Справа № 458/400/25 Головуючий у 1 інстанції: Волинець М. З.
Провадження № 33/811/948/25 Доповідач: Маліновська-Микич О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2025 року суддя Львівського апеляційного суду Маліновська-Микич О.В., з участю особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу адвоката Миньо М.М. на постанову Турківського районного суду Львівської області від 09 червня 2025 року,

встановив:

постановою Турківського районного суду Львівської області від 09 червня 2025 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді адміністративного штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір.

Відповідно до постанови, 08.04.2025 о 20 год. 52 хв. в с. Лосинець по вул. Ріка водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Opel Astra н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, що зафіксовано на технічний засіб відеозапису, а саме на нагрудний персональний відеореєстратор 01939. Від керування транспортним засобом відсторонений шляхом передачі тверезому водієві.

Не погоджуючись із оскаржуваною постановою представник ОСОБА_1 - адвокат Миньо М.М. подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати постанову Турківського районного суду Львівської області від 09 червня 2025 року та закрити провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою, винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Наголошує, що матеріали справи не містять доказів перебування транспортного засобу марки Opel Astra н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 у русі, зокрема відсутній факт зупинки такого транспортного засобу працівниками патрульної поліції.

Стверджує, що працівниками поліції не було дотримано вимог закону щодо безперервності фіксації події, долучений до матеріалів справи не містить інформації щодо дотримання працівниками поліції ст.256 КУпАП при складанні протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 .

Звертає увагу на те, що у протоколі не зазначено точне місце можливого вчинення адміністративного правопорушення, а вказано тільки вулицю.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 на підтримку апеляційних вимог, дослідивши матеріали справи та мотиви апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.245 КУпАП під час провадження в справах про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, вирішення її в точній відповідності із законом. Вимогами ст.ст. 278, 280 КУпАП встановлено, що при підготовці до розгляду справи суд вирішує, зокрема, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи, а при розгляді справи суд зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено правопорушення та чи винна особа в його вчиненні.

Аналіз матеріалів справи свідчить про те, що зазначених вимог закону суд першої інстанції, вирішуючи питання про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КупАП не дотримався.

Як на доказ винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КупАП суд першої інстанції послався на дані, що містяться у даних протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №294706 від 08.04.2025; акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, який складений поліцейським сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №2 Самбірського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області старшим сержантом поліції Пацканом І.М.; направленні на огляд водія транспортного засобу в заклад охорони здоров`я КНП Турківська ЦРЛ з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відповідно до якого ОСОБА_1 відмовився проходити такий огляд, причини відмови не пояснив; копії витягу з інформаційної системи, якою підтверджено, що ОСОБА_1 отримав посвідчення водія НОМЕР_2 , дійсне з 22.12.2022 по 22.12.2024; відеозаписі з нагрудної камери інспектора, з якого видно, що дійсно подія мала місце 08.04.2025 о 20 год. 52 хв. в с. Лосинець по вул. Ріка, за участю ОСОБА_1 , що знаходиться на DVD диску та зберігається у матеріалах справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст.130 КУпАП.

Вказані докази апеляційний суд не може визнати належними, допустимими, достовірними та такими, які узгоджуються із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», і які свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, виходячи із наступного.

Статтею 130 КУпАП України встановлено відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.5 ПДР України встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, при розгляді даної справи, не дотримався зазначених вимог закону, повно й всебічно не з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є саме керування транспортним засобом у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного), а також відмова осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а його суб`єктом є будь-яка особа, що досягла шістнадцятирічного віку (ст.12 КУпАП) на момент керування транспортним засобом, незалежно від наявності чи відсутності посвідчення водія.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», керування транспортним засобом - це виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Таким чином, саме по собі керування транспортним засобом необхідно розуміти як технічну дію водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідальність для водія транспортного засобу в цьому випадку настає за доведеністю одночасно двох обставин - керування транспортним засобом і перебування у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного) або відмова від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.

Судом апеляційної інстанції було дослідженого відеозапис, долучений до матеріалів справи, з якого вбачається, що на відеозаписі, долученому до матеріалів справи, не зафіксовано факту зупинки чи руху транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , не зафіксовано, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності вчиняв дії з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу, що і підтвердив у судовому засіданні апеляційного суду сам ОСОБА_1 .

Крім того, у своїх пояснення, наданих у судовому засіданні ОСОБА_1 зазначив, що транспортним засобом не керував, а перебував в нього, зупинившись на узбіччі дорого, оскільки очікував товариша. Двигун автомобіля був вимкнений, рух транспорту не здійснювався. Також як вбачається з відеозапису (21:11 хв.) ОСОБА_1 повідомив працівникам поліції «За що я маю проходити огляд якщо Ви мене просто зупинили, я стояв, Ви зупинили, я не їхав, а стояв».

Також, як вбачається з відповіді про надання інформації а.с. 24 від начальника Самбірського районного відділу поліції ГУНП у Львівській області Михайла Доскоч вбачається, що відеозапис із реєстратора службового транспортного засобу, на яку зафіксовано факт керування гр. ОСОБА_1 транспортним засобом марки Opel Astra н.з. НОМЕР_1 відсутній з технічних причин.

Так, суд апеляційної інстанції встановив, що факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом не зафіксовано відеозаписом.

Рапорт працівника поліції (а.с. 4) із описом події, апеляційний суд розцінює критично, оскільки даний документ є внутрішнім службовим документом та не може слугувати беззаперечним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень за відсутності інших доказів. Вказана позиція зазначена у п. 28 постанови Верховного Суду, у справі №524/4668/17. Суд вказав, на те, що працівник поліції є зацікавленою особою при розгляді справи, а тому вказане ставить під сумнів дотримання вимог щодо об`єктивності з`ясування обставин вчиненого правопорушення.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні положень КУпАП, а тому не може слугувати доказом вчинення особою правопорушення без наявності сукупності інших належних доказів

У зв`язку із чим, заслуговують на увагу аргументи апелянта, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом 08 квітня 2025 року о 20 год. 52 хв.

Суд має обґрунтувати свої висновки лише доказами, які є достатньо переконливими, чітко сформульованими, тобто такими, які не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом», оскільки таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційному принципі: презумпції невинуватості (ст.62 Конституції України).

Тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган, разом з тим, особа, яка притягається до відповідальності, звільняється від обов`язку доводити свою причетність до скоєння правопорушення.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, за відсутності складу адміністративного правопорушення (п.1 ч.1 ст.247 КУпАП).

З наявних матеріалів справи про адміністративне правопорушення не вбачається достатніх та переконливих доказів, які беззаперечно доводили б факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння (або з ознаками алкогольного сп`яніння).

За вказаних обставин, не можна констатувати, що зібрані у справі докази винуватості ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідають критерію «поза розумним сумнівом».

Частиною 1 ст. 7 КУпАП також визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 7, ч. 8 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. За наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та прийняти нову постанову.

Отже, постанова суду першої інстанції, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст., 247, ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

апеляційну скаргу представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Миньо Миколи Миколайовича задоволити.

Постанову Турківського районного суду Львівської області від 09 червня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП скасувати та закрити провадження на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О.МАЛІНОВСЬКА - МИКИЧ