Справа № 302/1062/25 Провадження № 3/302/409/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2025 року селище Міжгір`я Закарпатської області

Суддя Міжгірського районного суду Закарапатської області Повідайчик О.І., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючої в ТОВ «КАНТЕРН ЮА», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , тел. НОМЕР_2

за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

на розгляд судді надійшов разом з доданими до нього матеріалами протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 658860 від 26 липня 2025 року, з якого слідує, що 26 липня 2025 року о 22 год. 00 хв в с. Синевирська Поляна водій автомобіля Шкода Скала д.н.з. НОМЕР_3 гр. ОСОБА_1 під час руху не вирахував дорожньої обстановки, що призвело до зіткнення унаслідок чого транспортний засіб отримав механічні пошкодження, чим порушив вимоги п. 12.1. і 10.1 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).

До протоколу про адміністративне правопорушення додано схему ДТП, пояснення ОСОБА_1 й рапорт чергового поліцейського про реєстрацію повідомлення, що надійшло зі служби 102.

ОСОБА_1 на розгляд справи не з`явився і, через наявність у нього перешкод технічного характеру, не зміг взяти участь в розгляді справи в режимі відео конференції. Подав суду клопотання про доручення доказів, у якому висловив незгоду з відомостями протоколу про адміністративне правопорушення, вказав на наявність у ньому виправлень первинно зазначеної інформації щодо порушення ОСОБА_1 п. 13.3 ПДР на п. 12.1. ПДР, просив долучити до матеріалів справи копію первинно складеного протоколу, до внесення в нього виправлень, а також фотографій транспортного засобу з місця стверджуваного ДТП. В клопотанні ОСОБА_1 висловив доводи, що він не вчиняв ДТП і є невинуватим у вчиненні інкримінованого правопорушення, а пошкодження його транспортного засобу сталося внаслідок поганого стану дорожнього покриття та липневої каналізації.

З`ясовуючи обставини, які підлягають встановленню при розгляді справи про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 280 КУпАП суддя враховує таке.

Диспозицією статті 124 КУпАП передбачено відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Зазначена стаття є бланкетною, оскільки відсилає до Правил дорожнього руху.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та у сфері власності.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у порушенні учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна (матеріальний склад).

Суб`єкт адміністративного проступку- загальний (фізична осудна особа, яка досягла 16- річного віку).

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності

Відповідно до ст. 252 КУпАП суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно з положеннями ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винуватість даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

З протоколу про адміністративне правопорушення слідує, що ОСОБА_1 під час руху не вирахував дорожньої обстановки, що призвело до зіткнення унаслідок чого транспортний засіб отримав механічні пошкодження, чим порушив вимоги п. 12.1. і 10.1 Правил дорожнього руху. В долученій через підсистему Електронний суд ОСОБА_1 копії протоколу відображена та ж інформація, при цьому вказано, що останній порушив п. 12.1. ПДР, а не п. 13.3. ПДР, як відображено в протоколі, направленому до суду з ВП № 2 Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області.

Відповідно до п. 10.1. ПДР перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Згідно з п. 12.1. ПДР під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Пунктом 13.3. ПДР передбачено, що під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху.

З схеми ДТП, пояснень ОСОБА_1 від 26.07.2025, пояснень ОСОБА_1 , викладених у клопотанні та доданих до матеріалів справи фотознімків з місця стверджуваної дорожньо-транспортної пригоди слідує, що 26 липня 2025 року біля 21:50 год ОСОБА_1 в`їхав на транспортному засобі марки Шкода моделі Скала державний номерний знак НОМЕР_3 до с.Синевирська Поляна й зупинився біля магазину «Діана», з`їхавши з проїжджої частини дороги на узбіччя. Вийшовши з магазину, ОСОБА_2 сів за кермо автомобіля й, увімкнувши двигун, розпочав рух транспортного засобу та виїхав на металеву решітку, якою була закрита яма, за припущенням водія ОСОБА_2 - каналізація. Після наїзду колеса решітка прогнулась та пошкодила передній бампер транспортного засобу ОСОБА_2 .

Суддя зауважує, що з матеріалів справи не слідує, що вимогами ПДР було заборонено або ж обмежено рух вказаною ділянкою дороги. Також відсутні відомості про наявність дорожніх знаків, які б надавали відповідну інформацію учасникам дорожнього руху й з яких можна було б установити наявність певних особливостей дороги на які належить звернути увагу, зокрема небезпечну узбіччя, нерівна дорога, вибоїна тощо.

З врахуванням наведеного суддя не вбачає неузгодженості дій водія ОСОБА_2 з вимогами ПДР, зокрема п. 10.1, 12.1 і 13.3.

З матеріалів справи слідує, що потерпілі від стверджуваного вчинення адміністративного правопорушення відсутні.

За положеннями ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів по адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Принцип презумпції невинуватості відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод з урахуванням практики її застосування Європейським судом з прав людини поширюється також на справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності з огляду на суворість застосованої до неї санкції (рішення у справах «Lutz v. Germany», § 182; «Schmautzer v. Austria»; «Malige v. France» «Езтюрк проти Німеччини» (Ozturk v. Germany), від 21 лютого 1984 року, пп. 52-54, Series A № 73; «Лауко проти Словаччини» (Lauko v. Slovakia), 2 вересня 1998 року, пп. 56-59, Reports of Judgments and Decisions 1998-VI; ухвала щодо прийнятності у справі «Рибка проти України» (Rybka v. Ukraine), заява № 10544/03, від 17 листопада 2009 року).

Частиною 3 ст. 62 Конституції України передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи зазначені принципи слід констатувати, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд не може перебирати на себе функції захисту чи обвинувачення у справі, зокрема самостійно відшуковувати докази, змінювати фабулу інкримінованого правопорушення, викладену в протоколі (висувати обвинувачення чи змінювати його) тощо. Натомість суддя, в межах протоколу про адміністративне правопорушення, на підставі поданих доказів встановлює фактичні обставини, які підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення та встановлює наявність складу адміністративного правопорушення відповідно до формулювання інкримінованого правопорушення (обвинувачення) викладеного в протоколі про адміністративне правопорушення, яке повинно відповідати диспозиції відповідної статті Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Відповідно до судової практики ЄСПЛ «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п. 43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

За висновками ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Суддя, дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали констатує, що ними не підтверджується факт вчинення ОСОБА_1 інкримінованого адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 9 КУпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення установлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Враховуючи відсутність об`єктивних доказів, на підставі яких можна було б зробити висновок про існування події правопорушення в об`єктивній дійсності, приймаючи до уваги невизнання ОСОБА_1 своєї вини, суддя доходить висновку про недоведеність самого факту події правопорушення та недоведеність наявності в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого адміністративного правопорушення. З врахуванням статті 62 Конституції України недоведеність вини особи в учиненні правопорушення прирівнюється до доведення її невинуватості.

На підставі наведеного суддя доходить висновку про відсутність події правопорушення та відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП відсутність події та складу адміністративного правопорушення має наслідком закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення.

З наведених міркувань та керуючись ст. 7, 9, 266, 283-285 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити на підставі пункту 1 статті 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення

Постанову може бути оскаржено до Закарпатського апеляційного суду через Міжгірський районний суд Закарпатської області протягом 10 днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя О. І. Повідайчик