ІЛЛІНЕЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 131/1071/25
Провадження № 3/131/486/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"30" липня 2025 р. м. Іллінці

Суддя Іллінецького районного суду Вінницької області Марчук В.І., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , розглянувши матеріали, які надійшли від Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

проживаючого по

АДРЕСА_1 , пенсіонера,

за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.173-2, ч.2 ст.173-2 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

12 червня 2025 року близько 12 год. 00 хв. ОСОБА_1 , перебуваючи за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї дружини ОСОБА_2 , а саме умисно ображав нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою та намагався вчинити бійку, чим навмисно спричинив емоційну невпевненість і нездатність захистити себе, внаслідок чого була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Крім того, згідно даних протоколу про адміністративне правопорушення, серії ВАД №674281, складеного 12 червня 2025 року старшим інспектором СЮП ВВГ Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області старшим лейтенантом поліції Пономаренко В.Ю., 12 червня 2025 року близько 12 год. 00 хв. ОСОБА_1 , перебуваючи за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї дружини ОСОБА_2 , а саме умисно ображав та погрожував застосувати фізичну силу, чим навмисно спричинив емоційну невпевненість і нездатність захистити себе, в присутності малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.173-2 КУпАП.

Відповідно до даних протоколу про адміністративне правопорушення, серії ВАД №674282, складеного 12 червня 2025 року інспектором СЮП ВВГ Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області старшим лейтенантом поліції Пономаренко В.Ю., 12 червня 2025 року близько 12 год. 00 хв. ОСОБА_1 , перебуваючи за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї дружини ОСОБА_2 , а саме умисно ображав та погрожував застосувати фізичну силу, чим навмисно спричинив емоційну невпевненість і нездатність захистити себе, в присутності малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.173-2 КУпАП.

В ході розгляду справи ОСОБА_1 вину у вчиненні вказаних адміністративних правопорушень визнав частково. Підтвердив наявність конфліктної ситуації, яка склалася 12 червня 2025 року між ним та дружиною ОСОБА_2 . Відмітив, що будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного характеру відносно малолітніх внуків, ОСОБА_3 і ОСОБА_4 не вчиняв.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, вивчивши матеріали адміністративної справи, оцінивши наявні докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходжу до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, підтверджується зібраними у справі доказами, а провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, підлягає закриттю з наступних підстав.

Зокрема, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, доведена поза розумним сумнівом матеріалами справи про адміністративне правопорушення, а саме: даними протоколу про адміністративне правопорушення, серії ВАД №672844 від 12 червня 2025 року, поясненнями ОСОБА_1 , письмовими поясненнями потерпілої ОСОБА_2 , даними рапорту інспектора-чергового ЧЧ СМ Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області Олексія ПАНАСЮКА від 12.06.2025 року, даними протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 12.06.2025 року.

Вказані докази судом приймаються до уваги, оскільки вони не викликають сумнівів чи протиріч, підтверджують обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи.

Отже, аналіз перевірених і оцінених доказів переконують суд, що у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, - вчинення домашнього насильства, а саме умисних діянь психологічного характеру, внаслідок чого була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої ОСОБА_2 , винуватість його доведена і він повинний нести адміністративну відповідальність за ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Обставин, які би спростовували наявність події та складу адміністративного правопорушення або виключали адміністративну відповідальність, не виявлено.

Обставин, які пом`якшують та обтяжують відповідальність правопорушника, не встановлено.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, обставини його вчинення, зважаючи на особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, відсутність обставин що пом`якшують та обтяжують відповідальність, вважаю, що з метою виховання ОСОБА_1 у дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так й іншими особами, необхідним і достатнім буде застосування до нього адміністративного стягнення в межах санкції ч. 1 статті 173-2 КУпАП у виді штрафу.

Відповідно до статті 40-1 КУпАП та статті 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір на користь держави у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 грн.

Разом з тим, згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У відповідності до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (ч. 2 ст. 251 КУпАП).

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Водночас, суд звертає увагу, що 19.12.2024 року набув чинності Закон України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та інших законів України у зв`язку з ратифікацією Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок i домашньому насильству та боротьбу з цими явищами" від 22.05.2024 № 3733-IX.

Зазначеним законом стаття 173-2 КУпАП викладена в новій редакції.

Зокрема, частина перша статті 173-2 викладена наступним чином "вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого".

Частина друга статті 173-2 КУпАП (в редакції від 19.12.2024 року) передбачає відповідальність за діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи.

Таким чином, склад адміністративного правопорушення у контексті домашнього насильства визначається такими елементами. Об`єктом є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян, а саме членів сім`ї, які стали жертвою домашнього насильства. Об`єктивна сторона полягає у вчиненні дій, передбачених диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого. Суб`єктивна сторона характеризується наявністю вини у формі умислу. Суб`єктом правопорушення можуть бути як члени сім`ї, так і інші родичі та особи, пов`язані спільним побутом.

При цьому, окремою кваліфікуючою ознакою адміністративного правопорушення, що передбачено частиною другою статті 173-2 КУпАП, є вчинення визначених в ч. 1 ст. 173-2 КУпАП діянь стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи.

Для існування складу адміністративного правопорушення обов`язковим є одночасне існування вищевказаних ознак. У разі відсутності хоча б однієї із них, дії особи не можна розцінювати як насильство.

Встановлено, що в протоколах серії ВАД №№674281, 674282, що складені за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, зазначено, що 12 червня 2025 року близько 12 год. 00 хв. ОСОБА_1 , перебуваючи за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї дружини ОСОБА_2 , а саме умисно ображав та погрожував застосувати фізичну силу, чим навмисно спричинив емоційну невпевненість і нездатність захистити себе, в присутності малолітніх онуків ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та інших законів України у зв`язку з ратифікацією Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок i домашньому насильству та боротьбу з цими явищами» №3733-IX від 22.05.2024 було внесено зміни до ст.269 КУпАП («Потерпілий»), відповідно до якої, якщо адміністративне правопорушення, передбачене статтею 173-2 або 173-6 цього Кодексу, було вчинено у присутності малолітньої чи неповнолітньої особи, така особа також визнається потерпілим, незалежно від того, чи було їй заподіяно шкоду таким правопорушенням, і на неї поширюються права потерпілого, крім права на відшкодування майнової шкоди.

Тобто, якщо правопорушення вчинено не відносно неповнолітньої дитини, а тільки у її присутності, то вказана дитина визнається потерпілою і у працівників поліції немає необхідності складати окремий протокол, так як жодних дій по відношенню до дитини вчинено не було.

Як слідує з матеріалів справи, неповнолітні діти ОСОБА_3 і ОСОБА_4 є свідками вчинення домашнього насильства відносно ОСОБА_2 , так як безпосередні дії не були направлені на них.

Однак, жодних відомостей про вчинення ОСОБА_1 стосовно внуків діянь, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, матеріали справи не містять.

Отже, вчинення домашнього психологічного насильства в присутності неповнолітніх внуків ОСОБА_3 і ОСОБА_4 не може свідчити про наявність складу ще одного адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП.

Таким чином, належних та достатніх доказів того, що ОСОБА_1 скоїв інкриміновані йому правопорушення суду не надано.

За ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ч. 1 ст. 254 КУпАП при вчиненні адміністративного правопорушення складається протокол. Протокол повинен складатися у точній відповідності із законом, оскільки відповідно до приписів ст. 254 КУпАП за своїм призначенням адміністративний протокол є процесуальним документом, який з припущенням свідчить про вчинення особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, проступку.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Правильність та точність складання адміністративного протоколу впливає на набування ним доказової сили, однак, виходячи з приписів статті 251 КУпАП, наявність протоколу не є достатньою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Складання протоколу - це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та в силу положень ст. 251 КУпАП, є предметом оцінки суду у сукупності з іншими доказами при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно до змісту ст. 279 КУпАП, при розгляді справи про притягнення конкретної особи до адміністративної відповідальності, саме протокол про адміністративне правопорушення, як процесуальний документ, є предметом дослідження та оцінки суддею в судовому засіданні при розгляді справи по суті.

Системний аналіз приписів ст. 7, 254, 279 КУпАП визначає, що суд здійснює розгляд справи про адміністративне правопорушення та вирішує питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності лише в межах протоколу про адміністративне правопорушення складеного щодо неї.

Згідно зі статтею 2 Закону «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» рішення є обов`язковим для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції. При цьому стаття 17 зазначеного Закону визначає, що національні суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду як джерело права.

В контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008р., заява N7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого. У своїх рішеннях ЄСПЛ наголошує на тому, що суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушеннямст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Протокол про адміністративне правопорушення є офіційним документом і до нього висуваються певні вимоги. Обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення та надання доказів на підтвердження викладених у протоколі відомостей, покладається на особу, яка його складає та не може бути перекладено на суд. Суть порушення, яке має значення для справи, формулюється у протоколі про адміністративне правопорушення. Саме цей документ встановлює в чому полягає правопорушення, тоді як суд, покликаний винести постанову, має лише обмежені повноваження щодо встановлення наявності / відсутності вини особи у скоєному.

З огляду на викладене, дослідивши докази, наявні у справі, суд дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Всебічно, повно та об`єктивно дослідивши докази в справі, беручи до уваги те, що в діях ОСОБА_1 не встановлено складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, суд дійшов висновку, що провадження в справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 33, 40-1, 173-2, 247, 251, 268, 284 КУпАП, п.5 ч.2 ст.4 ЗУ «Про судовий збір», суддя

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340,00 грн. /триста сорок гривень/.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративних правопорушень.

Реквізити для стягнення (сплати) штрафу: отримувач коштів: ГУК у Він.обл./м.Іллінці/21081100; Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37979858; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UA0002780; код класифікації доходів бюджету: 21081100.

Реквізити для стягнення (сплати) судового збору: отримувач коштів: ГУК у Він.обл./м.Іллінці /22030101; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37979858; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UA0002780, код класифікації доходів бюджету: 22030101.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення (ч. 1 ст. 307 КУпАП).

У разі несплати правопорушником штрафу у вказаний строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом (ч. 1 ст. 308 КУпАП).

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень (ч. 2 ст. 308 КУпАП).

Строк звернення постанови судді до виконання становить три місяці, починаючи з наступного дня після набрання постановою законної сили.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя Іллінецького районного суду Вінницької області Валентина МАРЧУК