ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2025 року м. Рівне

Суддя Рівненського міського суду Рівненської області Яковлєв Д.В., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканки АДРЕСА_1 , ФОП, за ч. 1 ст. 155-1 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 6315/ж-12/17-00-07-05-24, 18 червня 2025 року при проведенні фактичної перевірки в кондитерській « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: АДРЕСА_2 , де здійснює господарську діяльність ФОП ОСОБА_1 , встановлено, що ОСОБА_1 вчинила порушення встановленого законодавством порядку проведення розрахункових операцій у сфері торгівлі громадського харчування та послуг, а саме непроведення розрахункових операцій через РРО, реалізація алкогольних напоїв без зазначення цифрового значення штрихового коду МАП, реалізація не облікованих алкогольних напоїв, чим порушено п. 1, 2, 12 ст. 3 ЗУ «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі громадського харчування та послуг» №265/95 РВ від 06.07.95 (із змінами та доповненнями).

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 155-1 КУпАП.

Під час розгляду справи захисник ОСОБА_1 адвокат Осіпова Г.В. вказала, що ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 155-1 КУпАП, не визнає, підтримала подані письмові пояснення та просила провадження в справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КупАП, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення з підстав викладених у поясненнях.

Заслухавши пояснення захисника ОСОБА_1 адвоката Осіпової Г.В., дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

В своїх судових рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.

Зокрема, в рішенні у справі «Ващенко проти України» Європейський суд вказав, що «обвинувачення» для цілей пункту 1 статті 6 може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру».

В рішенні у справі «Маттоціа проти Італії» Європейський Суд зазначив, що «обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення». Хоча ступінь «детальності» інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту.

В рішенні у справі «Абрамян проти Росії» Європейський Суд зробив висновок про те, що «деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення».

В цьому ж рішенні Суд нагадав, що надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Суд звертає увагу на те, що сутність пред`явленого обвинувачення повинна відповідати диспозиції статті закону, яким встановлено відповідальність за вчиненням правопорушення. При цьому суд, відповідно до вимог ст.6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, не може самостійно перебирати на себе «функції обвинувачення» і змінювати формулювання висунутого обвинувачення та відшукувати докази вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Згідно з ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З дослідженого судом протоколу про адміністративне правопорушення № 6315/ж-12/17-00-07-05-24 від 18.06.2025 року вбачається, що 18 червня 2025 року при проведенні фактичної перевірки в кондитерській « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: АДРЕСА_2 , де здійснює господарську діяльність ФОП ОСОБА_1 , встановлено, що ОСОБА_1 вчинила порушення встановленого законодавством порядку проведення розрахункових операцій у сфері торгівлі громадського харчування та послуг, а саме непроведення розрахункових операцій через РРО, реалізація алкогольних напоїв без зазначення цифрового значення штрихового коду МАП, реалізація не облікованих алкогольних напоїв, чим порушено п. 1, 2, 12 ст. 3 ЗУ «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі громадського харчування та послуг» №265/95 РВ від 06.07.95 (із змінами та доповненнями).

Разом з тим, вищевказане обвинувачення не можна визнати конкретним, оскільки воно не містить даних які, дозволяють встановити обставини за яких таке правопорушення було вчинено, визначити товари, які було реалізовано відповідно до розрахункової операції, встановити особливості порушення форми та змісту розрахункового документа.

Частина 1 ст. 155-1 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за порушення встановленого законом порядку проведення розрахунків у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг.

З диспозиції зазначеної статті випливає, що вона носить бланкетний характер і лише описує безпосередньо саме правопорушення, але для повного визначення ознак цього правопорушення відсилає до законодавчо встановленого порядку проведення розрахунків у певній сфері. Зокрема, така норма має загальний і конкретизований зміст. Загальний зміст бланкетної диспозиції передається словесно-документною формою відповідної статті КУпАП і в обов`язковому порядку включає положення інших нормативно-правових актів. Із загальним змістом бланкетної диспозиції пов`язане визначення діяння як правопорушення певного виду та встановлення за нього адміністративної відповідальності, а конкретизований зміст цієї диспозиції передбачає певну деталізацію відповідних положень інших нормативно-правових актів, що наповнює адміністративно-правову норму більш конкретним змістом.

Відповідно до п.п. 1-2, 11 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані: 1) проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок. Використання програмних реєстраторів розрахункових операцій при оптовій та/або роздрібній торгівлі пальним забороняється; 2) надавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі (у тому числі, але не виключно, з відтворюванням на дисплеї реєстратора розрахункових операцій чи дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій QR-коду, який дозволяє особі здійснювати його зчитування та ідентифікацію із розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому міститься, та/або надсиланням електронного розрахункового документа на наданий такою особою абонентський номер або адресу електронної пошти). Фізичні особи - підприємці, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість, при продажу товарів (крім підакцизних товарів, технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, лікарських засобів, виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння) або наданні послуг мають право в розрахунковому документі зазначати назву товару (послуги) у вигляді, що відображає споживчі ознаки товару (послуги) та ідентифікує належність такого товару (послуги) до товарної групи чи послуги.

Формулювання суті правопорушення повинно бути чітким і конкретним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення, його мотивів і форми вини.

Так, на підтвердження вини ОСОБА_1 , окрім протоколу про адміністративне правопорушення, суду надано копію акту фактичної перевірки № 10003/ж5/17-00-05-17/ від 18 червня 2025 року.

Із акта фактичної перевірки від 18.06.2025 року вбачається, що було встановлено: при покупці алкогольного коктейлю Pina Colada, вартістю 185,00 грн., розрахункова операція проведена із використанням ПРРО, відповідний розрахунковий документ роздруковано та видано; проведення розрахункових операцій за реалізований підакцизний товар без застосування ПРО та без видачі розрахункових документів, встановленої форми та змісту на загальну суму 2260,00 грн., а саме: сума готівкових коштів у місці проведення розрахунків становить 2260,00 грн., по денному звіту ПРРО - 0 грн.; допущення працівника до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням роботодавця, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. А саме: під час проведення перевірки приготування коктейлів здійснювала ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , рнокпп НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , паспорт НОМЕР_2 , виданий, 27.10.2021 Березнівським відділом УДМС України у Рівненській області, дані про яку, як про найманого працівника ФОП ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_3 ) в інформаційній базі даних органу ДПС відсутні; реалізацію товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), які не обліковані у встановленому порядку та на які не надано під час проведення перевірки документи, які підтверджують їх облік та походження на загальну суму 4280,00 грн. (згідно акта зняття залишків; проведення розрахункових операцій з використанням платіжного терміналу без застосування ПРО та без видачі розрахункових квитанцій на загальну суму 30,00 грн., а саме: згідно наданих ФОП ОСОБА_1 виписок з поточного рахунку, відкритого в АТ КБ «Приватбанк», 07.02.2025 надійшло коштів за проведення розрахунків із використанням платіжного термінала у розмірі 1000,00 грн., згідно даних СОД РРО через ПРРО з фіскальним номером 06.02.2025 проведено 900,00 грн., 08.06.2025 надійшло 695,00 грн., через ПРО проведено 685,00 грн., 10.10.2024 надійшло 195,00 грн., проведено через ПРРО 185,00 грн. (додаток 1 до акта перевірки); проведення розрахункових операцій через ПРО з фіскальним номером зі створенням у паперовій та/або електронній формі розрахункових документів з порушенням встановленої Наказом Міністерства фінансів України від 21.01.2026 № 13 Про затвердження Положення про форму та зміст розрахункових документів/ електронних розрахункових документів, Порядку подання звітності, пов?язаної із використанням книг обліку розрахункових операцій (розрахункових книжок), форми № 3ВP-1 Звіту про використання книг обліку розрахункових операцій (розрахункових книжок) (зі змінами) форми та змісту на загальну суму 8319,70 грн., а саме: реалізовано алкогольні напої на загальну суму 8319,70 грн. без зазначення цифрового значення штрихового коду марки акцизного податку (згідно додатку № 2 до акта перевірки), що є обов?язковим реквізитом фіскального чека); згідно п. 3 розділу 1 Положення про форму та зміст розрахункових документів/ електронних розрахункових документів, затверджених Наказом МФУ від 21.01.2026 № 13 «Про затвердження Положення про форму та зміст розрахункових документів/ електронних розрахункових документів Порядку подання звітності, пов?язаної із використанням книг обліку розрахункових операцій (розрахункових книжок), форми № 3ВР-1 Звіту про використання книг обліку розрахункових операцій (розрахункових книжок) зі змінами - у разі відсутності в документі хоча ю одного з обов?язкових реквізитів, а також недотримання сфери його призначення, такий документ не приймається як розрахунковий.

Разом з тим, суд не має можливості перевірити правильність даних, які зафіксовано у вищевказаному Акті, оскільки матеріали провадження не містять будь-яких інших доказів по справі. До того ж додатки до вищевказаного акту до матеріалів справи додано не було, що також унеможливлює дослідити судом наявність чи відсутність вчинення вказаного правопорушення.

Суд констатує, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б дозволяли спростувати вищевказане твердження та прийти до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 155-1 КУпАП, складений відносно ОСОБА_1 не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені у ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду. Таких доказів матеріали даної справи не містять.

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Статтею 62 Конституції України закріплений принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи, мають тлумачитись на її користь.

При цьому, суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598 / 03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v.the UnitedKingdom ), п. 161, Series A заява № 25).

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого їй правопорушення належними та допустимими доказами не доведена, а тому відсутні підстави для притягнення її до відповідальності за ч. 1 ст. 155-1 КУпАП.

Згідно з п. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративне правопорушення провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.155-1 КУпАП, належними, достатніми та допустимими доказами не доведена, а тому провадження в даній справі необхідно закрити згідно з положеннями п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 155-1, 247, 283, 284 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 155-1 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд Рівненської області протягом десяти днів.

Суддя Рівненського міського суду Д.В. Яковлєв