ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2051/25 Справа № 237/675/16-п Суддя у 1-й інстанції - Ліпчанський С.М. Суддя у 2-й інстанції - Стародуб О. Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2025 року м. Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Стародуб О.Г., при секретарі Сербіній І.В., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Ромашкіної О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника Ромашкіної О.О. на постанову судді Мар`їнського районного суду Донецької області від 25 березня 2016 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та призначене адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови, 30.01.2016 року о 14 годині 45 хвилин на 165 км. а/д Слав`янськ-Донецьк-Маріуполь водій ОСОБА_1 керував трактором (колесним) хтз-2511 н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, млява мова) на вимогу працівника поліції пройти медичне освідчення в медичному закладі для визначення стану алкогольного сп`яніння або продуття алкотестеру Драгер в присутності двох свідків відмовився шляхом відмови. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 (а.) ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник Ромашкіна О.О. просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді, скасувати постанову та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення. Вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин, оскільки про наявність постанови ОСОБА_1 не знав та копію постанови отримав 27.05.2025 року. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає про незгоду з постановою судді через невідповідність висновків суду обставинам справи. ОСОБА_1 стверджує, що взагалі не мало місце скоєне правопорушення, відносно нього не складався протокол та йому невідомі обставини, за яких його притягнуто до адміністративної відповідальності. Зазначає, що протокол складено неповноважною особою. Зауважує про відсутність у постанові посилання на належне повідомлення ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи, та про те чи був він присутній у судовому засіданні. Ставить під сумнів встановлені судом обставини. Вказує на порушення порядку огляду. Наголошує, що викладена у протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення. Зазначає про відсутність у матеріалах справи доказів відсторонення ОСОБА_1 від керування. Звертає увагу, що протокол складено без його відома, за його відсутності та без наявних для того підстав.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового процесу, вважаю, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, а апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Статтею 277-2 КУпАП передбачено, що повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що справа розглянута за відсутності ОСОБА_1 , без належного повідомлення про місце і час розгляду справи, що є порушенням ст. 268 КУпАП.

Отже, суд першої інстанції не забезпечивши належного повідомлення про дату та час розгляду справи, розглянув справу без участі ОСОБА_1 , чим порушив право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності на безпосередню участь у судовому процесі, не забезпечено його право скористатися своїми процесуальними та конституційними правами на доступ до правосуддя, реалізувати в суді свої права, передбачені ст. 268 КУпАП, й зокрема права давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, користуватися юридичною допомогою тощо, тобто фактично був позбавлений права на захист, а в решті й на справедливий суд, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Суд апеляційної інстанції розцінює вказані порушення судом першої інстанції, як підставу для скасування судового рішення із постановленням нового.

Відповідно до вимог ст.294 КУпАП у разі скасування постанови суду першої інстанції суд апеляційної інстанції повинен розглянути справу по суті з винесенням нового рішення, або закрити провадження у справі.

Так, стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що 30.01.2016 року о 14 годині 45 хвилин на 165 км. а/д Слав`янськ-Донецьк-Маріуполь водій ОСОБА_1 керував трактором (колесним) хтз-2511 н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, млява мова) на вимогу працівника поліції пройти медичне освідчення в медичному закладі для визначення стану алкогольного сп`яніння або продуття алкотестеру Драгер в присутності двох свідків ухилився шляхом відмови, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно пункту 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Вказаних вимог чинного законодавства ОСОБА_1 не виконав, що й призвело до вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Хоча сторона захисту наполягає на відсутності вини ОСОБА_1 , його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується сукупністю зібраних у справі доказів, досліджених судом .

Потоколом про адміністративне правопорушення серії АП1 № 977607 від 30.01.2016 року, згідно якого 30.01.2016 року о 14 годині 45 хвилин на 165 км. а/д Слав`янськ-Донецьк-Маріуполь водій ОСОБА_1 керував трактором (колесним) хтз-2511 н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, млява мова) на вимогу працівника поліції пройти медичне освідчення в медичному закладі для визначення стану алкогольного сп`яніння або продуття алкотестеру Драгер в присутності двох свідків ухилився шляхом відмови, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Поясненнями ОСОБА_1 , згідно яких він керував трактором хтз-2511 н.з. НОМЕР_1 з запахом алкоголю, від проходження огляду відмовляється.

Поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , згідно яких ОСОБА_1 в їх присутності відмовився від проходження огляду у медичному закладі, а також на місці зупинки транспортного засобу, пояснив, що вживав пиво, водій мав запах алкоголю з порожнини рота.

Порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначений ст. 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 року (далі Порядок), та регулюється Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 р. (далі Інструкція).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів.

Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.

Згідно п.1 розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, за наявності ознак, передбачених п.3 розділу 1 цієї Інструкції (ознаки алкогольного сп`яніння), поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Відповідно до п.7 розділу 1 Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.

Відповідно до п. 7 Порядку саме поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.

Тобто, у разі виявлення поліцейським ознак алкогольного сп`яніння у водія транспортного засобу, він повинен прийняти відповідні заходи для того, щоб провести медичний огляд водія на стан сп`яніння та пересвідчитись в тому, що водій не перебуває у стані сп`яніння та може продовжити керувати транспортним засобом, оскільки керування транспортним засобом водієм, який перебуває у стані алкогольного сп`яніння є правопорушенням, яке може привести до особливо тяжких наслідків та повинне бути негайно припинене.

Аналіз статей 130 та 266 КУпАП в їх взаємозв`язку свідчить про те, що відповідальність за відмову від проходження огляду настає у випадку відмови від любого запропонованого (в разі підстав) огляду, а недійсним є безпосередньо огляд, проведений з порушенням його порядку проведення.

Оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, вважаю, що вимоги інструкції жодним чином не порушені та дії працівників поліції жодним чином не суперечать вимогам вищевказаної Інструкції, яка передбачає порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Апеляційний суд зазначає, що факт відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння за своїм правовим змістом є правопорушенням, а не процесуальною дією, яка дозволяє виявити волевиявлення особи, яка підозрюється у керуванні транспортним засобом у стані сп`янінням щодо її бажання проходити огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`янінням у встановленому законом порядку.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Протокол про адміністративне правопорушення у справі складений уповноваженою на те особою з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП, а викладені в ньому відомості відповідають фактичним обставинам справи, які були встановлені належними, допустимими та достатніми доказами. Протокол містить підпис ОСОБА_1 .

Фабула протоколу повно та об`єктивно розкриває обставини вчинення правопорушення, та всупереч ствердженням апелянта, не дає підстав для її неоднакового розуміння.

Отже підстави для визнання протоколу недопустимим доказом у суду відсутні.

Наявність у працівників поліції повноважень на зупинку транспортного засобу та складання протоколу про адміністративне правопорушення у апеляційного суду не викликає сумнівів, оскільки останні виконували свої службові обов`язки.

Про відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом зазначено у протоколі.

Отже, оцінюючи кожен наведений доказ за своїм внутрішнім переконанням, апеляційний суд вважає їх належним, допустимим та достовірним, а їх сукупність є достатньою щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Разом з цим, апеляційний суд позбавлений можливості застосувати адміністративне стягнення стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - шостій цієї статті.

Частиною 6 ст. 38 КУпАП встановлено, що адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених статтею 130 цього Кодексу, може бути накладено протягом одного року з дня його вчинення.

Згідно матеріалів справи ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП 30 січня 2016 року. Отже на час ухвалення апеляційним судом судового рішення закінчився однорічний строк накладення адміністративного стягнення.

Згідно з п. 7 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити захиснику Ромашкіній О.О. строк на апеляційне оскарження постанови судді.

Апеляційну скаргу захисника Ромашкіної О.О. задовольнити частково.

Постанову судді Мар`їнського районного суду Донецької області від 25 березня 2016 року стосовно ОСОБА_1 скасувати та прийняти нову постанову.

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п.7 ст.247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя