ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.07.2025 м. Ужгород

Суддя Закарпатського апеляційного суду Бисага Т.Ю., за участю адвоката Бухтоярова Р.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Бухтоярова Романа Олександровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19 липня 2024 року, про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19 липня 2024 року, громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 коп.

Відповідно до постанови суду, - 28.09.2023 року о 22 год. 53 хв. в м. Ужгород, вул. Чорновола, 35, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Honda Forza н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці), від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «драгер» та проведення такого огляду у мед закладі відмовився в м. Ужгород пл. Кирила і Мефодія о 23 год. 40 хв., факт відмови зафіксовано на нагрудний відео реєстратор, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з даною постановою адвокат Бухтояров Р.О. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову суду, та прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП у зв`язку з вчиненням такого у стані крайньої необхідності на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. Вважає оскаржувану постанову суду незаконною, необґрунтованою, суд не вірно застосував норми матеріального права, тому така підлягає скасуванню. Зазначає, що ОСОБА_1 в цей день керував транспортним засобом, однак не керував ТЗ саме в стані алкогольного сп`яніння. Стверджує, що суд першої інстанції належних обґрунтувань по суті правопорушення в постанові не навів, та не взяв до уваги той факт, що на відеозаписі події відсутній факт відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки ОСОБА_1 не відмовлявся пройти такий огляд, а працівники поліції не мали наміру вести останнього для проходження огляду. Зазначає, що протокол оформлено з порушенням норм закону, оскільки складено не на місці події і не у відділенні поліції. Вважає, що у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б вказували на наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Щодо пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови суду зазначає, що адвокат не був присутній на судовому розгляді справи, а ОСОБА_1 отримав копію постанови 29 липня 2024 року, просить суд поновити такий.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , неявка якого із урахуванням положень ч. 6 ст. 294 КУпАП не перешкоджає її розгляду. При цьому, враховується те, що останній належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, а розгляд справи за клопотанням захисника вже неодноразово відкладався. Заяви про відкладення розгляду справи не надходили.

Приймаючи рішення про розгляд справи без участі ОСОБА_1 , враховуються і вимоги чинного законодавства щодо розгляду справи в розумні строки.

Заслухавши пояснення адвоката Бухтоярова Р.О., перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані у справі докази, та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить до наступного.

Розглянувши клопотання про поновлення строку, з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, суд вважає за необхідне поновити апелянту строк на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин.

Доводи апеляційної скарги про незаконність постанови суду першої інстанції апеляційний суд відхиляє беручи до уваги такі обставини.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд першої інстанції вказаних вимог закону дотримався та прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у діянні ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 410559 від 28.09.2023 вбачається, що 28.09.2023 року о 22 год. 53 хв. в м. Ужгород, вул. Чорновола, 35, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Honda Forza н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці), від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «драгер» та проведення такого огляду у мед закладу відмовився в м. Ужгород вул. пл.. Кирила і Мефодія о 23 год. 40 хв., факт відмови зафіксовано на нагрудний відео реєстратор , чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. Від підпису про ознайомлення з протоколом та від дачі пояснення ОСОБА_1 відмовився.

Всупереч доводів апеляційної скарги, вказаний протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оформлений компетентною особою в межах повноважень, наданих їй, в якому чітко викладено як суть правопорушення, так і інші відомості, необхідні для правильного вирішення даної справи. Якихось істотних недоліків протоколу, які б тягли визнання його недопустимим доказом, не вбачається.

Незважаючи на заперечення стороною захисту вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, його вина стверджується: вказаним протоколом про адміністративне правопорушення у якому викладені обставини вчиненого правопорушення; протоколом про адміністративне затримання АА №009110, який містить відомості щодо дати та часу складання, причиною затримання, зокрема для складання протоколу про адміністративне правопорушення, відомості про повідомлення безоплатної правової допомоги та про те, що від захисника ОСОБА_1 відмовився, та відомості про його звільнення; копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ № 7832070 від 28.09.2023 відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121 КУпАП; рапортом інспектора поліції від 28.09.2023 з якого слідує, що 28.09.2023 близько 22 год. 50 хв. в м.Ужгород по вул.Чорновола, 35, екіпажем Олімп було зупинено транспортний засіб Honda Forza н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 . Під час спілкування у нього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння та запропоновано пройти оглядна стан сп`яніння, однак водій відмовився. Після чого ОСОБА_1 почав агресивно себе поводити та в подальшому його було затримано та застосовано спецзасіб кайданки та повідомлено безоплатну правову допомогу; розпискою про залишення на зберігання транспортного засобу Honda Forza н.з. НОМЕР_1 за адресою м.Ужгород, вул.Чоновола, 35; дисками із відеозаписами відносно події за участю гр. ОСОБА_1 , яка мала місце 28.09.2023 року, а також поясненнями наданими в судовому засіданні суду першої інстанції інспектора поліції Рубіш І.І., свідка ОСОБА_2 , та іншими матеріалами справи.

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та передбаченими способами. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності, а тому є допустимими, належними і достатніми для підтвердження висновків суду про винуватість ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 ПДР України, та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому твердження сторони захисту в апеляційній скарзі про те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, є необґрунтованими.

Доводи апеляційної скарги з про те, що ОСОБА_1 в цей день керував транспортним засобом, однак не керував ТЗ саме в стані алкогольного сп`яніння, апеляційний суд відхиляє як такі, що не підтверджені будь-якими доказами й спростовані доказами, які наявні в матеріалах справи.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд зазначає, що на відеозаписі з бодікамери поліцейського вбачається, що ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, та озвучено останньому ознаки сп`яніння (на які вказано вище). При цьому, під час вказаних дій ОСОБА_1 повідомив працівникам поліції, що вживав алкогольні напої та що відсутні підстави проходження огляду, зокрема оскільки він не керував транспортним засобом та його не зупиняли. У ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, такому було запропоновано пройти огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння як на місці події, так і у лікаря нарколога, однак такий відмовився, що зафіксовано на відеозаписі. Останньому було повідомлено про те, що відносно нього буде складено протокол за ч.1 ст. 130 КУпАП за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, тому порушень ст. 254 КУпАП не вбачається.

При цьому, апеляційний суд зазначає, що виявлені ознаки сп`яніння є суб`єктивною думкою поліцейського, яку він складає на підставі аналізу дій водія під час спілкування із ним, а наявність або відсутність стану сп`яніння у водія перевіряється за допомогою проходження відповідного огляду. В даному випадку, водій ОСОБА_1 відмовився проходити такий огляд, за що передбачена адміністративна відповідальність.

Разом з тим, жодних заяв або клопотань, або інших пояснень ОСОБА_1 та його захисника адвоката Бухтоярова Р.О. з приводу незаконних дій працівників поліції матеріали провадження не містять, а незгода з діями працівників поліції була висловлена ними лише під час подачі апеляційної скарги, що можна розцінювати, як спосіб захисту останнього.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд приходить до переконання, що ОСОБА_1 є суб`єктом відповідальності за інкриміноване йому правопорушення, оскільки, таким є виключно водій, тобто особа, яка керувала транспортним засобом, так як матеріали справи містять достатні відомості на підтвердження даного факту, а тому, на нього поширюються вимоги п. 2.5 ПДР України, що покладають на водія обов`язок, на вимогу працівника поліції, пройти в установленому порядку медичний огляд для встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тому, доводи наведені в апеляційній скарзі не заслуговують на увагу і не можуть бути взяті до уваги, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Тобто сам факт відмови ОСОБА_1 як особи, що керувала транспортним засобом, від проходження огляду був причиною притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Отже, докази здобуті працівниками поліції, згідно встановленого законом порядку і перевірені під час розгляду в суді апеляційної інстанції в своїй сукупності дають належні підстави вважати, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, сумніву у їх достовірності, законності та належності у суду апеляційної інстанції не має.

У зв`язку з наведеним, доводи апеляційної скарги сторони захистущодо відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, є безпідставними та такими, що повністю спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Всі інші доводи, наведені в апеляційній скарзі були предметом ретельного дослідження та змістовного аналізу судом першої інстанції, цілком спростовані висновками, наведеними судом у постанові, інших відомостей, які б могли вплинути на постановлення іншого рішення матеріали справи не містять.

Аналогічні посилання в апеляційній скарзі носять загальний характер та є суб`єктивними, у зв`язку з чим апеляційний суд приходить висновку, що немає необхідності наводити спростування на кожен аргумент апелянта, викладений ним у поданій апеляційній скарзі.

При цьому апеляційний суд керується висновком ЄСПЛ, зроблений ним у справі «Серекін та інші проти України» від 10.02.2010 року, де в п. 51 Суд вказав, що хоча пункт 1 статті Конвенції (Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, однак його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.

На переконання апеляційного суду, доводи апеляційної скарги спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення та є способом його самозахисту.

Істотних порушень вимог закону, які б ставили під сумнів висновки судді першої інстанції та були безумовною підставою для скасування судового рішення не встановлено.

Відповідно до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Судом першої інстанції були встановлені дійсні обставини справи, дана належна оцінка особі ОСОБА_1 , правильно застосовані норми матеріального права, не допущено порушення норм процесуального права та зроблено обґрунтований висновок про доведеність його вини у порушенні вимог п. 2.5 ПДР України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накладене на ОСОБА_1 стягнення відповідає вимогам ст. 33 КУпАП, за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для виправлення особи притягнутої до адміністративної відповідальності та запобігання вчиненню нових адміністративних правопорушень.

З урахуванням наведеного, підстав для скасування постанови у межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Поновити адвокату Бухтоярову Роману Олександровичу строк на апеляційне оскарження судового рішення.

Апеляційну скаргу адвоката Бухтоярова Романа Олександровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , - залишити без задоволення.

Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19 липня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Т.Ю. Бисага