ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 674/1878/24

Провадження № 33/820/493/25

Суддя Хмельницького апеляційного суду Вітюк І.В., за участю секретаря Цугеля А.В., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника адвоката Залуцького В.Н. розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу захисника на постанову Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 11 червня 2025 року,

в с т а н о в и л а:

Постановою Дунаєвецького районного суду від 11 червня 2025 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Підлісний Мукарів Дунаєвецького району Хмельницької області, проживаючого по АДРЕСА_1 , громадянина України, неодруженого, директора ТОВ "Грайн Агро 2017",

визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП.

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, закрито на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за ч.1 ст.130 КУпАП у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. (сімнадцять тисяч гривень), з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень 60 копійок).

За постановою суду, 18 листопада 2024 року близько 01:40 годин в с. Міцівці Новодунаєвецької селищної територіальної громади Кам`янець-Подільського району Хмельницької області (координати 49.0056775.26.9216789) ОСОБА_1 , керуючи автомобілем "Peugeot Expert", реєстраційний номер НОМЕР_1 , порушив вимоги п.2.3 (б), п.12.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, оскільки не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, внаслідок чого не впорався з керуванням та здійснив з`їзд у кювет, що спричинило пошкодження вказаного транспортного засобу.

Тим самим ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортного засобу.

Крім того, 18 листопада 2024 року близько 01:40 годин в с. Міцівці Новодунаєвецької селищної територіальної громади Кам`янець-Подільського району Хмельницької області (координати 49.0056775.26.9216789) ОСОБА_1 , керуючи автомобілем "Peugeot Expert", реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення мови), відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Тим самим ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Не погоджуючись з постановою суду, захисник подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 та ст.124 КУпАП закрити у зв?язку з відсутністю події і складу адміністративних правопорушень.

Свої вимоги аргументує тим, що постанова є незаконною та необґрунтованою, винесеною без всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи.

Стверджує, що в матеріалах справи відсутній відеозапис, який підтверджує факт керування особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, транспортним засобом. Як вбачається з відеозаписів, які долучені до матеріалів справи, в них відсутні будь-які відомості про те, що ОСОБА_1 18 листопада 2024 року о 01 годині 40 хвилин керував вказаним у протоколі транспортним засобом. Працівники поліції пропонують ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, але він відмовляється, оскільки неодноразово зазначає, що не керував автомобілем, а був пасажиром.

В суді першої інстанції ОСОБА_1 пояснив, що транспортним засобом керував ОСОБА_2 і цей автомобіль належить йому. Останній підтвердив показання ОСОБА_1 в місцевому суді.

Захисник вважає, що докази керування транспортним засобом ОСОБА_1 в матеріалах справи відсутні, а тому ОСОБА_1 не є суб`єктом вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.124 та 130 КУпАП.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вислухавши ОСОБА_1 та його захисника на підтримку поданої апеляційної скарги з підстав наведених у ній, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Суд першої інстанції, визнаючи ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП, не встановив обставини, які у відповідності з вимогами ст.ст.245, 280 КУпАП, підлягають обов`язковому встановленню.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що встановлені протоколами про адміністративні правопорушення обставини вчинення правопорушень, які покладені судом в основу рішення, яке оскаржується, не були належним чином перевірені шляхом дослідження інших доказів, які могли і повинні бути встановлені судом.

Зокрема, з матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції, розглядаючи справу, вважав доведеним факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Однак, поза увагою місцевого суду залишилась та обставина, що сам по собі факт перебування у стані алкогольного сп`яніння особи не є визначальним для кваліфікації діяння за ст.130 КУпАП.

Суб`єктом даного адміністративного правопорушення, як і правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, може бути лише особа, яка керує транспортним засобом, тобто здійснює усвідомлену і цілеспрямовану діяльність з використання відповідних його функцій.

Термін «керування транспортним засобом», визначення якому надано у постанові Пленуму ВСУ від 23.12.2005 року №14, означає виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора водія під час навчання учнів водіїв. Тобто це технічна дія, яка полягає у приведення транспортного засобу в рух і як наслідок переміщення його в просторі.

Отже, обов`язковому з`ясуванню підлягає факт керування особою транспортним засобом, адже відповідно до диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

При цьому основною ознакою суб`єкта зазначеного правопорушення є саме елемент керування особою транспортним засобом, та зазначена обставина обов`язково належить до предмету доказування під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 пояснив, що він транспортним засобом не керував, за кермом автомобіля перебував його знайомий ОСОБА_2 , якому належить цей автомобіль, про що він неодноразово повідомляв поліцейським.

Аналогічні показання ОСОБА_1 надавав і в суді першої інстанції, які повністю узгоджуються із відеозаписом події, зафіксованим працівниками поліції, в ході якого ОСОБА_1 неодноразово висловлювався, що не керував транспортним засобом.

Свідок ОСОБА_2 , який є власником автомобіля, в якому знаходився ОСОБА_1 , підтвердив показання останнього, вказавши, що саме він керував автомобілем, не впорався з керуванням і допустив з`їзд транспортного засобу в кювет. Після чого пішов в село по допомогу, а ОСОБА_1 залишив в автомобілі.

Із змісту відеозапису вбачається і те, що працівники поліції, приїхавши на місце події та виявивши на пасажирському сидінні ОСОБА_1 , намагалися дізнатися у нього хто керував автомобілем. Отримавши відповідь від ОСОБА_1 про те, що він транспортним засобом не керував, один із працівників поліції зателефонував свідку, яка повідомила про подію. Дана особа в телефонному режимі відповіла, що дійсно бачила в автомобілі лише одного чоловіка схожого на ОСОБА_1 , однак категорично ствердила, що в той момент цей чоловік транспортним засобом не керував.

Дійсно, ОСОБА_1 повідомляв різну інформацію щодо обставин знаходження ним на місці події, на що слушно звернув увагу місцевий суд у своєму рішенні, однак наявність таких розбіжностей жодним чином не може підтверджувати факт керування ним транспортним засобом.

Судом першої інстанції не враховано базового принципу, а саме принципу презумпції невинуватості, який є наріжним каменем Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також стандарту доказування "поза розумним сумнівом".

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26 лютого 2019 року № 1-р/2019 зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип in dubio pro reo, згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості.

Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Рішення Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства України, згідно із ст.14 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

З урахуванням того, що суб`єктом відповідальності за ст.ст.124, 130 КУпАП виступає виключно водій транспортного засобу, місцевому суду необхідно було встановити особу, яка керувала транспортним засобом на підставі доказів, наявних в матеріалах провадження, а не припущень, домислів, суджень, роздумів, уявлень.

Так, суд першої інстанції встановив факт керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 з огляду на поведінку останнього, який надавав різну інформацію щодо причин перебування ним на місці події.

Також суд проаналізував відеозапис з нагрудної камери працівника поліції і дійшов висновку, що він повністю підтверджує факт керування ОСОБА_1 автомобілем.

Апеляційний суд не може погодитися із таким висновком, адже він суперечить матеріалам провадження.

Так, з відеозапису, наявного в матеріалах провадження, вбачається, що працівники поліції 18.11.2024 року близько 01 години 30 хвилин виявили в кюветі автомобіль "Peugeot Expert" реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Жодних ознак руху та зупинки автомобіля на відеозаписі не зафіксовано.

В автомобілі на пасажирському сидінні знаходився ОСОБА_1 , який неодноразово повідомляв працівникам поліції, що даним автомобілем не керував, а був його пасажиром.

Такі ж пояснення ОСОБА_1 надавав і в судовому засіданні, які повністю узгоджуються із поясненнями свідка ОСОБА_2 .

Саме по собі знаходження ОСОБА_1 в автомобілі не може бути достатнім доказом керування ним транспортним засобом та правомірності складання протоколу про адміністративне правопорушення за відсутності інших належних доказів і не звільняє органи поліції від доведення правомірності свого рішення.

Отже, апеляційний суд приходить до висновку, що за відсутності достатніх доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом за обставин, встановлених в адмінпротоколах, в діях останнього відсутній склад адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.124, 130 КУпАП.

За змістом п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції зобов`язаний закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130 КУпАП та ст.124 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 245, 247, 266, 283, 284, п.2 ч.8 ст.294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу задовольнити.

Постанову Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 11 червня 2025 року щодо ОСОБА_1 за ознаками адміністративних правопорушень, передбачених ст.124 та ч.1 ст.130 КУпАП, скасувати, а провадження закрити, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу вказаних адміністративних правопорушень.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду І.В. Вітюк