що з 20 год. він перебував у себе вдома, після того як вжив алкогольні напої, ліг спати. Зазначив, що через деякий час, після того як він ліг спати, близько 01 год. ночі до нього в квартиру постукали працівники поліції, які повідомили про його причетність до ДТП та запропонували надати пояснення. На запитання поліцейського звідки він їхав так пізно, він відповів «я не їхав», після чого знову декілька разів повторив «я не їхав»,

Зазначив, що на запитання поліцейського чи він їздив за кермом транспортного засобу марки Volkswagen Golf д.н.з. НОМЕР_1 він відповів, що їздив, щоб уникнути притягнення до відповідальності свого сина. Окрім того наголосив суду, що під час розмови з працівниками поліції він був в «неадекватному стані», зазначив, що у зв`язку з проходженням ним військової служби має контузію. Наголосив на тому, що в той момент надаючи пояснення працівникам поліції , перебував в сильному стані алкогольного сп`яніння та на фоні наявної травми «що в голові крутилось то і сказав».

Окрім того вказав, що на той час і на даний час йому не відомо де знаходиться його машина. Зазначив, що транспортний засіб марки Volkswagen Golf д.н.з. НОМЕР_1 зареєстрований на його сина, з яким він спільно не проживає та не спілкується. Також зазначив, що до цього у нього був давній конфлікт зі своїм сином, після чого з його будинку зникли ключі від транспортного засобу та грошові кошти.

В судовому засіданні заперечив факт керування ним транспортним засобом та вказав, що письмові пояснення , які наявні в матеріалах справи він особисто не писав, їх писала його донька, за вказівкою працівника поліції, який задиктовував їй необхідний текст.

Вказує на те, що він не вважає себе винуватим, інший транспортний засіб він не чіпляв та місце вчинення ДТП не покидав. За кермом автомобіля не перебував. Просив суд закрити провадження відносно нього за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Представник особи відносно якої складено протокол ОСОБА_3 в судовому засіданні вину ОСОБА_1 у вчиненому заперечив, зокрема зазначив, що останній не вчиняв будь-якого адміністративного правопорушення, а відтак просив суд закрити провадження відносно ОСОБА_1 за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Після оголошення перерви в судовому засіданні, в наступне судове засідання не з`явився.

Потерпілий ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 допитаний у судовому засіданні та попереджений про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань в судовому засіданні пояснив, що 18.05.2025 року, вночі, під час того як він спав вдома, йому подзвонила дружина та повідомила про те, що діти гуляли по центру міста та побачили, що в його машину в`їхала інша машина, сталось зіткнення. Потерпілий вказав на те, що напередодні даної події, ввечері, він припаркував свій автомобіль в центрі міста Чоп, для того, щоб коли приїде його дружина з дітьми автобусом до м. Чоп, вона змогла сісти в автомобіль з дітьми та приїхати додому. Зазначив, що після даного дзвінка він зібрався та прийшов до місця де припаркував свій транспортний засіб. Прибувши на місце події, він побачив, що його машина розбита, а під нею знаходиться номерний знак іншого транспортного засобу д.н.з. НОМЕР_1 . Зазначив, що очевидці події, діти, повідомили про те, що це була чорна машина марки «Гольф» , водій якої втік з місця вчинення ДТП. Потерпілий зазначив, що після цього він викликав екіпаж патрульної поліції, які по номерному знаку знайшли власника даного транспортного засобу, після чого він разом з працівниками поліції поїхав до винуватця даної події, яким виявився ОСОБА_4 . Вказав, що приїхавши до місця його проживання, ОСОБА_5 перебував в поганому стані, були наявні ознаки алкогольного сп`яніння. Зазначив, що на запитання поліцейських чи вчиняв він дану дорожньо-транспортну пригоду ОСОБА_5 то погоджувався то вказував, що не він вчиняв ДТП. Зазначив, що транспортний засіб з д.н.з. НОМЕР_1 був відсутній у дворі за місцем проживання ОСОБА_6 . Поліцейськими також було оглянуто сусідні двори та місця для паркування, однак даний транспортний засіб не було виявлено. Вказав на те, що через деякий час приїхала дочка ОСОБА_7 , а згодом ще один екіпаж поліції, після його почали оформлювати дану подію.

На запитання головуючого потерпілий зазначив, що « не бачив хто був за кермом автомобіля », «ніхто з очевидців події не сказав йому , хто був за кермом автомобіля , який вчинив ДТП та зник з місця події».

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення особи відносно якої складено протокол ОСОБА_1 , потерпілого ОСОБА_2 , суддя приходить до наступного висновку.

У відповідності до положенняст. 9 КУпАП- адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна)дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно доЗакону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затвердженіпостановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306(із змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ст.14 Закону України «Про дорожній рух»учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цьогоЗакону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно з статтею 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно ст. 124 КУпАП диспозиція статті передбачає порушення учасниками дорожнього руху, правил дорожнього руху що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Як вбачається із змісту диспозиції ст. 124 КУпАП, об`єктивна сторона складу правопорушення, передбаченого даною нормою, характеризується наступними елементами: діянням - тобто порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, яке може бути виражене як у дії так і в бездіяльності; наслідками у вигляді пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна; а також причинним зв`язком між наведеними діянням та наслідками.

Умовами настання адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП є обов`язкова наявність причинного зв`язку між порушенням правил дорожнього руху та настанням наслідків у вигляді майнової шкоди (механічних пошкоджень транспортного засобу/засобів) як обов`язкового елементу об`єктивної сторони матеріального складу правопорушення. При цьому, порушення має бути настільки суттєвим, щоб наслідком його стало пошкодження як мінімум двох автомобілів, адже в диспозиції статті йде мова саме про «пошкодження транспортних засобів».

Відповідно до п. 26 Постанови Пленуму Верховного Суду «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23.12.2005 року, пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна має бути наслідком саме порушення Правил дорожнього руху. Об`єктивною ознакою правопорушення, що відбиває шкідливість неправомірної поведінки особи для суспільства, заподіяння або реальну загрозу заподіяння істотної шкоди, є також суспільна небезпека вчиненого проступку.

Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі (п. 2.3 (Б)Правил дорожнього руху).

Відповідно до п.13.1. ПДР України водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення.

Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення підлягають з`ясуванню: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як встановлено судом, шляхом відтворення відеозапису з нагрудних камер працівників поліції в судовому засіданні, працівники поліції прибули за місцем проживання гр. ОСОБА_1 та почали стукати в двері його квартири, після того як ОСОБА_1 відчинив їм двері, вони повідомили про те, що є звернення про ДТП , шукають транспортний засіб марки Volkswagen Golf д.н.з. НОМЕР_1 , який причетний до ДТП.

З оглянутого відеозапису з нагрудних камер працівників поліції вбачається, що ОСОБА_1 на запитання поліцейського надавав суперечливі , не чіткі та неоднозначні відповіді, то вказував , що керував автомобілем, то заперечував факт керування ним автомобілем.

На відтвореному в судовому засіданні відеозаписі з нагрудних камер працівників поліції видно, що ОСОБА_1 декілька разів зазначив "я не їхав", «я не був за кермом», «я отказиваюсь від протоколу». Окрім того зазначив, що керувати транспортним засобом могла його дочка або син, точно йому не відомо. Після того коли працівник поліції зазначив, що тоді протокол буде складено відносно його сина або дочки ОСОБА_1 зазначив «визнаю». Окрім того, вказав поліцейському про те, що має контузію та перелом. На запитання поліцейського, відповів , що йому не відомо місце знаходження автомобіля.

На запитання поліцейського звідки він їхав так пізно, ОСОБА_1 відповів «я не їхав», після чого знову декілька разів повторив «я не їхав», на що поліцейський зазначив, що у нього наявний відеозапис перебування ОСОБА_1 за кермом транспортного засобу. ОСОБА_1 зазначив «я не був за кермом, яка разниця хто був». З наявного відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 під час запровадження протоколу запитує поліцейського «чи споймав його поліцейський при вчиненні ДТП».

З оглянутого відеозапису з нагрудних камер працівників поліції вбачається, що ОСОБА_1 перебував в стані сильного сп`яніння та відповідав в подальшому на запитання працівника поліції «так».

На відтвореному в судовому засіданні відеозаписі з нагрудних камер працівників поліції видно, що працівник поліції розповідає про обставини вчиненої події, а ОСОБА_1 відповідає «так». Після чого поліцейським повідомлено ОСОБА_1 про те, що відносно нього буде запроваджено протоколи за ст. ст. 124, 122-4 та за ч.4 ст. 130 КУпАП, та працівники поліції разом з ОСОБА_1 вийшли на подвір`я будинку для складання відповідних протоколів.

На відтвореному в судовому засіданні відеозаписі з нагрудних камер працівників поліції видно, що працівник поліції запитує ОСОБА_1 чи він буде проходити огляд на визначення стану спяніння, озвучує текст пояснень, які має надати ОСОБА_1 . З відеозапису видно, що письмові пояснення записує дочка ОСОБА_1 , які їй надає працівник поліції.

Окрім того з даного відеозапису вбачається, що поліцейський задає питання хто їздить на транспортному засобі марки Volkswagen Golf, на що ОСОБА_1 відповідає «мала», на запитання «хто був за кермом транспортного засобу» відповідає «мала».

Надаючи оцінку показам, які надавав ОСОБА_1 поліцейським суд приходить до висновку, що такі є не достатньо переконливими , не чіткими , не однозначними і не узгоджені між собою, а відтак не можливо надати перевагу показам ОСОБА_1 щодо керування ним транспортним засобом або щодо не керування ним транспортним засобом.

Такі покази ОСОБА_1 повинні бути підтверджені іншими належними та допустимими доказами, які в даній справі відсутні.

Суд оцінюючи доводи особи відносно якої складено протокол ОСОБА_1 надані в судовому засіданні та доводи, які були озвучені ним на відеозаписі, приходить до наступного висновку.

Нормами КУпАП не передбачено процедуру отримання пояснень від учасників справи, а тому виходячи з положень ч. 1ст. 2 цього Кодексу, для забезпечення об`єктивного та оперативного розгляду справи, вважаю за можливе застосувати аналогію закону з процесуальними нормами КПК України, а саме зі ст. 95 КПК України, якими врегульовано вказане питання.

Відповідно до ч.1 ст.95 КПК України показання - це відомості, які надаються в усній або письмовій формі під час допиту підозрюваним, обвинуваченим, свідком, потерпілим, експертом щодо відомих їм обставин у кримінальному провадженні, що мають значення для цього кримінального провадження.

Відповідно до ч.4 ст.95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного статтею 615 цього Кодексу.

З оглянутого в судовому засіданні відеозапису вбачається, що гр. ОСОБА_1 надаючи пояснення поліцейському на сходовій клітинці підізду будинку перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння. Суд бере до уваги, що покази надані ним та зафіксовані на відеозаписі поліцейських не є однозначними, є суперечливими, не достатньо переконливими , не чіткими і

не узгоджуються між собою та суперечать одні одним, оскільки гр. ОСОБА_1 то визнавав факт керування ним транспортним засобом, то повністю заперечував факт будь-якого керування автомобілем.

Водночас, судом у судовому засіданні було заслухано пояснення та доводи гр. ОСОБА_1 , який також вказував на те, що 18.05.2025 року, при фіксуванні даних обставин працівниками поліції він перебував у стані алкогольного сп`яніння, та вказав : «що в голові крутилось то і казав».

З огляду на викладене, зважаючи на стан сп`яніння в якому перебував гр. ОСОБА_1 , покази надані ним та зафіксовані на відеозаписі поліцейських, які не є однозначними, є суперечливими, не достатньо переконливими , не чіткими суд не бере до уваги письмові пояснення ОСОБА_5 , які написані донькою останнього та не бере до уваги його покази надані поліцейським .

Надані ОСОБА_5 , покази поліцейському не підтверджені жодними іншими належними та допустимими доказами.

Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

У силу п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Згідно висновків Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладених в рамках справи № 216/5226/16-а(2-а/216/33/17) притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами, а не підтвердження здійснення правопорушення відповідними доказами, не породжує правових підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі №536/1703/17.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд не може обґрунтовувати свої висновки припущеннями, а має виходити із дослідження належних і допустимих доказів, якими підтверджуються чи спростовуються обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення.

Матеріали справи, у тому числі й запис з боді камери, які були відтворені в судовому засіданні за участі учасників справи, не містять доказів керування ОСОБА_5 автомобілем марки Volkswagen Golf д.н.з. НОМЕР_1 під час вчинення ДТП 18.05.2025 року о 00 год. 50 хв. в м. Чоп, по проспекту Йосипа Бокшая, 2, а відповідно не містять доказів причетності ОСОБА_5 до ДТП.

В судовому засіданні ОСОБА_5 заперечував, що керував автомобілем марки Volkswagen Golf д.н.з. НОМЕР_1 під час вчинення ДТП 18.05.2025 року о 00 год. 50 хв. в м. Чоп, по проспекту Йосипа Бокшая, 2.

В наданих на розгляд суду матеріалах справи на підтвердження можливої причетності ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, наявні протокол про адміністративне правопорушення від 18.05.2025 року та письмові пояснення ОСОБА_1 та потерпілого ОСОБА_2 .

Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.

Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п.43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

При цьому, письмові пояснення ОСОБА_2 не містять посилання та вказівка на свідків, які бачили момент вчинення ДТП, не зазначено будь-якої іншої інформації на підтвердження факту вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 , а в свою чергу письмові пояснення ОСОБА_1 є такими, що не узгоджуються з поясненнями наданими ним у судовому засіданні.

Крім того, в матеріалах справи відсутній протокол огляду автомобіля ОСОБА_1 - Volkswagen Golf д.н.з. НОМЕР_1 щодо наявності у нього механічних пошкоджень, які могли бути ним отримані внаслідок зіткнення з автомобілем марки Вольсваген д.н.з. НОМЕР_2 .

Окрім того , слід зазначити, що до протоку про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 333932 від 18.05.2025 року не додано належних доказів на підтвердження факту керування транспортним засобом саме гр. ОСОБА_1 . Відеозапис з місця вчинення ДТП, відеозапис, яким було зафіксовано ДТП, пояснення очевидців, свідків, які безпосередньо бачили факт вчинення ДТП до протоколу не долучено.

Суд також враховує покази потерпілого ОСОБА_2 надані ним в судовому засіданні , про те, що він не був очевидцем ДТП, йому не відомо хто саме перебував за кермом автомобіля Volkswagen Golf д.н.з. НОМЕР_1 в момент ДТП і жоден з очевидців ДТП йому не надав інформацію про особу, яка керувала автомобілем Volkswagen Golf д.н.з. НОМЕР_1 .

Також суд бере до уваги покази ОСОБА_1 надані ним в судовому засіданні , який свою вину у вчиненому заперечує у повному обсязі.

Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Таким чином , протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_5 , був запроваджений поліцейським тільки на підставі не достатньо переконливих, не чітких і не узгоджених між собою показах ОСОБА_1 .

Тобто, згідно змісту даного протоколу встановлено, що об`єктивна сторона адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП за порушення п.13.1 ПДР України, не знайшла підтвердження.

Таким чином матеріали справи про адміністративне правопорушення не доведено, що саме ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, допустив зіткнення з припаркованим транспортним засобом марки Вольсваген д.н.з. НОМЕР_2 , після чого місце пригоди залишив.

Інші докази, передбачені ст. 251 КУпАП, на підтвердження причетності ОСОБА_1 до даної дорожньо-транспортної пригоди та на спростування наданих ним в судовому засіданні пояснень, матеріали справи не містять.

Виходячи зі змісту ст. 7, 217, 221, 246, 254 КУпАП України суддя розглядає справи про адміністративні правопорушення лише в межах складеного протоколу про адміністративне правопорушення.

Тобто, судовий розгляд має провадитися лише в межах зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин інкримінованого особі адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Згідно практики Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011р., заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013р., заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» (заява №926/08, рішення від 20.09.2016р.), як і у кримінальному провадженні, суд у справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що направлений до суду матеріал про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом", який застосовується при оцінці доказів.

Такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Отже, суд, враховуючи вищезазначене, не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача.

З наведених обставин вбачається, що в матеріалах справи відсутні достатні, належні та допустимі докази на підтвердження вини ОСОБА_1 та порушень останнім Правил дорожнього руху України, які б знаходились у прямому причинному зв`язку із наслідками ДТП, а відповідно і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, що на переконання суду можуть лише свідчити про недоведеність вини особи, що притягається до адміністративної відповідальності.

У зв`язку з наведеним, суд приходить до висновку про недоведеність вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а тому, беручи до уваги принцип, закріплений в ст. 62 Конституції України, який передбачає, про те що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

З досліджених в судовому засіданні доказів неможливо зробити висновок про винуватість ОСОБА_1 , а тому матеріалами про адміністративне правопорушення не доведено порушення ним Правил дорожнього руху України, що інкримінується йому згідно протоколу, та не вбачається складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, а тому приходжу до висновку, що провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАПпідлягає закриттю, оскільки в його діях відсутній склад інкримінованого їй адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У справах про адміністративні правопорушення на які ЄСПЛ поширює кримінально правовий аспект, особа, щодо якої розглядається справа та потерпілий, додатково користуються гарантіями ст.6 Конвенції:право на оскарження судових рішень, право на допомогу перекладача, право на виклик та допит свідків, на розумний строк розгляду справи, негайне і достатнє інформування про характер і причини обвинувачення, право на юридичну допомогу, право на безоплатну допомогу захисника. Крім того, в таких справах діє презумпція невинуватості.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Відповідно до Рішення Конституційного суду України, від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010, Конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті 1, 3, частина друга статті 19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: права і свободи людини і громадянина, закріплені в Конституції, не є вичерпними; конституційні права і свободи не можуть бути скасовані; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод (стаття 22); громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом (частина перша статті 24); юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64).

Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальност ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Згідно вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладаєть-ся обов`язок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

На підставі вищенаведеного, оцінивши наявні в даній адміністративній справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності,суд приходить до висновку, що в даному випадку вина гр. ОСОБА_1 у інкримінованому йому правопорушенні не доведена належними та допустимими доказами, а тому провадження в справі про притягнення гр. ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 124, 245, 251-252, 268, 280, 284, 287-291 КУпАП, ст. 62 Конституції України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП , за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На постанову про адміністративне правопорушення може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду К.К. Бенца