Провадження №3/592/2509/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2025 року м.Суми

Суддя Ковпаківського районного суду м. Суми Онайко Р.А. розглянувши в режисі відеоконференції матеріали, які надійшли від військової частини НОМЕР_1 про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оператора 1 відділення чергових змін пункту управління військової частини НОМЕР_1 , мешканця АДРЕСА_1

за ч.3 ст.172-11 КУпАП,

з участю учасника провадження у справі про адміністративне правопорушення:

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

захисника адвоката Диканя А.П.,-

установив:

11.06.2025 о 20:00 під час вечірньої повірки особового складу пункту управління військової частини НОМЕР_1 в базовому таборі військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 було виявлено відсутність оператора 1 відділення чергових змін пункту управління військової частини НОМЕР_1 старшого сержанта ОСОБА_2 , а 14.06.2025 приблизно о 17:00 він самостійно повернувся до базового табору військової частини НОМЕР_1 , чим самовільно залишив місце місце служби та вчинив правопорушення, передбачене частиною третьою статті 172-11 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення не визнав, обставини викладені у протоколі про адміністративне правопорушення не оспорював, пояснив, що був змушений залишити військову частини з метою отримання медичної допомоги, оскільки він тривалий час хворіє і хвороба суттєво ускладнює несення ним служби, у вільний від військової служби час лікувався в м. Києві. Після отримання команди на передислокацію підрозділу він звертався до командира з проханням надати можливість завершити лікування, зокрема, з відповідним рапортом. Він отримав попередній дозвіл на такі дії після виконання певних завдань на новому місці розташування, проте після їх виконання не отримав дозволу на виїзд до м. Києва, внаслідок чого він самовільно поїхав до м. Києва, де наступного дня звернувся до лікаря, який надав йому медичний висновок про тимчасову непрацездатність та направив на стаціонарне лікування. Після чого проходив стаціонарне лікування, на нього було накладене дисциплінарне стягнення за цей проступок, переведений до резервної частини де продовжив стаціонарне лікування у шпиталі, де і проходить лікування на даний час. Також пояснив, що оскільки військова частина була на стадії формування, він не знав про створення медичної служби та звертався з відповідними клопотаннями до безпосереднього командира.

Вислухавши доводи учасників провадження, перевіривши матеріали справи вважаю, що провина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення підтверджується матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії А5067 №1, рапортом від 11.06.2025, витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 №105 від 11.06.2025, доповіддю про самовільне залишення військової частини від 12.06.2025, витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 11.06.2025 №162, рапортом від 14.06.2025, доповіддю за фактом повернення до розташування військової частини НОМЕР_1 від 14.06.2025, витягом з наказу витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 №165, письмовими поясненнями ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 №17 від 17.01.2025, витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 №91 від 01.04.2025, витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 №115 від 25.04.2025, службовою характеристикою, копією військового квитка ОСОБА_1 , витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 №49 від 07.07.2025.

Доводи сторони захисту про наявність поважних причин для самовільного залишення військової частини не свідчать про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, оскільки диспозиція ч. 3 ст. 172-11 КУпАП включає до 2 самостійні склади правопорушення: 1) самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем; 2) нез`явлення його вчасно без поважних причин на військову службу у разі призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу. Тобто самовільне залишення місця служби утворює склад правопорушення незалежно від поважності причин таких дій.

Також не можна вважати такі дії вчиненими у стані крайньої необхідності, оскільки стороною захисту не надано доказів того, що вказані дії були вчинені для усунення певної небезпеки і ця небезпека не могла бути усунена іншими засобами.

В той же час, з ОСОБА_1 надав пояснення щодо тривалої потреби в лікуванні та надав відповідні медичні документи, матеріали службового розслідування не містять оцінки його поясненням щодо його написання ним рапорту про надання відпустки за станом здоров`я, начальник медичної служби призначений на посаду 23.05.2025 (що опосередковано підтверджує його показання пронеобізнаність зі створенням медичної служби), згідно службової характеристики від 17.06.2025 позитивно характеризується щодо несення військової служби та негативно щодо морально-психологічних якостей.

Відсутність реально заподіяної істотної шкоди суспільним чи державним інтересам, правам і свободам громадян або іншим цінностям, які охороняються законом, особу винного, фактичну мету залишення військової частини, що підтверджено відповідними медичними документами, на думку суду суттєво знижує ступінь суспільної небезпеки вчиненого та, як наслідок, призводить до малозначності діяння.

Таким чином, вчинене ОСОБА_1 діяння лише формально містить ознаки, що характеризують певне правопорушення, яке не є суспільно небезпечним з огляду на можливі негативні наслідки, що притаманні для цього виду правопорушення, і суб`єктивно, не спрямовано на умисне самовільне залишення військової частини або місця служби.

Згідно вимог ст. 22 КУпАП, при малозначності вчиненого правопорушення суддя, уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне звільнити ОСОБА_1 від відповідальності у зв`язку з малозначністю вчиненого правопорушення на підставі ст. 22 КУпАП і обмежитись усним зауваженням.

Керуючись ст. 22, 172-11 КУпАП, -

постановив:

ОСОБА_1 звільнити від адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 172-11 КУпАП у зв`язку з малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення і обмежитись усним зауваженням, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247, п. 3 ч. 1 і ч. 2 ст. 284 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Ковпаківський районний суд м. Суми протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя Р.А. Онайко