П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2025 року м. Київ

Справа №361/5347/24

Апеляційне провадження №33/824/2739/2025

Київський апеляційний суд в складі судді Соколової В.В., за участі секретаря Цюрпіти Д.О. розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 серпня 2024 року за матеріалами, які надійшли з Головного управління ДПС у Київській області про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 164 КУпАП,

В С Т А Н О В И В

Протоколом №998 від 02 травня 2024 року складеним головним державним інспектором Головного управління ДПС у Київській області при проведенні фактичної перевірки (Акт перевірки від 02.05.2024 №28755/10-36-24-05) встановлено, що ОСОБА_1 вчинила правопорушення за ст. 58, ч. 6 ст. 128 Господарського кодексу України, ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб та громадських формувань» в частині неподання державному реєстратору документів для державної реєстрації фізичної особи-підприємця. Дата та час вчинення правопорушення: 02.05.2024 м. Бровари, Київська обл. Відповідальність передбачена ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 серпня 2024 року ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП та накладено на неї стягнення із застосуванням положень ст. 36 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 1000 н.м.д.г., що становить 17000,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605,60 грн на користь держави.

Не погодилась із вказаною постановою ОСОБА_1 її представником - адвокатом Безштанько С.М. подана апеляційна скарга, яка містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Клопотання мотивовано тим, що ОСОБА_1 не була повідомлена про розгляд справи в суді першої інстанції та оскаржувану постанову не отримувала. Про наявність справи №361/5347/24 вона дізналась 10 квітня 2025 року від Павлоградського ВДВС у Павлоградському районі Дніпропетровської області , який 08 квітня 2025 року виніс постанову про відкриття виконавчого провадження та 09 квітня 2025 року постанову про арешт коштів. Із оскаржуваною постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 ознайомилась в суді першої інстанції 10 квітня 2024 року, а 14 квітня 2025 року звернулась за правничою допомогою до адвоката.

На підставі викладеного, просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що в матеріалах справи відсутні докази систематичного здійснення ОСОБА_1 підприємницької діяльності, щоб зобов`язувало останню зареєструватися як підприємець згідно Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань».

Крім того, в Акті перевірки №28755/10-36-24-05 від 02 травня 2024 року вказано про проведену перевірку інтернет-магазину в м. Бровари, однак посилання який саме магазин та який товар відсутні.

Представник також вказує, що на момент винесення оскаржуваної постанови, закінчилися строки притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, однак суд першої інстанції не застосував положення ст. 38 КУпАП та не закрив справу у зв`язку з закінченням строків притягнення особи до відповідальності.

Таким чином, оскаржувана постанова винесена з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права, що потягло за собою однобічне та неповне з`ясування обставин справи, їх не дослідження та не надання їм належної оцінки. Суд формально підійшов до встановлення об`єктивних обставин справи, що є наслідком спрощеного підходу до вирішення справи.

На підставі викладеного, просить скасувати постанову суду першої інстанції, провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 164 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її захисник - адвокат Безштанько С.М. підтримали доводи апеляційної скарги з підстав викладених у ній та просили її задовольнити.

Враховуючи те, що справа перебуває на стадії апеляційного перегляду, перш за все підлягає вирішенню питання про поновлення строку на звернення з апеляційною скаргою.

Відповідно до ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п'ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Згідно із ч.1 ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право оскаржити постанову по справі.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ст. 277-2 КУпАП повістка особі, яка притягується до адміністративної відповідальності вручається не пізніше, яка за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Так, з матеріалів справи вбачається, що розгляд справи відбувся за відсутності особи правопорушника ОСОБА_1 .. В матеріалах справи відсутні докази її належного повідомлення про час та місце розгляду справи. З копією оскаржуваної постанови ОСОБА_1 ознайомилась 10 квітня 2025 року в суді першої інстанції /а.с. 26/, та 16 квітня 2025 року її захисник подав апеляційну скаргу до суду першої інстанції. За таких обставин, суд апеляційної інстанції, з метою додержання права на доступ до правосуддя, вважає за доцільне задовольнити клопотання та поновити строк на апеляційне оскарження.

Вирішуючи питання по суті апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з такого.

Основними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції України, є, крім інших, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 6 «Право на справедливий суд» Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

За змістом ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 252 КУпАП, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. При цьому, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів.

Виходячи з вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ч. 1 ст. 164 КУпАП адміністративна відповідальність за даною нормою закону настає за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Об`єктива сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, має декілька окремих складів з відповідними кваліфікуючими ознаками. При цьому вказана стаття є бланкетною, оскільки закріплює лише загальні ознаки правил поведінки, а для встановлення ознак, яких бракує, відсилає до норм інших нормативних актів іншої галузі права.

Таким чином, у протоколі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 164 КУпАП під час формулювання об`єктивної сторони протиправного діяння необхідно обов'язково встановити в чому полягала невідповідність цим вимогам діяння особи, що порушила закон.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 3 ГК України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва підприємцями.

Разом з тим, відповідно до п. 14.1.36 ст.14 ПК України, господарська діяльність - це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема, за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно ч. 1 ст. 42 ГК України видом господарської діяльності є підприємницька діяльність, тобто самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Зокрема, відповідно до вимог ст. 58 ГК України суб`єкт господарювання підлягає державній реєстрації як юридична особа чи фізична особа-підприємець у порядку, визначеному законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 ГКУ громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 25 квітня 2003 року «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності» роз`яснено, що під здійсненням особою, не зареєстрованою як суб`єкт підприємництва, будь-якого виду підприємницької діяльності з числа тих, що підлягають ліцензуванню, слід розуміти діяльність фізичної особи, пов`язану із виробництвом чи реалізацією продукції, виконанням робіт, наданням послуг з метою отримання прибутку, яка містить ознаки підприємницької, тобто провадиться зазначеною особою безпосередньо самостійно, систематично (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) і на власний ризик.

Таким чином, важливими і обов`язковими ознаками господарської діяльності є її систематичність (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) та її здійснення суб`єктом на власний ризик з метою одержання прибутку.

Зі змісту протоколу №998 від 02 травня 2024 року складеного головним державним інспектором Головного управління ДПС у Київській області при проведенні фактичної перевірки (Акт перевірки від 02.05.2024 №28755/10-36-24-05) вбачається, що ОСОБА_1 вчинила правопорушення за ст. 58, ч. 6 ст. 128 Господарського кодексу України, ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб та громадських формувань» в частині неподання державному реєстратору документів для державної реєстрації фізичної особи-підприємця. Дата та час вчинення правопорушення: 02.05.2024 м. Бровари, Київська обл. Відповідальність передбачена ч. 1 ст. 164 КУпАП /а.с.1/.

Із Акту перевірки від 02 травня 2024 року №28755/10-36-24-05 вбачається, що перевірка була проведена 02 травня 2024 року, в інтернет-магазині, за адресою: АДРЕСА_2 . Вид діяльності: роздрібна торгівля через мережі Інтернет.

Перевіркою було встановлено, що за адресою: м. Бровари, ОСОБА_1 здійснювала роздрібну торгівлю через мережу Інтернет одягом. Під час перевірки працівниками ГУ ДПС у Київській області на розрахунковий рахунок ОСОБА_1 здійснено передплату за жіночу майку у розмірі 50 грн. Крім того, під час проведення перевірки ОСОБА_1 сплачено готівкові кошти у розмірі 40,00 грн за майку жіночу. Відповідно до IC «Податковий блок» ОСОБА_1 фізичною особою-підприємцем не зареєструвалась. Таким чином, ОСОБА_1 здійснює підприємницьку діяльність без державної реєстрації /а.с. 2-4/.

Суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.164 КУпАП, посилався як на докази вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення на: протокол про адміністративне правопорушення №998 від 02 травня 2024 року, Акт перевірки від 02 травня 2024 року №28755/10-36-24-05 та фотододатки до Акту.

В той же час, в протоколі №998 про адміністративне правопорушення від 02 травня 2024 року не зазначено конкретних обставин вчинення адміністративного правопорушення, зокрема, яким чином ОСОБА_1 здійснювала господарську діяльність, а зазначено лише, що вона вчинила правопорушення за ст. 58, ч. 6 ст. 128 Господарського кодексу України, ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб та громадських формувань» в частині неподання державному реєстратору документів для державної реєстрації фізичної особи-підприємця.

Крім того, в матеріалах справи відсутні відомості про самостійність, регулярність, систематичність та тривалість діяльності ОСОБА_1 , а також відомості щодо отримання від такої діяльності прибутку. Має місце разове здійснення продажу товару у вигляді майки вартістю 90 грн через електронний ресурс OLX, як стверджує особа, яка притягається до адміністративної відповідальності. Але інші дані в матеріалах справи відсутні.

Слід зазначити, що незалежно від наявності/відсутності мети отримання прибутку, господарською діяльністю є виготовлення, реалізація продукції, виконання робіт, надання послуг, що здійснюється самостійно (ініціативно) та систематично. Саме у разі здійснення такої (господарської) діяльності та реалізації господарської компетенції особи визнаються суб`єктами господарювання та підлягають державній реєстрації у встановленому законом порядку як юридична особа чи фізична особа підприємець (ст.58 ГК України). За відсутності в діяльності особи щодо реалізації продукції ознак самостійності (ініціативності) та систематичності, а також господарської компетенції відсутні підстави для висновку про її господарський характер, а отже, і про обов`язок особи зареєструватись як суб`єкт господарювання.

З урахуванням викладеного, висновок суду першої інстанції щодо наявності в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП є передчасним та ґрунтується на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися в такому разі на її користь відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України.

Згідно до ч. 1 ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, апеляційний суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП не доведена допустимими та належними доказами, та з наявних в матеріалах справи доказів не можливо беззаперечно стверджувати про наявність в її діях складу вказаного правопорушення.

За таких обставин, провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.164 КУпАП, підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Частина 1 ст. 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням наведеного, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження закриттю на підставі ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 247, 294 КУпАП, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 серпня 2024 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 серпня 2024 року - скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.164 КУпАП закрити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя: Соколова В.В.