КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа № 759/5101/25
провадження № 33/824/3731/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд

в складі судді Кирилюк Г. М.,

при секретарі Черняк Д. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Рвачова Олексія Олександровича на постанову Святошинського районного суду міста Києва від 09 червня 2025 року в складі судді Кравець В. М., у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

встановив:

Постановою Святошинського районного суду міста Києва від 09 червня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовано до нього стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

17.06.2025 захисник ОСОБА_1 - адвокат Рвачов О. О. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Святошинського районного суду міста Києва від 09 червня 2025 року та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовано тим, що з наявного в матеріалах справи відеозапису №257478 вбачається, що в процесі спілкування з працівниками поліції, останні запропонували ОСОБА_1 пройти медичний огляд на перебування в стані наркотичного сп`яніння, на що ОСОБА_1 відразу погодився, однак в подальшому поліцейські повідомили, що вони також зобов`язані доставити його до ІНФОРМАЦІЯ_2 в Києві, адже він начебто перебуває в розшуку.

Таким чином, та обставина, що працівники поліції інформують ОСОБА_1 , що він зобов`язаний проїхати з ними до найближчого РТЦК та СП, оскільки ОСОБА_1 начебто перебуває у розшуку, свідчить про провокацію з боку працівників поліції до відмови від проходження огляду на перебування в стані наркотичного сп`яніння, оскільки реальною метою поліцейських було доставлення до ІНФОРМАЦІЯ_2 , а не доставлення його до найближчого медичного закладу з метою проведення такого огляду.

Крім того, поліцейські повідомляли ОСОБА_1 , що він має право самостійно пройти огляд на перебування в стані наркотичного сп`яніння, що також є провокацією до відмови від проходження такого огляду, адже особа приймає такий варіант поведінки, як цілком законну альтернативу, не усвідомлюючи про цьому їх протиправність.

Таким чином, вищевикладені обставини свідчать про провокацію з боку працівників патрульної поліції до вчинення адміністративних правопорушень громадян, а також недопустимість доказів, якими обґрунтовано винуватість ОСОБА_1 .

Крім того, як вбачається з відеозапису, поліцейські поверхнево перевіряли у ОСОБА_1 ознаки стану наркотичного сп`яніння, але вони були надуманими, тільки реальною метою поліцейських було доставлення останнього до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Таким чином, зважаючи на відсутність у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння, направлення його на огляд не відповідало підставам, які визначені у встановлено законом порядку (п. 4 розділу І Інструкції), а тому в діях останнього відсутня об`єктивна сторона правопорушення, яка полягає у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Необґрунтованість та незаконність вимоги працівника поліції до ОСОБА_1 про необхідність проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння підтверджується копією результату дослідження № 08 від 27.02.2025 та копія результату дослідження № 891759797 від 27.02.2025, що н е було враховано судом.

Також зазначає, що відповідно до положень КУпАП у разі наявності підстав вважати, що водієм допущено порушення ст. 130 КУпАП, працівники поліції повинні відсторонити водія від керування транспортним засобом та вилучити транспортним засіб. Разом з тим, такі дії працівниками поліції не проводилися, що свідчить про безпідставність складення протоколу за ст. 130 КУпАП.

Таким чином, беручи до уваги вищенаведене, в силу допущених порушень судом першої інстанції під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та працівниками поліції під час складання та оформлення матеріалів, а також беручи до уваги те, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які беззаперечно доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, постанова про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП не може бути визнана законною та обґрунтованою, а тому остання підлягає скасуванню, а провадження у справі відносно ОСОБА_1 - закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Рвачов О. О. апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки боявся, що його повезуть до ТЦК для оновлення даних для мобілізації до лав Збройних Сил України.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно ст. 294 КУпАП суд апеляційної інстанції розглядає обставини вчиненого правопорушення в межах, що викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та визнані доведеними судом першої інстанції, за доводами, зазначеними в апеляційній скарзі.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як зазначено в ст. 251 КУпАП.

Суд (суддя), у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Отже, при розгляді справи про адміністративне правопорушення підлягають з`ясуванню: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 1.3 ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно з п. 1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з положеннями ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» (із змінами та доповненнями) водій, серед іншого, зобов`язаний: виконувати розпорядження поліцейського, а водії військових транспортних засобів - посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами; не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, з системного аналізу вказаних норм права вбачається, що проходження в установленому порядку медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за наявності до того підстав, є обов`язком водія, а не його правом.

За відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Як вбачається з матеріалів справи, відносно ОСОБА_1 27.02.2025 о 09:09 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 257478, відповідно до якого він 27.02.2025 о 08:40 у м. Києві по вул. Кільцева дорога, 4, керував транспортним засобом марки ВАЗ 2108, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, що не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку у медичному закладі в лікаря-нарколога водій відмовився. Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, з а що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Як вбачається з відеозапису з бодікамер № 473642, 472126, працівниками поліції було зупинено транспортний засіб марки ВАЗ 2108, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , оскільки він може бути причетний до адміністративного правопорушення, адже, згідно бази «АРМОР» перебуває в розшуку. При перевірці документів, у водія ОСОБА_1 було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння та проведено працівниками поліції поверхневий огляд.

Так, спочатку ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, однак в подальшому відмовився, посилаючись на те, що він не довіряє працівникам поліції.

Разом з тим, працівники поліції роз`яснили ОСОБА_1 те, що законних підстав відвозити останнього до найближчого РТЦК у працівників поліції немає. Єдиний обов`язок у ОСОБА_1 - це пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у визначеному законом порядку, оскільки працівниками поліції виявленні в останнього наявні ознаки такого сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, що не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, порушення координації рухів.

Апеляційний суд критично ставиться до доводів апелянта, що дії працівників поліції були провокаційними для створення умов, щоб зафіксувати відмову ОСОБА_1 від огляду на стан наркотичного сп`яніння, повідомляючи про те, що після огляду його доставлять до ТЦК.

Матеріалами справи не підтверджено незаконних дій працівників поліції по відношенню до ОСОБА_1 , які б могли його спровокувати до відмови від огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Повідомлення працівниками поліції ОСОБА_1 , що він перебуває у розшуку в ТЦК, не надавало йому підстав для невиконання вимог поліцейського щодо проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Посилання захисника ОСОБА_1 - адвоката Рвачова О.О. на те, що вимога працівників поліції щодо необхідності проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння є необґрунтованою та незаконною, про що свідчать копії результатів досліджень № 08 від 27.02.2025 та № 891759797 від 27.02.2025, є неспроможними з огляду на наступне.

Відповідно до п. 9 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 № 1452/735, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Та обставина, що ОСОБА_1 того ж дня самостійно здав аналіз на визначення наркотиків у сечі в Медичному центрі «Добробут» та Медичній лабораторії «Діла», і результати дослідження виявилися негативними, також не є підставою для звільнення особи від відповідальності за порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Також, доводи апеляційної скарги про те, що складення протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 було безпідставним, оскільки працівники поліції не дотрималися вимог КУпАП та повинні були відсторонити водія від керування транспортним засобом, спростовуються долученим до матеріалів справи відеозаписом з бодікамер № 473642, 472126, з якого вбачається, що після складання протоколу та ознайомленням водія ОСОБА_1 з ним, працівники поліції повідомили останньому, що він відсторонений від керування транспортним засобом на добу та повинен шукати тверезого водія.

Всі наявні в матеріалах справи докази у своїй сукупності беззаперечно доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а доводи апеляційної скарги не спростовують обставин, які зафіксовані в матеріалах справи та викладені в постанові суду першої інстанції, а тому підстав для скасування постанови з мотивів, наведених в апеляційній скарзі не вбачається. Постанова суду є законною та обґрунтованою.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

ОСОБА_1 своїх обов`язків не виконав і вимог Правил дорожнього руху не дотримався.

З урахуванням викладеного, висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на належних і допустимих у розумінні ст. 251 КУпАП доказах, а тому підстави для скасування судового рішення і закриття провадження у справі згідно п. 1 ст. 247 КУпАП відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Рвачова Олексія Олександровича залишити без задоволення.

Постанову Святошинського районного суду міста Києва від 09 червня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Г. М. Кирилюк