ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2028/25 Справа № 177/1193/25 Суддя у 1-й інстанції - Коваль Н. В. Суддя у 2-й інстанції - Стародуб О. Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2025 року м. Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Стародуб О.Г., при секретарі Сербіній І.В., за участю захисника Брюховецького М.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 24 червня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та призначене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови, ОСОБА_1 , 07.05.2025 об 10:40 годині, в Дніпропетровській області, Криворізькому районі, с. Новомар`янівське, керував транспортним засобом ВАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різких запах з порожнини рота, почервоніння очей, різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя. На вимогу поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку, громадянин ОСОБА_1 відмовився під безперервний відеозапис на бодікамери №799848, №799822. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову судді та закрити провадження у справі за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. Вважає, що суд дійшов помилкового висновку про доведеність обставин, викладених у протоколі. Зазначає, що справу розглянуто за його відсутності та без належного повідомлення. Не визнає свою провину. Зауважує про відсутність у матеріалах справи доказів керування ним транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Зазначає про відсутність у нього ознак алкогольного сп`яніння, зазначених у протоколі. Звертає увагу на те, що йому не було роз`яснено право проходження огляду в умовах лікарні. Наголошує, що наявне у матеріалах справи направлення на огляд не відповідає додатку № 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Захисник Брюховецький М.М. подав до суду клопотання про закриття провадження у справі посилаючись на те, що під час надання пояснень ОСОБА_1 був позбавлений права викласти свою позицію та самостійно надати пояснення, оскільки працівники поліції диктували останньому, що саме він повинен зазначити у поясненнях до протоколу. Крім того, вважає, що працівники поліції спровокували ОСОБА_1 відмовитись від проходження огляду, оскільки сказали, що прилад Драгер необхідно чекати 30 хвилин, а ОСОБА_1 поспішав, чим був поставлений у безвихідь.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення захисника, вважаю, що клопотання про зупинення провадження у справі та апеляційна скарга не підлягають задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що суддя першої інстанції правильно дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Відповідно пункту 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Вказаних вимог чинного законодавства ОСОБА_1 не виконав, що й призвело до вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Факт вчинення адміністративного правопорушення та винність ОСОБА_1 підтверджується наступними доказами.

Протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 322751 від 07.05.2025 року, згідно якого 07.05.2025 року о 10:40:00 в с. Новомар`янівське траса 2 км. ОСОБА_1 рухався на транспортному засобі ВАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різких запах з порожнини рота, почервоніння очей, різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя, від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Alkotest Drager 6810 та проведення такого огляду у медичному закладі відмовився під бодікамеру, чим порушив п. 2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відеозаписом до протоколу, на якому зафіксовано факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом ВАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_1 та факт відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, як на місці зупинки транспортного засобу так і у закладі охорони здоров`я.

Копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 4672121 від 07.05.2025 року, згідно якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн.

Актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого огляд у зв`язку з виявленими ознаками, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкіри обличчя, почервоніння очей не проведений у зв`язку з відмовою від проходження огляду.

Направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Рапортом інспектора від 07.05.2025 року, згідно якого 07.05.2025 року о 10:40 під час патрулювання Криворізького району на автодорозі в 2 км. від села Новомар`янівське, згідно ч. 1 ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію» був зупинений транспортний засіб ВАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 . В ході спілкування у останнього виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: різких запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкіри обличчя, почервоніння очей, та запропоновано пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку, на що ОСОБА_1 відмовився. Складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП та винесено постанову за ч. 2 ст. 122 КУпАП. Від керування відсторонено.

Проаналізувавши докази по справі, вважаю, що в діях ОСОБА_1 міститься склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, визначений ст. 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 року (далі Порядок), та регулюється Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 (далі Інструкція).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів.

Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно п.1 розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, за наявності ознак, передбачених п.3 розділу 1 цієї Інструкції (ознаки алкогольного сп`яніння), поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Відповідно до п.7 розділу 1 Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.

Зазначена Інструкція покроково встановлює дії працівників поліції в разі підозри про перебування водія у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів.

Аналіз статей 130 та 266 КУпАП в їх взаємозв`язку свідчить про те, що відповідальність за відмову від проходження огляду настає у випадку відмови від любого запропонованого (в разі підстав) огляду, а недійсним є безпосередньо огляд, проведений з порушенням його порядку проведення.

Оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, вважаю що вимоги інструкції жодним чином не порушені та дії працівників поліції жодним чином не суперечать вимогам вищевказаної Інструкції, яка передбачає порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Апеляційний суд зазначає, що факт відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння за своїм правовим змістом є правопорушенням, а не процесуальною дією, яка дозволяє виявити волевиявлення особи, яка підозрюється у керуванні транспортним засобом у стані сп`янінням щодо її бажання проходити огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`янінням у встановленому законом порядку.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, оцінюючи кожен наведений доказ за своїм внутрішнім переконанням, апеляційний суд вважає їх належним, допустимим та достовірним, а їх сукупність є достатньою щодо доведеності поза розумним сумнівом вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В розумінні ст. 251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є не доказом, а джерелом доказів, тобто фактичних даних, наоснові яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, в розумінні, є доказом у справі про адміністративне правопорушення. З огляду на справу, що розглядається, у протоколі містяться фактичні дані про час та місце вчинення правопорушення, особу правопорушника, про застосування технічних засобів для виявлення правопорушення. Тому протокол про адміністративне правопорушення є допустимим та належним джерелом доказів. А висновок про наявність складу правопорушення в діях особи відносно якої складено протокол, дійсно є уявленням особи, що склала протокол, про наявність правопорушення, яке в суді повинно бути підтверджено відповідними доказами.

Розгляд та надання оцінки всім доказам та їх джерелам, в тому числі і самому протоколу про адміністративне правопорушення, здійснюється під час розгляду судом питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Оцінювати з погляду допустимості можна лише докази, тобто фактичні дані, на підставі яких встановлюються наявність чи відсутність фактів та обставин, важливих для ухвалення рішення, а не саме по собі джерело доказів. На цьому наголосив Касаційний кримінальний суд у постанові від 11 липня 2023 року по справі №275/368/19.

В обґрунтування оскарженої постанови, суд першої інстанції поклав не лише протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 , а в сукупності з іншими доказами у справі, надав їм належну та повну оцінку, що не суперечить висновкам Верховного Суду, викладених у постанові від 08.07.2020 року у справі № 463/1352/16-а (провадження №К/9901/21241/18).

Протокол про адміністративне правопорушення у справі складений уповноваженою на те особою з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП, а викладені в ньому відомості відповідають фактичним обставинам справи, які були встановлені належними, допустимими та достатніми доказами.

Долучений до матеріалів справи відеозапис надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку осіб, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення, отриманий у встановленому законом порядку і здійснений працівниками поліції за допомогою наявних у них технічних засобів, тому є належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення і жодних сумнівів своєї достовірності у суду апеляційної інстанції не викликає.

З оглянутого відеозапису вбачається, що транспортний засіб ВАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 зупинений за порушення п. 9.8 ПДР України. Під час спілкування у ОСОБА_1 виявлені ознаки алкогольного сп`яніння та запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння. Спочатку ОСОБА_1 погодився на проходження огляду на місці зупинки, погодився почекати поки привезуть прилад газоаналізатор Alkotest Drager 6810, запропонував працівникам поліції проїхати до нього додому випити кави доки будуть чекати, на що ті відмовились і повідомили, що розгляд матеріалів за порушення ПДР відбувається на місці зупинки транспортного засобу. Через 5 хвилин ОСОБА_1 почав запитувати коли привезуть прилад, на що працівник поліції йому повідомив, що поки вони складуть постанову та відповідні матеріали прилад буде на місці, ОСОБА_1 обурився відстанню, звідки їде машина з драгером, та повідомив, що не хоче чекати. Працівник поліції відповів, що так не можна, оскільки він погодився на проходження огляду, на що ОСОБА_1 наполягав на відмові.

Оглянутим відеозаписом також спростовуються доводи ОСОБА_1 про нероз`яснення йому права на проходження огляду у медичному закладі.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.п. 21-22 рішення у справі Надточій проти України, п. 33 рішення у справі Гурепка проти України). Так, Європейський суд з прав людини у рішенні від 5 лютого 2008 року у справі «Раманаускас проти Литви» зазначив, що провокація злочину має місце, коли поліцейські або особи, які діють за їх вказівками не обмежуються пасивним розслідуванням, а з метою встановлення злочину, тобто порушення справи та здобуття доказів, впливають на суб`єкта, схиляючи його до вчинення злочину,який у іншому разі не був би вчинений.

При цьому, основні вимоги справедливості, зазначені в ст. 6 Конвенції відносяться до всіх видів злочинів, від самих незначних до особливо тяжких. Суспільний інтерес не може виправдовувати використання доказів, отриманих за допомогою провокації.

Згідно приписів статті 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням цього Кодексу є, зокрема, охорона прав і свобод громадян, власності, встановленого правопорядку, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

На думку апеляційного суду, згідно наявних матеріалів справи робітниками поліції не було здійснено дій, які можливо було розцінити як провокацію.

Дії ОСОБА_1 щодо відмови від проходження огляду були добровільними, тому доводи захисника у клопотанні про закриття провадження стосовно провокації не знайшли свого підтвердження.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про відсутність у нього ознак сп`яніння на увагу не заслуговують, оскільки виявлення таких ознак покладається на працівника поліції та відбувається за оцінкою поліцейського під час спілкування з водієм та в подальшому може слугувати підставою для пропонування пройти відповідний огляд.

Посилання на невідповідність направлення на огляд додатку № 1 Інструкції не можуть бути взяті до уваги, оскільки не мають істотного значення для вирішення питання про наявність складу правопорушення в діях водія транспортного засобу. Направлення на огляд має правове значення для лікаря медичної установи, який у випадку наявності такого направлення повинен провести огляд.

Твердження про незаконність дій працівників поліції апеляційний суд не приймає, оскільки доказів на підтвердження оскарження їх дій та визнання цих дій незаконними суду не надано.

Доводи клопотання захисника про те, що ОСОБА_1 був позбавлений права викласти свою позицію та самостійно надати пояснення, оскільки працівники поліції диктували останньому, що саме він повинен зазначити у поясненнях до протоколу спростовують долученим до протоколу відеозаписом, на якому працівник поліції просив продублювати пояснення у копії протоколу та повторив те, що власноруч написав ОСОБА_1 .

Таким чином, переконливих доводів, які б вказували на істотні порушення, які могли б вплинути на правильність і обґрунтованість постановленого по справі судового рішення, та які б спростовували висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, апеляційний суд не вбачає.

Вид і розмір адміністративного стягнення суддею визначені відповідно до вимог ст. 33 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника Брюховецького М.М. про закриття провадження та апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 24 червня 2025 року стосовно ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя