Справа № 158/1372/25 Провадження №33/802/495/25 Головуючий у 1 інстанції:Поліщук С. В.
Доповідач: Гапончук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 серпня 2025 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Гапончук В.В., з участю захисника Поліщука В.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , на постанову Ківерцівського районного суду Волинської області від 26 червня 2025 року стосовно ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Визначено стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 коп.

ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 05.05.2025р. о 06 год. 55 хв. в м. Ківерці по вул. Пилипа Орлика, Луцького району Волинської області, керував транспортним засобом марки «Volkswagen Transporter», д.н.з. « НОМЕР_1 » з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння очей та відмовився від проходження у встановленому законом порядку огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з постановою судді першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій вказує, що він є військовослужбовцем, а тому працівники поліції не є уповноваженими особами на складання протоколу стосовно нього. Наведені обставини свідчать, що усі докази наявні в справі є недопустимими та суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України. Апелянт просить скасувати оскаржену постанову та закрити провадження у справі неа підставі п.1 ст. 247 КпАП України.

Апеляційний суд, приймаючи до уваги, що ОСОБА_1 знає про наявність відповідного провадження в суді апеляційної інстанції, повідомлявся про розгляд апеляційної скарги, не подав клопотання про відкладення розгляду справи та не повідомив про бажання приймати участь у судовому засіданні, враховуючи що участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою під час розгляду справи в апеляційній інстанції, вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності останнього та за участі його захисника Поліщука В.А.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення захисника - адвоката Поліщука В.А., який підтримав апеляційну скаргу, доходжу такого висновку.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Даних вимог закону при винесенні постанови місцевим судом було дотримано.

Згідно із п. 2.9 а ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідальність за порушення зазначеного пункту Правил дорожнього руху передбачена ст. 130 КУпАП.

Оскільки огляду на стан сп`яніння підлягають усі водії щодо яких є підстави вважати, що вони керували транспортним засобом із ознаками певного виду сп`яніння, то згідно із матеріалами справи, до таких осіб відноситься і ОСОБА_1 , зокрема, враховуючи і той факт, що останній сам вказав про вживання алкоголю напередодні.

Факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного приладу на місці зупинки та в медичному закладі стверджується відеозаписом з бодікамер працівників поліції, який є належним доказом вини останнього, та з якого вбачаються детальні обставини вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України.

Наведене у своїй сукупності дає підстави стверджувати про те, що у ході судового розгляду винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України, доведена із належною повнотою.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що в апеляційній скарзі апелянтом фактично не оскаржується факт керування транспортним засобом. При цьому, факт руху та зупинки автомобіля «Volkswagen Transporter», д.н.з. « НОМЕР_1 » під керуванням ОСОБА_1 належним чином стверджується відеозаписом, доданим до протоколу про адміністративне правопорушення, з якого вбачається, що останній був зупинений працівниками поліції за порушення правил дорожнього руху. Доводів про неналежність чи недопустимість відеозаписів апеляційна скарга не містить та апеляційним судом таких не встановлено.

Зі змісту доводів апеляційної скарги, які в повному обсязі були підтримані захисником вбачається, що заперечується лише факт чи мали працівники поліції повноваження складати протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , який є військовослужбовцем.

Проте, такі доводи на увагу суду не заслуговують з врахуванням наступного.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 255 КУпАП у справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними в статтях 218 - 221, протоколи про адміністративні правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи органів внутрішніх справ (Національної поліції), в тому числі й за статтею 130 КУпАП.

Передбачене п. 22 ст. 7 Закону України «Про військову службу правопорядку у Збройних силах України» право військовослужбовців служби правопорядку, направляти у разі необхідності на медичний огляд водіїв військових транспортних засобів, не є виключним правом тільки військовослужбовців військової служби правопорядку. Таке право згідно чинного законодавства мають і поліцейські, а відповідно до вимог ч. 1 ст. 15 КУпАП, військовослужбовці за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.

Посилання ОСОБА_1 на вимоги ст. 266-1 КУпАП, не є слушними, оскільки вказана норма статті передбачена лише для тих військовослужбовців, які виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин. Матеріали справи не містять даних, що військовослужбовець ОСОБА_1 виконував обов`язки військової служби, коли його зупинили працівники поліції.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 15 КУпАП, військовослужбовці за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.

Отже, протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП складено уповноваженою посадовою особою.

Так, всебічно та об`єктивно дослідивши всі обставини справи в розрізі із наявними у ній доказами в їх сукупності, суд апеляційної інстанції доходить висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпаП України.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КпАП України,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 26 червня 2025 року стосовно ОСОБА_1 - без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського

апеляційного суду В. В. Гапончук