печерський районний суд міста києва
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2025 року суддя Печерського районного суду м. Києва, Шапутько С. В., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції у м. Києві, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- за ст. 124 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 824467, 04.07.2024, о 09 год. 27 хв., в м. Києві, по вул. Мечникова, 22А, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем ВАЗ, д.н.з. НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв зіткнення з автомобілем «Лексус», д.н.з. НОМЕР_2 , який мав намір виїхати з паркомісця, але зупинився. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, чим ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.3б, 13.1 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

В судовому засіданні 09.08.2024 особа, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні правопорушення не визнав.

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Кормушина О. І. заявила клопотання про допит свідків - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які були пасажирами ОСОБА_1 в момент зіткнення.

Захисник ОСОБА_4 - адвокат Гусаревич С. М. в судовому засіданні заявив клопотання про допит свідків - ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , що були пасажирами ОСОБА_4 в момент зіткнення.

09.12.2024 в судовому засіданні допитано свідків сторін.

Допитаний свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні зазначив, що 04.07.2024, близько 09 год. 30 хв. він перебував в салоні автомобіля марки Лексус, д.н.з. НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_7 , та вони перебували в нерухомому стані на паркувальному місці, яке розташоване уздовж дороги по вулиці Мечникова, 22-а в м. Києві. На той час в салоні автомобіля, окрім водія ОСОБА_8 , також перебував ще один пасажир ОСОБА_9 , який сидів на задньому пасажирському сидінні праворуч. Вони мали намір здати назад та виїхати на дорогу вул. Мечникова. ОСОБА_10 увімкнув аварійну сигналізацію і почав дуже повільно здавати назад доки не було автомобілів, які рухалися смугою руху. Перед рухом назад ОСОБА_10 попросив пасажирів дивитися праворуч, щоб не наближалися автомобілі. Коли частина автомобіля в районі багажнику вже виїхала в смугу для руху, а задні колеса автомобіля досі залишалися на паркомісці, ОСОБА_5 побачив, як праворуч рухається автомобіль ВАЗ та сказав водію, що їде автомобіль. Тоді ОСОБА_10 зупинився і вони стояли, пропускаючи даний автомобіль, який наближався до них по смузі руху. Потім раптово при наближенні даний автомобіль не прийняв лівіше, а як їхав, так прямолінійно і в`їхав в задню частину автомобіля Лексус, яка частково виступала в смугу для руху, приблизно на 50 см. Після зіткнення даний автомобіль ВАЗ від`їхав трохи назад (приблизно на 2-3 метри), а ОСОБА_11 на пів метра десь проїхав вперед на зупиночне місце щоб звільнити смугу. За кермом автомобіля ВАЗ був літній чоловік, віком біля 50-60 років. Відразу після зіткнення він почав пояснювати, що не помітив задню частину автомобіля та допустив зіткнення, однак після спілкування з кимось телефоном та коли приїхали працівники поліції, він вже почав розповідати, що це автомобіль Лексус виїхав заднім ходом в його автомобіль. Автомобіль ВАЗ до зіткнення рухався зі швидкістю близько 40 км/год.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні зазначив, що 04.07.2024, близько 09 год. 30 хв. він перебував в салоні автомобіля марки Лексус, д.н.з. НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_12 . Свідок зазначив, що він сидів позаду праворуч. Коли вони виїжджали на дорогу,. дивився у маленьке віконце праворуч, та казав, щоб водій був обережним, бо їде машина. Коли вони трохи виїхали в смугу руху, помітив автомобіль ВАЗ, про що сказав ОСОБА_13 , та той зупинився. Стояли чекали, поки проїде автомобіль, проте він в`їхав в них. В момент зіткнення автомобіль «Лексус» був в нерухомому стані.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 зазначив, що перед зіткненням він перебував в салоні автомобіля ВАЗ, д.н.з. НОМЕР_1 , та сидів на передньому сидінні біля водія. Їхали приблизно 40 км/год, проте він не бачив, щоб автомобіль «Лексус», д.н.з. НОМЕР_2 , перед зіткненням перебував на проїжджій частині та очікував, щоб його об?їхали. Під час руху боковий інтервал від бордюру був як зазвичай під час руху.

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що достеменно не пам?ятає моменту зіткнення та обставин ДТП, оскільки перебував на задньому сидінні та майже весь час дивився у телефон, інколи поглядаючи на дорогу, проте жодного автомобіля, виїжджаючого з парковки, він не бачив.

Особа, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 зазначив, що, на його думку, саме дії ОСОБА_4 призвели до зіткнення транспортних засобів. Зазначив, що проїжджаючи в районі будинку №22-а по вулиці Басейній, він відчув удар в праву частину свого автомобіля. Від цього удару його автомобіль заглухнув та по інерції трохи скотився вниз (автомобіль рухався під гору). Після зупинки автомобіля ОСОБА_1 та його пасажирами було виявлено, що автомобіль ВАЗ-2107, д.н.з. НОМЕР_3 , зіткнувся з автомобілем Lexus ДНЗ НОМЕР_7, який в цей час виїжджав з парковки заднім ходом та в результаті цього маневру зіткнувся з автомобілем ОСОБА_1 , який в той момент рухався по головній дорозі. Таким чином, ОСОБА_1 вважає, що саме дії ОСОБА_4 призвели до зіткнення транспортних засобів, зіткнення відбулось в момент руху обох транспортних засобів.

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Шевченко А. В. вважав, що ОСОБА_1 невинуватий в дорожньо-транспортній пригоді та, відповідно, у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки саме дії водія ОСОБА_4 , який рухався заднім ходом та не пропустив автомобіль ВАЗ, що рухався смугою руху, призвели до зіткнення автомобілів. Вважав необ`єктивним та недостовірним висновку експерта від 14.08.2024 № 8/24, оскільки вже на етапі опису обставин експертом фактично презумується вина автомобіля ВАЗ 2107, д.н.з. НОМЕР_1 , в ДТП. Окрім того, на третій сторінці висновку експертом зазначено: «дорога мала по одній смузі для руху в кожному напрямку», проте дана інформація не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки схема ДТП та фотоматеріали з місця ДТП підтверджують, що там було по дві смуги руху в кожному напрямку. На сторінках 3 та 4 висновку експерта зазначаються показання ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_5 , які вказують на те, що автомобіль Лексус виступав на смугу руху на 60-70 см. ( ОСОБА_4 ) або 50-70 см. ( ОСОБА_5 ). Проте ці відомості спростовуються схемою ДТП. Щодо висновку експерта по питанню № 1, адвокат зазначає, що навіть якщо припустити, що висновок експерта по першому питанню відповідає дійсності, і автомобіль ОСОБА_4 саме в момент зіткнення знаходився у нерухомому стані, висновок експерта жодним чином не вказує, який проміжок часу автомобіль ОСОБА_4 перебував у нерухомому стані до зіткнення автомобілів. При даній дорожній обстановці він міг зупинитися безпосередньо перед зіткненням. Щодо висновку експерта по питанню №2 адвокат зазначає, що по даному питанню експертом використовувалися лише покази ОСОБА_1 , які він надавав на місці скоєння ДТП, експертом по даному питанню не проводилося жодних розрахунків. Щодо висновків експерта по питанню №3 та №5, то по даним питанням експертом зазначено ряд інформації, яка жодним чином не підтверджується або суперечить фактичним обставинам ДТП. Окрім того, захисник зазначив, що у ОСОБА_1 під час розгляду даної справи наявні витрати на правову допомогу в розмір 7 000 грн., які він просить стягнути з Департаменту патрульної поліції () за рахунок бюджетних асигнувань.

Водій автомобіля Лексус, д.н.з. НОМЕР_2 , - ОСОБА_4 в судовому засіданні зазначив, що він, виїжджаючи з парковки по вул. Мечникова, подивився, чи немає позаду автівок, почав потрохи здавати назад. Попросив пасажирів дивитися, щоб не було перешкоди. Виїхавши задньою частиною авто на проїжджу частину на дуже незначну відстань, зупинився, щоб упевнитись, що немає авто на дорозі, та в цей самий момент отримав удар у задню частину автівки від авто ВАЗ, д.н.з. НОМЕР_1 , який рухався по головній смузі, але дуже близько до краю дороги. Водію, який рухався по вул. Мечникова, нічого не заважало уникнути удару, здавши трохи лівіше, крайня ліва смуга була вільною, але водій їхав дуже близько до паркувальної зони. В його автівці окрім нього знаходились двоє пасажирів.

Захисник ОСОБА_4 - адвокат Гусаревич С. М. в судовому засіданні, обґрунтовуючи позицію, послався на раніше подане письмове клопотання. Так, відповідно до письмового клопотання адвоката Гусаревича С. М., останній посилається на надані в судовому засіданні показання учасників ДТП, висновок судової автотехнічної експертизи № 8/24 від 14.08.2024, відповідно до якого встановлено, що саме дії ОСОБА_1 призвели до зіткнення; та на висновок судової автотехнічної експертизи Київського НДЕКЦ МВС України № СЕ-19/111-24/75251-ІТ від 24.01.2025, відповідно до якого встановлено, що саме порушення ОСОБА_1 ПДР України призвело до зіткнення авто. З урахуванням викладеного, адвокат просить визнати ОСОБА_1 винним у скоєному ДТП.

В судовому засіданні допитано експерта ОСОБА_14 , яким було складено висновок судової автотехнічної експертизи № 8/24 від 14.08.2024. Експертом було повідомлено, що його стаж експертної діяльності 38 років. Щодо відповіді на перше питання у висновку, а саме того, що огляд автомобіля Лексус, д.н.з. НОМЕР_2 , проводився саме у тому стані, у якому він був після ДТП, експерт пояснив, що ним було порівняно фотознімки після ДТП, на яких було зафіксовано характер пошкоджень транспортного засобу - вони незмінні, сліди ремонту були відсутні. Щодо другого питання висновку свідок пояснив, що він як експерт виключив характер руху автомобіля Лексус заднім ходом та створення навантаження на праве крило автомобіля ВАЗ, що вбачається із слідової інформації та характеру пошкоджень транспортних засобів. Тобто в момент зіткнення автомобіль Лексус не перебував у русі. Окрім того, відповідно для методичних рекомендацій, судовому експерту достатньо проводити огляд одного транспортного засобу та порівнювати із фотознімками гарної якості іншого транспортного засобу. Так, експерт зазначив, що якби був би рух автомобіля Лексус, то було б помітне зусилля ззаду на перед (а не так як в даному випадку лише з права на ліво), але в даному випадку він цього не помітив. Також експерт зазначив, що експертним дослідженням неможливо встановити, за який проміжок часу до зіткнення зупинився автомобіль Лексус, можна лише стверджувати, чи був він у момент зіткнення у русі чи ні. Окрім того, за рахунок довжини транспортного засобу Лексус та характеру ушкоджень можна встановити, що в момент зіткнення, виїзд вказаного автомобіля з паркомісця був незначним, та задні колеса могли знаходитись ще на тротуарі, навіть з урахуванням того, що зі слів ОСОБА_4 зіткнення відбулося на відстані 0,9 м від бордюра. Також свідок зазначив, що він підтримує вказаний висновок у повному обсязі, вихідних даних в нього було достатньо для складання висновку.

Захисник ОСОБА_4 - адвокат Гусаревич С. М. зазначив, що показання обох водіїв співвідносяться один з одним та саме такі дані, які були надані водіями у судовому засіданні, були досліджені експертом. Також в діях ОСОБА_4 , на думку його захисника, відсутні ознаки адміністративного правопорушення, оскільки, коли останній, виїжджаючи з паркомісця, помітив перешкоду у вигляді автомобіля ВАЗ, та одразу зупинився, щоб надати йому перевагу у русі (вказане зокрема висвітлено у висновку експерта за результатом проведення судової автотехнічної експертизи Київського НДЕКЦ МВС України № СЕ-19/111-24/75251-ІТ від 24.01.2025).

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Шевченко А. В. зазначив, що вихідні дані, що були у експерта не враховували показання ОСОБА_1 у повному обсязі, а ті що були враховані - були викривлені, чим були визнані технічно не спроможними. Окрім того, обставини, які там зазначені, відрізняються від тих, які в подальшому були надані ОСОБА_4 в судовому засіданні. Окрім того, при складанні висновку судової автотехнічної експертизи Київського НДЕКЦ МВС України № СЕ-19/111-24/75251-ІТ від 24.01.2025 не бралася до уваги позиція ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Шевченко А. В.

Суддя, вислухавши позиції і пояснення сторін, показання свідків та експерта у судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, надходить таких висновків.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язані з`ясувати зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні.

Для визнання судом особи винуватою у вчиненні правопорушення вина цієї особи має бути встановлена поза розумним сумнівом.

Пункт 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП передбачає, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Орган (посадова особа) при розгляді справ про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, як це визначено ст. 252 КУпАП.

Суддею встановлено, що ДТП відбулося за участю двох транспортних засобів, а саме: автомобіля «Лексус», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 та автомобіля ВАЗ, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 .

Адвокатом Гусаревичем С. М. в обґрунтування підтвердження вини ОСОБА_1 долучено висновки судової автотехнічної експертизи № 8/24 від 14.08.2024, складений судовим експертом Григор?євим О. І. та судової автотехнічної експертизи Київського НДЕКЦ МВС України № СЕ-19/111-24/75251-ІТ від 24.01.2025, складений судовим експертом ОСОБА_15 ..

Відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи № 8/24 від 14.08.2024: 1. Порядок взаємного заглиблення зон контакту автомобілів ВАЗ 21070, д.н.з. НОМЕР_4 , і Лексус, д.н.з. НОМЕР_5 , вказує на те, що автомобіль Лексус, д.н.з. НОМЕР_6 , в момент контактування (на момент зіткнення) перебував y нерухомому стані. 2. Пояснення водія автомобіля ВАЗ 21070, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 про механізм даної ДТП є неспроможними з технічної точки зору. 3. У даній дорожній обстановці водій автомобіля Лексус, д.н.з. НОМЕР_7 , ОСОБА_4 з технічної точки зору мав діяти у відповідності з вимогами п.10.9 ПДР. 4. У даній дорожній обстановці водій автомобіля Лексус, д.н.з. НОМЕР_7 , ОСОБА_4 своїми односторонніми діями не мав технічної можливості уникнути зіткнення автомобіля ВАЗ 21070, д.н.з. НОМЕР_1 , із своїм транспортним засобом. У даній дорожній обстановці з технічної точки зору відсутні підстави вбачати причинний зв`язок між діями водія автомобіля Лексус, д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_4 і виникненням даної ДТП. 5. У даній дорожній обстановці водій автомобіля ВАЗ 21070, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 з технічної точки зору мав виконувати вимоги п.п.2.3.б)., 13.1 ПДР. 6.У даній дорожній обстановці з технічної точки зору водій автомобіля ВАЗ 21070, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 мав технічну можливість попередити дане зіткнення шляхом виконання обсягу п.п.2.3.б)., 13.1 ПДР. У даній дорожній обстановці з технічної точки зору в причинному зв?язку з виникненням даної ДТП перебувають дії водія автомобіля ВАЗ 21070, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , які не відповідають обсягу вимог п.п. 2.3б), 13.1 ПДР.

З дослідницької частини висновку експерта вбачається, що експертом досліджено матеріали судової справи № 757/31957/24-п (із матеріалами на момент складання висновку), фотознімки, долучені захисником Гусаревичем С. М. , при вирішенні питання № 1 проведене експертне дослідження (огляд) автомобіля Лексус, д.н.з. НОМЕР_7 , у тому стані, в якому він перебував безпосередньо після ДТП.

У ході судового розгляду експерт ОСОБА_17 зазначив, що за допомогою експертного дослідження неможливо визначити тривалість перебування автомобіля Лексус у нерухомому стані перед моментом зіткнення. Можна лише встановити, чи був автомобіль у русі чи зупинений саме в момент зіткнення. У цьому випадку, як підтверджено експертом, на момент зіткнення транспортний засіб перебував у стані спокою.

З аналізу письмових пояснень ОСОБА_4 , наданих після дорожньо-транспортної пригоди, випливає, що він, виїхавши задньою частиною автомобіля на проїжджу частину лише на незначну відстань, зупинився з метою переконатися у відсутності перешкод на дорозі. Саме в цей момент задня частина його автомобіля зазнала удару з боку автомобіля ВАЗ, д.н.з. НОМЕР_1 . Це може свідчити про короткий проміжок часу між виїздом Лексус на проїжджу частину та моментом зіткнення.

Беручи до уваги наведені пояснення, які частково відрізняються від наданих у суді, можна зробити висновок, що зіткнення відбулося саме у той момент, коли ОСОБА_4 зупинився, щоб оцінити дорожню ситуацію. Первинні пояснення ОСОБА_4 узгоджуються як з твердженнями ОСОБА_1 щодо раптовості події, так і з висновком експерта про те, що транспортний засіб був нерухомим у момент зіткнення та тим, що у момент удару, з урахуванням довжини автомобіля Лексус, задні колеса вказаного транспортного засобу могли знаходитись на бордюрі.

Також при дослідженні питань 3, 5 експерт посилається на те, що ОСОБА_1 не було дотримано безпечного інтервалу (величина безпечного інтервалу до краю проїзної частини (бордюрного каменю) складає 0,5м, а мінімальна величина безпечного інтервалу при об`їзді перешкоди складає 0,35м), та зіткнення відбулося внаслідок руху автомобіля ВАЗ 21070, д.н.з. НОМЕР_1 , з інтервалом між частинами цих автомобілів, між краєм проїзної частини, який не забезпечував безпеки дорожнього руху. В свою чергу, вказаний висновок суперечить схемі місця ДТП, в якій зазначено, що після ДТП ОСОБА_4 вказував, що зіткнення відбулося на відстані 0,9 м від бордюрного каменю, та ОСОБА_1 вказує, що на відстані 1,2 м. Вказана схема ДТП підписана обома водіями, без жодних зауважень.

Окрім того, експерт вказує на порушення водієм ОСОБА_1 пунктів 2.3 б, 13.1. ПДР.

Так, Правилами дорожнього руху встановлено:

2.3.б: Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

13.1. Водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу;

10.1 ПДР надано визначення безпечного інтервали, що відповідно до ПДР означає - відстань між боковими частинами транспортних засобів, що рухаються, або між ними та іншими об`єктами, за якої гарантована безпека дорожнього руху.

З урахуванням первинних пояснень ОСОБА_4 щодо механізму ДТП та моменту зіткнення транспортних засобів, а також показань експерта під час судового засідання про неможливість визначення тривалості перебування автомобіля Лексус у нерухомому стані перед зіткненням, експертний висновок у частині порушення водієм ОСОБА_1 вимог Правил дорожнього руху викликає обґрунтовані сумніви. Такий висновок не враховує ключового аспекту: чи мав водій автомобіля ВАЗ реальну можливість вчасно побачити перешкоду у своїй смузі руху, оцінити ситуацію та технічно зреагувати на неї з метою уникнення зіткнення. Окрім того, залишається відкритим питання, яким чином водій ОСОБА_1 , навіть за наявності переваги в русі, повинен був дотриматись безпечного бокового інтервалу щодо транспортного засобу, що, рухаючись заднім ходом, опинився в його смузі.

Отже, проведене експертне дослідження значною мірою спирається на позицію водія ОСОБА_4 , яка була сформована вже після складання адміністративного протоколу, та не враховує первинні показання учасників події. Вказане ставить під сумнів об`єктивність експертного висновку і не дозволяє вважати його належним доказом для беззаперечного встановлення вини водія автомобіля ВАЗ - ОСОБА_1 ..

Щодо висновку судової автотехнічної експертизи Київського НДЕКЦ МВС України № СЕ-19/111-24/75251-ІТ від 24.01.2025, складеного судовим експертом ОСОБА_15 , суддя зазначає наступне.

Так, у вказаному висновку експерт вказує: 1. З урахуванням висновку експерта від 14.08.2024 № 8/24, пояснення водія автомобіля ВАЗ 21070, д.н.з. НОМЕР_1 , в частині розвитку механізму даної Дорожньо-транспортної пригоди, є технічно неспроможними. 2. За даних обставин, водій автомобіля Лексус, д.н.з. НОМЕР_7 , повинен був діяти відповідно до технічних вимог п. 10.9 ПДР України. 3. З технічної точки зору в діях водія автомобіля Лексус, д.н.з. НОМЕР_8 , невідповідностей у виконанні вимог п. 10.9 ПДР України, які б знаходились у причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди, не вбачається. 4. В даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля ВАЗ 21070, д.н.з. НОМЕР_4 , повинен був діяти відповідно до вимог п. 13.1 Правил дорожнього руху України. 5. В умовах даної дорожньо-транспортної пригоди, з технічної точки зору, дії водія автомобіля ВАЗ 21070, д.н.з. НОМЕР_9 , не відповідали вимогам п.13.1 Правил дорожнього руху України. Невідповідності дій водія автомобіля ВАЗ 21070, д.н.з. НОМЕР_1 , вимогам п. 13.1 Правил дорожнього руху України створювали умови для настання події і знаходилися в причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної події.

В свою чергу, відповідь на питання № 1 у даному висновку суддя вважає необґрунтованою, оскілки з дослідницької частини вбачається, що в основу дослідження вказаного питання покладено вивчення питання № 1 по висновку судової автотехнічної експертизи № 8/24 від 14.08.2024, який суддя з огляду на вищевказане вважає необ`єктивним.

Крім того, з дослідницької частини експертного висновку вбачається, що під час формулювання відповідей на запитання 2-5 експерт ОСОБА_15 виходив із припущення, що автомобіль Лексус перебував у нерухомому стані протягом 4-5 секунд до моменту зіткнення. Однак така обставина не підтверджується матеріалами провадження, суперечить первинним поясненням ОСОБА_8 та, ймовірно, була сформована у ході розгляду справи в суді.

Разом із тим, у висновку повністю проігноровані свідчення ОСОБА_1 , свідка ОСОБА_3 , які зазначили, що Лексус не перебував у смузі руху в стані очікування, поки його об`їдуть, що може свідчити про те, що автомобіль міг різко загальмувати й зупинитися безпосередньо перед зіткненням, щойно водій ОСОБА_10 виявив транспортний засіб ВАЗ. Такі альтернативні обставини не були враховані експертом під час аналізу.

Таким чином, суддя вважає, що вказаний висновок експерта не є категоричним та по суті містить припущення та ґрунтується на суб`єктивному сприйнятті однієї зі сторін, тому очевидно не може бути покладений суддею в основу рішення.

При цьому суддя враховує, що жоден доказ, навіть і висновок експерта, не має до суду наперед встановленої сили, і має оцінюватись у сукупності і взаємозв`язку із іншими доказами та обставинами провадження.

Поясненнями обох водіїв, допитаних в судовому засіданні свідків підтверджується, що автомобіль Лексус під керуванням ОСОБА_18 виїжджав з паркомісця на проїзну частину заднім ходом, вказані обставини ніким зі сторін не заперечується.

Відповідно до п. 10.9 ПДР України під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.

Пунктом 10.10. Правил дорожнього руху забороняється рух транспортних засобів заднім ходом на ділянках доріг з обмеженою оглядовістю чи недостатньою видимістю.

Пунктом 10.1. Правил дорожнього руху визначено, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Відповідно до пункту 10.2. Правил дорожнього руху, виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ній, а з`їжджаючи з дороги - велосипедистам і пішоходам, напрямок руху яких він перетинає.

Проїзна частина - елемент дороги, призначений для руху нерейкових транспортних засобів. Дорога може мати декілька проїзних частин, межами яких є розділювальні смуги (пункт 1.10. ПДР).

Отже, в даному випадку Правилами дорожнього руху забезпечення безпеки маневру покладається на особу, яка: рухається заднім ходом, починає рух, виїжджає на дорогу з місць стоянки, тобто ОСОБА_4 (при цьому водій має дати дорогу транспортним засобом, що рухаються по ній, перед проїзною частиною, а не виїхавши на неї та очікуючи, поки його об`їдуть).

Дати дорогу - вимога до учасника дорожнього руху не продовжувати або не відновлювати рух, не здійснювати будь-яких маневрів (за винятком вимоги звільнити займану смугу руху), якщо це може примусити інших учасників дорожнього руху, які мають перевагу, змінити напрямок руху або швидкість.

З огляду на це твердження сторони ОСОБА_4 про те, що він забезпечив безпеку руху, оскільки водій автомобіля ВАЗ міг здійснити його безпечний об`їзд (про що також вказано в експертному висновку), є неспроможними.

Поряд із тим, пунктом 1.10 Правил дорожнього руху визначено, що:

- дорожня обстановка - сукупність факторів, що характеризуються дорожніми умовами, наявністю перешкод на певній ділянці дороги, інтенсивністю і рівнем організації дорожнього руху (наявність та стан дорожньої розмітки, дорожніх знаків, дорожнього обладнання, світлофорів), які повинен ураховувати водій під час вибору швидкості, смуги руху та прийомів керування транспортним засобом;

- безпечний інтервал - відстань між боковими частинами транспортних засобів, що рухаються, або між ними та іншими об`єктами, за якої гарантована безпека дорожнього руху.

Пункт 1.4. ПДР передбачає, що кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Отже, в дорожній обстановці, що склалась на дорозі перед зіткненням, водій ОСОБА_1 відповідно до п. 1.4 ПДР мав право розраховувати на те, що водій автомобіля Лексус, д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_4 , виїжджаючи заднім ходом з паркоміця на проїжджу частину не створить йому перешкоди для руху (зокрема, повноцінно надасть йому можливість для вільного проїзду смугою, або ж зачекає на паркомісці, поки автомобіль ВАЗ не проїде).

Інкримінування ОСОБА_1 недотримання безпечного бокового інтервалу об?єктивно, окрім протоколу про адміністративного правопорушення, нічим не підтверджується. Окрім того, як вбачається зі схеми місця ДТП, а саме те, що ОСОБА_4 вказував, що зіткнення відбулося на відстані 0,9 м від бордюрного каменю, та ОСОБА_1 вказує, що на відстані 1,2 м, що свідчить про дотримання ОСОБА_1 під час руху достатнього бокового інтервалу із бордюром (з якого, в свою чергу з?їжджав автомобіль Лексус).

Інші дані, які б переконливо свідчили, що ОСОБА_1 було порушено правила дорожнього руху, що могло спричинити зіткнення між автомобілями ВАЗ, д.н.з. НОМЕР_1 , та «Лексус», д.н.з. НОМЕР_2 , в матеріалах справи відсутні.

За таких обставин, оцінивши матеріали справи за своїм внутрішнім переконанням та з точки зору належності, допустимості та достатності для висновку про вчинення особою адміністративного правопорушення, враховуючи досліджені в справі докази, надходжу до висновку про недоведеність порушення ОСОБА_1 п. 2.3б, 13.1 Правил дорожнього руху, тим самим наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а тому провадження щодо нього слід закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Щодо клопотання захисника Шевченка А. В. про стягнення судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Суд при вирішенні питання про стягнення витрат зобов`язаний діяти виключно в межах повноважень, визначених законом. Оскільки КУпАП не встановлює підстав для покладення на державу відповідальності за витрати на адвоката, задоволення такої вимоги призвело б до порушення принципу законності та виходу за межі повноважень суду.

Разом з тим, суд зазначає, що положеннями Кодексу України про адміністративні правопорушення не передбачено процедури щодо відшкодування витрат на правничу допомогу, що узгоджується із практикою Київського апеляційного суду (до прикладу, постанова Київського апеляційного суду від 11.03.2024 у справі №759/18454/23).

Зважаючи на відсутність норми КУпАП, яка регулює порядок відшкодування витрат на правову допомогу, а також враховуючи те, що зазначені два кодифіковані акти: КУпАП та КАС України мають різну спрямованість, покликані на самостійне, жодним чином не споріднене та не пов`язане один з одним правове регулювання, а тому стосуються зовсім відмінних правових процедур, суддя приходить до висновку, що правових підстав для задоволення клопотання захисника Шевченка А. В. немає, а тому в його задоволенні слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 7, 124, 247, 252, 266, 280 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП - закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом 10 днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги.

Суддя С. В. Шапутько