Справа № 442/1663/25 Головуючий у 1 інстанції: Грицай М.М.
Провадження № 33/811/1102/25 Доповідач: Маліновська-Микич О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2025 року суддя Львівського апеляційного суду Маліновська-Микич О.В., у режимі відео конференції з участю потерпілої ОСОБА_1 , її представника адвоката Негоди Катерини Олегівни, представника особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 адвоката Крецул Лариси Миколаївни, розглянувши апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_1 на постанову Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 14 травня 2025 року,

встановив:

постановою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 14 травня 2025 року об`єднано в одне провадження справи №442/1663/25 (провадження №3/442/958/2025), №442/1663/25 (провадження №3/442/959/2025) з присвоєнням єдиного реєстраційного номера №442/1663/25 (провадження №3/442/958/2025) та закрито провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 та ч.1 ст.130 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №237317 від 03.02.2025, ОСОБА_2 01.01.2024 о 22:13 год у с.Рихтичі Дрогобицького району Львівської області по вул.Шкільній керував транспортним засобом марки JEEP Cherokee BC4100MP у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджено висновком лікаря 251. Вказаними діями порушив вимоги п. 2.9 а ПДР України.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №237289 від 03.02.2025, ОСОБА_2 01.01.2024 о 22:13 год у с.Рихтичі Дрогобицького району Львівської області по вул.Шкільній керував транспортним засобом марки JEEP Cherokee BC4100MP, не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку та стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою та не реагував на її зміни, в результаті чого не справився з керуванням та виїхав за межі проїзної частини дороги, чим спричинив механічні пошкодження транспортного засобу, а пасажир ОСОБА_3 отримала тілесні ушкодження. Вказаними діями порушив вимоги п. 12.1 ПДР України.

На згадану постанову потерпіла ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій просить поновити строк на апеляційне оскарження; поновити строк для подачі доказів у справі, а саме : копії виписки пацієнта, який вибув із стаціонару, копії постанови про закриття кримінального провадження від 28 січня 2025 року, копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, копії висновку експерта транспортно-товарознавчого дослідження № 17 від 03 березня 2025 року; долучити згадані докази до матеріалів справи; скасувати постанову Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 14 травня 2025 року та прийняти нову постанову, якою ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.ст.124 , 130 КУпАП.

В обґрунтування поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження покликається на те, що про дату розгляду справи та проголошення постанови у Дрогобицькому міськрайонному суду Львівської області не знала, повісток не отримувала. Копію оскаржуваної постанови отримала 01 липня 2025 року, що підтверджується відміткою на заяві про видачу копії постанови, яка виготовлена із автоматизованої системи Д-3 20 червня 2025 року. Відтак причини поважності пропуску строку апеляційного оскарження, є поважними.

В обґрунтування апеляційних вимог стверджує, що суд першої інстанції прийшов до помилкових висновків про те, що провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.ст. 124, ч.1 ст.130 КУпАП підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю складу адміністративних правопорушень, що є підставою для скасування такого рішення.

У суді апеляційної інстанції, ОСОБА_1 пояснила, що 01 січня 2025 року ОСОБА_1 зі своїм чоловіком ОСОБА_4 перебували вдома. Згодом приїхав їхній товариш ОСОБА_5 на автомобілі марки JEEP Cherokee BC4100MP білого кольору. Після спільного вживання алкоголю, приблизно 21:00 до чоловіка апелянтки зателефонував знайомий ОСОБА_6 , у ході розмови ОСОБА_7 ( ОСОБА_8 сказав до ОСОБА_9 , що він забере його із селв Грушів, тільки необхідно знайти тверезого водія, щоб сів за кермо його автомобіля. У подальшому ОСОБА_5 зателефонував до свого знайомого ОСОБА_2 , також жителя с.Михайлевичі та просив відвести їх у с.Грушів і назад. ОСОБА_2 поголився та повідомив, що тверезий. Приблизно о 21:40 ОСОБА_2 підійшов до домовленого місця та всі разом сіли у автомобіль. ОСОБА_2 сів за кермо, ОСОБА_5 на переднє пасажирське, ОСОБА_1 на задньому пасажирському позаду водія та ОСОБА_4 на задньому пасажирському сидінні справа.

Наголосила, що візуально під час спілкування із ОСОБА_2 ознак сп`яніння у нього не було. Виїхали від будинку в напрямку до с.Грушів. Рухаючись у напрямку до с. Вороблевичі, ОСОБА_2 набрав високу швидкість, машину почало заносити, ОСОБА_1 вдарилась головою об скло дверей ліворуч. Далі автомобіль під керуванням ОСОБА_2 зіткнувся зі стовпом (електоопорою), яка знаходилася праворуч на узбіччі повороту до с. Хатки, а подальшому автомобіль вилетів за паркан домогосподарства, що знаходилося від узбіччя та кювету до с. Хатки, і в подальшому винесло ще далі у кювет ліворуч автодороги в напрямку с. Вороблевичі.

Звернула увагу на те, що внаслідок ДТП ОСОБА_1 зазнала тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, що викликали короткочасний розлад здоров`я. А ОСОБА_5 , як власнику транспортного засобу автомобіля марки JEEP Cherokee НОМЕР_1 було завдано значної матеріальної шкоди, а саме спричинено механічні пошкодження автомобіля, на суму п`ятсот тридцять тисяч дев`яносто гривень 32 коп. Підтверджуючі документи додає.

Стверджула, що як виявилося пізніше, ОСОБА_2 зізнався пасажирам, що перед тис як сісти за кермо вживав алкоголь. Згадане підтверджується і висновком судово- токсикологічної експертизи №160/2025-т (1.67 проміле алкоголю у крові ОСОБА_2 , та 2.76 проміле алкоголю у сечі ОСОБА_2 )

Заявила, що суд першої інстанції безпідставно посилався лише на суперечності у протоколах, рапортах і нібито відсутність належних доказів. Вважає, що у матеріалах справи доказів винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 124, ч. 1 ст.130 КУпАП більш, ніж достатньо, який суд першої інстанції жодної оцінки не надав.

Резюмувала, що їй завдано шкоди як матеріальної, так і моральної. Наголошує, що ОСОБА_5 , якого всупереч вимог ст.269 КУпАП не визнано у цій справі потерпілим взагалі, завдано значної матеріальної шкоди внаслідок пошкодження його автомобіля. Відтак, ані вона, яка зазнала тілесних ушкоджень, ані ОСОБА_5 не можуть домогтися компенсації шкоди, оскільки відсутня постанова про винуватість порушника, що напряму порушує принцип доступу до правосуддя та унеможливлює відшкодування шкоди, зокрема у порядку цивільного судочинства.

Підсумувала, що суд першої інстанції формально підійшов до розгляду справи, не з`ясував ключові обставини, передбачені ст. 280 КУпАП, не надав правової оцінки доказам, що знаходяться у матеріалах справи.

Представник потерпілої ОСОБА_1 адвокат Негода К.О. звернула увагу на порушення права на захист, яке мало місце у місцевому суді, оскільки її довірительку у судове засідання у передбачений законом спосіб не викликали та не повідомляли, чим порушили права ОСОБА_1 надати свої пояснення за фактом дорожньо-транпортної пригоди, потерпілою у якій вона.

ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, до суду апеляційної інстанції не з`явився, про причину неявки не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило. У відповідності до ч.6 ст.294 КУпАП неявка особи, яка подала апеляційну скаргу, та інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги за їх відсутністю в судовому засіданні.

Представник ОСОБА_2 адвокат Крецул Л.М не заперечила про розгляд справи у відсутність свого довірителя.

Адвокат Крецул Л.М. подала заперечення на апеляційну скаргу, у яких просить повернути подану апеляційну скаргу. Покликається на те, що наявний у справі протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом у розумінні ст. 251 КУпАП, а ОСОБА_10 подала апеляційну скаргу з порушенням строку на апеляційне оскарження та не має статусу потерпілого.

Апеляційному суду адвокат Крецул Л.М. пояснила, що вважає законною та обґрунтованою оскаржувану постанову суду першої інстанції і висновок суду про те, що беззаперечно встановити у діях ОСОБА_2 наявність складу адміністративних правопорушень неможливо, оскільки судом неодноразово направлялися матеріали на доопрацювання, проте недоліки не усунені, що вказує, на думку адвоката, на відсутність достатніх та належних доказів на доведення вини ОСОБА_2 . Звернула увагу, що у матеріалах справи містяться неточності щодо року, у якому відбулося ДТП, у протоколі про адміністративне правопорушення відсутні потерпілі, місце вчинення ДТП у матеріалах справи різниться.

Заслухавши виступ учасників судового розгляду, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

З огляду на те, що розгляд справи проводився у відсутності потерпілої ОСОБА_1 , а копію оскаржуваної постанови вона отримала 01 липня 2025 року, апеляційну скаргу подала 08 липня 2025 року, то апеляційний суд вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин, відтак такий строк слід поновити.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами у справі є будь-які фактичні дані, які встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта та інші.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення, передбачене ст.1 є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Однак, закриваючи провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст.124 та ч.1 ст.130 КУпАП у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, суд першої інстанції всупереч вимогам ст.ст. 245, 247, 251, 252, 280 КУпАП належним чином не встановив чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, тобто однобічно розглянув справу, без з`ясування фактичних обставин, що мають істотне значення для її розгляду, що призвело до ухвалення рішення, яке підлягає скасуванню.

Крім того, оскаржуване рішення було прийняте місцевим судом без виклику учасників судового провадження, що є порушенням їх прав, передбачених ст. 268 КУпАП та ст. 269 КУпАП. Так, закриваючи об`єднане провадження суд першої інстанції послався на відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення. Разом з тим, дослідження доказів, наявних у матеріалах справи, на підтвердження цього висновку місцевого суду у оскаржуваній постанові - відсутні. Приймаючи рішення по справі суд першої інстанції виходив з того, що беззаперечно встановити у діях ОСОБА_2 наявність складу адміністративних правопорушень неможливо, оскільки судом неодноразово направлялися адміністративні матеріали на доопрацювання, проте, недоліки не усунені, що вказує, на думку суду першої інстанції, на відсутність достатніх та належних доказів на доведення вини ОСОБА_2 .

Апеляційний суд вважає такий висновок суду першої інстанції передчасним та наголошує, що, на переконання апеляційного суду, протокол про вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_2 за ч.1 ст.130 КУпАП не був предметом розгляду суду першої інстанції, оскільки належна оцінка доказів наявних у матеріалах справи в оскаржуваній постанові відсутня.

Отже, беручи до уваги той факт, що обидва протоколи про адміністративне правопорушення, є взаємопов`язані однією подією, яка мала місце 01 січня 2025 року, і ДТП відбулося внаслідок керування ОСОБА_2 транспортним засобом марки JEEP Cherokee BC4100MP у стані алкогольного сп`яніння, апеляційний суд зобов`язаний встановлювати всі фактичні обставини справи, а не лише перевіряти обставини, встановлені місцевим судом.

Так, дослідивши дані, що містяться у протоколах про адміністративні правопорушення серії ЕПР1 №237317 (а.с.2) та серії ЕПР1 №237289 (а.с.43) від 03 лютого 2025 року; копії постанови про закриття кримінального провадження від 25 січня 2025 року (а.с.3); копії схеми місця ДТП, на якій зображено розташування транспортного засобу з прив`язкою до сталих орієнтирів, а також зазначено характер механічних ушкоджень, яких внаслідок ДТП зазнав транспортний засіб; рапорті старшого сержанта поліції ОСОБА_11 (а.с.6); висновку лікаря КНП «Дрогобицька міська лікарня №1» №251 від 02 січня 2025 року, відповідно до якого констатовано перебування ОСОБА_2 у стані алкогольного сп`яніння (а.с.5); протоколі огляду місця події (дорожньо-транспортної пригоди) із фототаблицями (а.с. 52-68); протоколі допиту потерпілої ОСОБА_1 (а.с.76-78); протоколі допиту свідка ОСОБА_4 (а.с.82-85); протоколі допиту свідка ОСОБА_2 ( а.с. 89-92); протоколі допиту свідка ОСОБА_5 ( а.с. 96-99); висновку експерта № 160/2025-т (а.с.103-105); висновку експерта № 6 (а.с.106-108) вбачається, що у діях ОСОБА_2 наявний склад адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 КУпАП та ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до диспозиції ст. 124 КУпАП адміністративним правопорушенням є порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Згідно диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП адміністративним правопорушенням є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.9.а Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. №1306, передбачено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 1.5 Правил дорожнього руху України ії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений ним орган.

Згідно із п. 12.1 Правил дорожнього руху України під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Оцінюючи вищевказані документи і пояснення, суд доходить переконання, що вони є доказами в розумінні статті 251 КУпАП, які відповідають критеріям належності і допустимості, та підтверджують вину ОСОБА_2 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч.1 ст.130 КУпАП. В своїй сукупності дані докази є достатніми. Доказів, які б спростовували наведені в протоколі обставини, суду не надано.

Посилання адвоката Крецул Л.М. на неможливість встановлення якого року 2024 чи 2025 було вчинено правопорушення та у якому місці сталась дорожньо-транспортна пригода: чи в с .Рихтичі Дрогобицького району чи між населеними пунктами с. Рихтичі та с. Вороблевичі, як підставу залишення оскаржуваної постанови без змін є неспроможним.

Так, при апеляційному розгляді встановлено, що подія мала місце у 01 січня 2025 році, згадане зокрема підтверджується рапортом старшого сержанта поліції Андрія Біляка, з якого вбачається, що після повернення місцевим судом матеріалів справи на доопрацювання було встановлено, що дане адміністративне правопорушення було скоєне ОСОБА_2 01 січня 2025 року о 22:13 год. між с. Рихтичі та с. Вороблевичі Дрогобицького району (а.с.113), що підтвердила потерпіла під час апеляційного розгляду справи у суді.

Щодо покликань суду першої інстанції про те, що у протоколах про адміністративні правопорушення не зазначено потерпілих, то апеляційний суд вважає такі безпідставними, оскільк як вбачається із постанови про закриття кримінального провадження від 28 січня 2025 року (а.с.3-4), чітко вказана особа потерпілої, а саме: ОСОБА_1 і дане процесуальне рішення ніким не оскаржувалося.

Крім того, процесуальний статус ОСОБА_1 підтверджується отриманням нею внаслідок ДТП легких тілесних ушкоджень, що теж підтверджуються відповідними доказами, а розбіжності у прізвищі, на які звертає увагу адвокат Крецул Л.М., на думку апеляційного суду є технічною помилкою.

Також апеляційним судом встановлено, що ДТП, а саме виїзд транспортного засобу марки JEEP Cherokee НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 за межі проїзної частини дороги, у кювет, мав місце внаслідок перебування ОСОБА_2 у стані алкогольного сп`яніння. Ця обставина ані ОСОБА_2 ані його представником не оспорювалася . Більше того, із протоколу допиту ОСОБА_2 у статусі свідка (а.с. 89-92) як факт ДТП так і факт перебування ОСОБА_2 у стані алкогольного сп`яніння ним не заперечувався.

Зауваження на протоколи про адміністративні правопорушення, схему місця ДТП чи дії працівників поліції при складанні згаданих документів ОСОБА_2 та його представник адвокат Крецул Л.М. не подавали.

Таким чином, всебічно, повно та об`єктивно дослідивши всі обставини справи, апеляційний суд вважає доведеним факт порушення ОСОБА_2 як учасником дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортного засобу, а також керування ОСОБА_2 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, тому його дії вірно кваліфіковані як адміністративні правопорушення, передбачені ст. 124 та ч.1 ст.130 КУпАП.

Призначаючи адміністративне стягнення ОСОБА_2 , апеляційний суд враховує: особу порушника, характер вчинених ним правопорушень, ступінь його вини у вчинених правопорушеннях, передбачених ст.124 та ч.1 ст.130 КУпАП, яка доведена повністю, а також зважаючи на те, що ОСОБА_2 вчинив кілька адміністративних правопорушень, тому, відповідно до вимог ст.36 КУпАП, щодо ОСОБА_2 слід обрати адміністративне стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, за ч.1 ст.130 КУпАП, у виді штрафу із позбавленням права керування транспортними засобами. Застосоване судом до ОСОБА_2 адміністративне стягнення є необхідним для досягнення мети, визначеної ст. 23 КУпАП.

Разом з тим, відповідно до п.7 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Дана норма є імперативною і по своїй суті є формою відмови держави від юридичного переслідування особи за вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно з ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - шостій цієї статті.

Відповідно до ч.6 ст.38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених статтею 130 цього кодексу, може бути накладено протягом одного року з дня його вчинення.

Адміністративні правопорушення, передбачене ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, вчинено ОСОБА_2 01 січня 2025 року, тобто з цієї дати розпочався перебіг тримісячного строку накладення адміністративного стягнення, встановленого ч. 2 ст. 38 КУпАП за вчинення адміністративного правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП та перебіг річного строку накладення адміністративного стягнення, встановленого ч. 6 ст. 38 КУпАП за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП

На момент розгляду справи судом апеляційної інстанції 06 серпня 2025 року закінчився передбачений ч. 2 ст. 38 КУпАП строк накладення адміністративного стягнення, тому провадження щодо ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, підлягає закриттю на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП.

З огляду на викладене апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_1 слід задоволити частково, постанову судді скасувати з прийняттям нової постанови, якою ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП, а та закрити провадження у справі за ст.124 КУпАП на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Керуючись ст., 294 КУпАП, суд

постановив:

поновити строк апеляційного оскарження.

Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_1 задоволити частково.

Постанову Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 14 травня 2025 року про закриття провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 та ч.1 ст.130 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. скасувати.

Визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накласти на ОСОБА_2 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП закрити на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Оксана МАЛІНОВСЬКА-МИКИЧ