Справа № 199/5769/25
ПОСТАНОВА

іменем України

05.08.2025 місто Дніпро

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра Лисенко В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі дистанційного судового провадження в залі суду справу про адміністративне правопорушення відносно: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , отримував посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 10.01.2025, військовослужбовця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який притягується до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

за участю: захисника Морозова В.Ю.,

УСТАНОВИВ:

09.04.2025 о 12:14 годині водій ОСОБА_1 у місті Добропілля по вул. Дружби, 2 керував транспортним засобом «Opel Astra Sports Tourer», н.з. НОМЕР_3 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: почервоніння обличчя та очей; різкий запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому порядку шляхом продуття газоаналізатору «Драгер» на місці зупинки транспортного засобу або в медичному закладі ОСОБА_1 відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

ОСОБА_1 до суду не з`явився, був сповіщений про дату, час і місце судового розгляду справи судовою повісткою, яка направлялася поштою, а також через офіційний веб-сайт «Судова влада України».

Тобто судом прийнято вичерпні заходи для повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, про дату, час і місце розгляду справи, забезпечивши можливість з`явитися до суду і висловити своє відношення до складеного відносно неї протоколу про адміністративне правопорушення.

03.07.2025 на адресу суду надійшла заява ОСОБА_1 про закриття провадження по справі за відсутністю складу правопорушення з огляду на наступне:

- справа не містить доказів наявності у нього ознак алкогольного сп`яніння;

- працівники поліції ввели його в оману задля використання статистичних показників своєї праці;

- справа не містить відомостей, чи притягувався він до адміністративної відповідальності за аналогічне правопорушення;

- матеріали справи не містять повний фрагмент відеозапису з нагрудних камер працівника поліції та відсутні дані (модель, серії і номер) засобу відео фіксації;

- поліцейські не роз`яснили йому права та порядок проходження освідування на стан алкогольного сп`яніння;

- працівники поліції не вилучали у нього посвідчення водія та не відсторонили від керування транспортним засобом.

У судовому засіданні захисник Морозов В.Ю. вважав можливим розглянути справу за відсутністю ОСОБА_1 , оскільки він проходить військову службу. Захисник Морозов В.Ю. просив закрити провадження по справі за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, оскільки:

-не було причин для зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 ;

-у ОСОБА_1 не було виявлено ознак сп`яніння;

-у поліцейських при собі не було газоаналізатору «Драгер»;

-працівник поліції поставив водія у невигідне становище;

-працівники поліції не залучили ВСП.

За вказаних обставин, з метою дотримання розумних строків розгляду справи та, враховуючи, що ОСОБА_1 повідомлений про дату, час та місце судового засідання належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не подавав, визнано можливим розгляд справи у його відсутність, на підставі ч. 1 ст. 268 КУпАП.

Вислухавши думку захисника Морозова В.Ю., вивчивши матеріали справи, вважаю, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується повністю дослідженими в судовому засіданні доказами:

- відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 295190 від 09.04.2025, що складений у відповідності до вимог ст. 256 КУпАП, зі змістом якого ОСОБА_1 ознайомлений без зауважень, про що свідчить його підпис у протоколі. Зі змісту даного протоколу слідує, що водій ОСОБА_1 власноруч надав пояснення наступного змісту: «Відмовляюсь»;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, з якого слідує, що у водія ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння. Проте огляд на стан алкогольного сп`яніння не проводився;

- змістом направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.04.2025, з якого убачається, що огляд водія ОСОБА_1 на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я не проводився;

- матеріалом відеозапису працівника поліції, з якого убачається, що водій ОСОБА_1 назвався поліцейському, який повідомив ОСОБА_1 про те, що він вважає, що водій вживав спиртні напої. Поліцейський запропонував ОСОБА_1 продути на місці зупинки алкотестер «Драгер», на що ОСОБА_1 відповів: «Ні». На питання працівника поліції: «В наркологічний диспансер для встановлення стану алкогольного сп`яніння поїдете?», ОСОБА_1 відповів: «Ні». На питання працівника поліції: «Чому відмовляєтесь?», ОСОБА_1 відповів: «Не має часу по завданню, поспішаю». Водію було роз`яснено наслідки такої відмови складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. ОСОБА_1 роз`яснили його права згідно ст. 268 КУпАП. Водія відсторонили від керування транспортним засобом.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За таких обставин дії ОСОБА_1 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП, як відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Надаючи оцінку доводам ОСОБА_1 та його захисника щодо наявності підстав для закриття провадження по справі за відсутності складу правопорушення в діях ОСОБА_1 , суддя вважає такі доводи необґрунтованими, виходячи з наступного.

Частиною ч. 1 ст. 266 КУпАП передбачено, що особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного сп`яніння.

Згідно ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Частиною 3 ст. 266 КУпАП визначено, що у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Доводи захисника про те, що у поліцейських не було підстав для зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 не мають значення для оцінки доказів щодо дотримання процедури огляду водія, визначеної в ст. 266 КУпАП, оскільки для відсторонення особи від керування транспортним засобом та оглядові такої особи на стан будь-якого виду сп`яніння закон не передбачає необхідність доказування попереднього вчинення особою іншого виду адміністративного правопорушення або встановлення факту її притягнення до іншого виду адміністративної відповідальності.

Доводи ОСОБА_1 та захисника про те, що у ОСОБА_1 не було виявлено ознак алкогольного сп`яніння, є необґрунтованими, оскільки приписи статті 266 КУпАП, Правил дорожнього руху, Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 за № 1452/735, надають інспектору поліції виключні повноваження щодо виявлення у водія ознак сп`яніння.

Тобто це дискреційні повноваження поліцейського і водій, згідно п. 2.5 Правил дорожнього руху, повинен виконати вимогу поліцейського щодо проходження огляду на стан сп`яніння або нести адміністративну відповідальність за безпідставну та необґрунтовану відмову від проходження огляду на стан сп`яніння.

З досліджених доказів слідує, що як зміст направлення на огляд ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 09.04.2025, так і акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, мають записи про те, що у ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння. Відомості про наявність у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння зазначені і в протоколі про адміністративне правопорушення, до змісту якого ОСОБА_1 своїх зауважень не вніс.

Відповідно, підозра поліцейських щодо наявності у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння могла бути спростована виключно виконанням водієм ОСОБА_1 вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху, для чого у ОСОБА_1 не було жодних перешкод.

Доводи ОСОБА_1 щодо введення його в оману працівниками поліції задля використання статистичних показників своєї праці є лише припущенням водія, яке не спростовує факту порушення ним вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Доводи ОСОБА_1 про те, що справа не містить відомостей, чи притягувався він до адміністративної відповідальності за аналогічне правопорушення, не впливають на висновки судді щодо наявності чи відсутності в його діях ознак складу адміністративного правопорушення, оскільки для притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, слід встановити такі факти: або 1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, або 2) передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, або 3) відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Слід критично оцінювати доводи захисника про те, що у працівників поліції не було при собі газоаналізатору «Драгер», відповідно ОСОБА_1 , начебто, не міг об`єктивно пройти такий огляд на місці зупинки.

Такі доводи захисника не впливають на висновки судді щодо наявності або відсутності в діях ОСОБА_1 ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки матеріалом відеозапису поліцейського зафіксовано, що водій ОСОБА_1 взагалі не цікавився наявністю чи відсутністю у поліцейських газоаналізатора, не ставив питання про його сертифікацію або останню повірку такого приладу та його відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння не була пов`язана із наявністю чи відсутністю газоаналізатора у працівників поліції. Як зазначено вище,на питання працівника поліції: «Чому відмовляєтесь?», ОСОБА_1 відповів: «Не має часу по завданню, поспішаю».

При цьому, розділ ІІ Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09.11.2015, регулює порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським і оформлення його результатів, а не наявність в екіпажі патрульної поліції спеціального технічного засобу, про що наголошує захисник.

Відповідно, суддя не може надавати оцінку відсутності у даному складі екіпажу поліцейських газоаналізатора, його сертифікації чи повірки, оскільки водій ОСОБА_1 відмовився від проходження будь-якого виду огляду на стан сп`яніння, а тому доводи захисту про відсутність, несправність, відсутність сертифікації чи останньої повірки газоаналізатора могли би мати значення виключно в разі згоди водія на проходження такого огляду, його подальшого проходження та заперечення його результатів, чого в цій справі не має.

Доводи захисника про те, що ОСОБА_1 працівник поліції поставив в «невигідне

становище», є необґрунтованими, оскільки матеріалом відеозапису зафіксовано, що водій ОСОБА_1 ствердно відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, як на місці зупинки, так і в медичному закладі, тобто ОСОБА_1 не виконав вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, що і стало підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи водія ОСОБА_1 про те, що матеріали справи не містять повний фрагмент відеозапису з нагрудних камер працівника поліції та про те, що із запису неможливо встановити модель, серію і номер засобу відео фіксації, є необґрунтованими, виходячи з наступного.

У відповідності до приписів ч. 2 ст. 266 КУпАП під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Проте стаття 266 КУпАП не визначає поняття технічних засобів відеозапису, як і не визначає цього поняття Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 за № 1395 і Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103.

У той же час з приписів ч. 1 ст. 14-2 КУпАП слідує, що адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі (за допомогою технічних засобів - приладів контролю за дотриманням правил дорожнього руху з функціями фото-, відеофіксації, які функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів з функціями запису, зберігання, відтворення і передачі фото-, відеоінформації), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Таким чином, аналізуючи ч. 1 ст. 14-2 КУпАП, слід дійти висновку, що законодавець надав можливість уповноваженим підрозділам Національної поліції здійснювати фіксування адміністративних правопорушень двома способами та двома типами засобів:

1) в автоматичному режимі за допомогою технічних засобів - приладів контролю за дотриманням правил дорожнього руху з функціями фото-, відеофіксації, які функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах);

2) у випадках порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів за допомогою технічних засобів з функціями запису, зберігання, відтворення і передачі фото-, відеоінформації.

Відповідно приписами ч. 1 ст. 14-2 КУпАП передбачено вичерпний перелік вимог до технічних засобів, що фіксують правопорушення в режимі фотозйомки (відеозапису), а саме: вони повинні мати функції запису, зберігання, відтворення і передачі фото-, відеоінформації. Жодних даних про наявність «модель, серії і номер», як про це зазначає ОСОБА_1 , законом, зокрема ст. 266 КУпАП, до технічних записів, що фіксують правопорушення в режимі фотозйомки (відеозапису), не висувається.

За таких обставин доводи ОСОБА_1 про те, що в справі відсутні дані про модель, серію і номер засобу відео фіксації, є необґрунтованими, оскільки такі вимоги до технічних засобів, що фіксують правопорушення в режимі фотозйомки (відеозапису), відсутні і приписи ст. 266 КУпАП не визначають яких-небудь вимог до технічних засобів відеозапису.

Відповідно, з системного аналізу ч. 1 ст. 14-2 та ст. 266 КУпАП слід дійти висновку, що працівники поліції під час проведення огляду осіб на стан сп`яніння повинні застосовувати такі технічні засоби відеозапису, які мають функції запису, зберігання, відтворення і передачі фото-, відеоінформації, що в даній справі повністю дотримано, оскільки наявний у справі матеріал відеозапису в достатній мірі з огляду на диспозицію ч. 1 ст. 130 КУпАП та вимоги ст. 266 КУпАП зафіксував процедуру огляду водія на стан алкогольного сп`яніння, а саме: відмову водія ОСОБА_1 пройти такий огляд у порядку, визначеному ст. 266 КУпАП.

Надаючи оцінку доводам захисника Морозова В.Ю. щодо порушення процедури огляду водія ОСОБА_1 на стан сп`яніння, який мав статус військовослужбовця, вважаю, що такі доводи захисника також є необґрунтованими, з огляду на наступне.

У відповідності до ч. 1 ст. 15 КУпАП військовослужбовці за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах. До зазначених осіб не може бути застосовано громадські роботи, виправні роботи, адміністративний арешт.

Згідно ч. 3 ст. 15 КУпАП при порушенні правил дорожнього руху водіями транспортних засобів Збройних Сил України або інших утворених відповідно до законів України військових формувань та Державної спеціальної служби транспорту - військовослужбовцями строкової служби, а також вчиненні ними військових адміністративних правопорушень, передбачених главою 13-Б цього Кодексу, штраф як адміністративне стягнення до них не застосовується. У випадках, зазначених у цій статті, органи (посадові особи), яким надано право накладати адміністративні стягнення, передають матеріали про правопорушення відповідним органам для вирішення питання про притягнення винних до дисциплінарної відповідальності.

З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 станом на 09.04.2025 проходив військову службу у Збройних Силах України, проте не обіймав посаду водія транспортних засобів Збройних Сил України або інших утворених відповідно до законів України військових формувань та Державної спеціальної служби транспорту та не був військовослужбовцем строкової служби, тому ОСОБА_1 за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху несе адміністративну відповідальність на загальних підставах, але до нього за вчинення правопорушення не може бути застосовано громадські роботи, виправні роботи та адміністративний арешт.

За таких обставин доводи захисника про те, що під час оформлення адміністративного матеріалу за ч. 1 ст. 130 КУпАП у відношенні військовослужбовця, який керував транспортним засобом на дорогах загального призначення, повинні бути присутніми представники ВСП не ґрунтується на вимогах КУпАП.

При цьому, окремий порядок огляду військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, визначений у відповідності до ст. 266-1 КУпАП, стосується тих військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України, які:

- виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин;

- перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях.

Тобто, процедура огляду на стан сп`яніння, що визначена у ст. 266-1 КУпАП не стосується тих військовослужбовців, які, керуючи транспортними засобами, порушили правила, норми і стандарти, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, що узгоджується із приписами ч. 1 ст. 15 КУпАП, за якої такі військовослужбовці несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.

Приймаючи до уваги той факт, що в матеріалах справи відсутні докази того, що військовослужбовець ОСОБА_1 09.04.2025 о 12:14 годині у АДРЕСА_2 , виконував безпосередні обов`язки військової служби або перебував на території військової частини або вчинив таке правопорушення, не будучи водієм транспортного засобу, відповідно, працівники поліції, виявивши у водія ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, правомірно застосували до останнього загальний порядок проходження огляду на стан сп`яніння, передбачений ст. 266 КУпАП.

Доводи ОСОБА_1 про те, що працівник поліції повноцінно не ознайомив його з процедурою проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, є необґрунтованими.

Так, по-перше, слід зазначити, що у відповідності до ст. 68 Конституції України незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності, а згідно ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.

По-друге, з матеріалу відеозапису поліцейського слідує, що водію ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою спеціального технічного засобу (газоаналізатора) або в закладі охорони здоров`я, на що водій відмовився.

У той же час поліцейський дійсно має обов`язок інформувати особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надати сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, але лише перед проведенням огляду на стан сп`яніння, про що свідчить п. 5 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 за № 1452/735.

Тобто водій повинен надати згоду пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки, після чого поліцейський інформує особу про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

В цій справі, зважаючи на досліджені докази, відмова водія ОСОБА_1 виконати п. 2.5 Правил дорожнього руху, не була пов`язана з його незнанням законів або його не інформуванням щодо порядку застосування спеціального технічного засобу.

Доводи ОСОБА_1 про те, що йому не були роз`ясненні права та обов`язки, в тому числі і право на захист, оцінюються критично, оскільки відповідно до змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 295190 від 09.04.2025, зокрема у графі 13: «Підпис особи, якій роз`яснені права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП та яка ознайомлена з місцем та часом розгляду справи ( ОСОБА_1 )», міститься підпис ОСОБА_1 про ознайомлення з даними графами. З викладеного слідує, що водію були роз`ясненні його права згідно ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП.

При цьому, положеннями ч. 2 ст. 266 КУпАП не передбачено як обов`язкове використання поліцейським спеціальних технічних засобів для відеофіксації процедури притягнення водія до адміністративної відповідальності, складання адміністративного матеріалу, в тому числі і роз`яснення прав згідно ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, оскільки така фіксації, виходячи з приписів ч. 2 ст. 266 КУпАП, є обов`язковою лише під час проведення огляду осіб на стан сп`яніння, а, в разі неможливості застосування таких засобів, огляд проводиться у присутності двох свідків. Тобто закон пов`язує запрошення двох свідків також виключно для процедури огляду водія на стан сп`яніння, а не для фіксації виконання поліцейським інших своїх службових повноважень.

Доводи водія ОСОБА_1 про те, що працівники не вилучали у нього посвідчення водія, не впливають на висновки судді щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, зважаючи і на те, що згідно графи 15 протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 295190 від 09.04.2025: «Тимчасово вилучені документи» - посвідчення водія у ОСОБА_1 не вилучалося, оскільки наявність посвідчення водія серії НОМЕР_2 на ім?я ОСОБА_1 встановлено через систему «ДІЯ».

Доводи ОСОБА_1 про те, що його не відсторонили від керування транспортним засобом спростовуються матеріалом відеозапису працівника поліції, з якого слідує, що поліцейський повідомляє ОСОБА_1 про його відсторонення від керування транспортним засобом.

На підставі викладеного вважаю, що всі докази, які покладені в основу даної постанови, відповідають положенням ч. 1 ст. 251 КУпАП, тобто є належними, допустимими, достовірними, а в сукупності та їх взаємозв`язку достатніми для прийняття рішення про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладення йому адміністративного стягнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов:

1) про накладення адміністративного стягнення;

2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу;

3) про закриття справи.

Оскільки під час розгляду справи встановлена вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення і останній підлягає адміністративній відповідальності, по справі необхідно винести постанову, передбачену п. 1) ч. 1 ст. 284 КУпАП, а саме: про накладення адміністративного стягнення.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, яке посягає на безпеку дорожнього руху, дані про особу ОСОБА_1 , який є військовослужбовцем, отримував посвідчення водія, ступінь його вини, відсутність обставин, що пом`якшують або обтяжують його відповідальність, вважаю за необхідне накласти йому адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Згідно ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до п. 12) ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: військовослужбовці під час виконання службових обов`язків.

ОСОБА_1 є військовослужбовцем, проте в матеріалах справи відсутні відомості про те, що він вчинив адміністративне правопорушення під час виконання службових обов`язків військовослужбовця, у зв`язку з чим підстав для його звільнення від сплати судового збору не вбачається.

Керуючись ст. 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Накласти ОСОБА_1 адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути на підставі ст. 40-1 КУпАП з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір за ставкою 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто в сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Роз`яснити ОСОБА_1 вимоги ч. 1 ст. 307 КУпАП про те, що штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Попередити ОСОБА_1 , що у разі несплати ним штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу в порядку ст. 308 КУпАП буде надіслана для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується:

- подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу;

- витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра.

Строк пред`явлення постанови до виконання 3 місяці з дня її винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. У разі відстрочки виконання постанови відповідно до статті 301 КУпАП перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки.

Суддя: В.О.Лисенко