Справа № 488/1363/25
Провадження № 3/488/470/25
ПОСТАНОВА

07.08.2025 року Суддя Корабельного районного суду м. Миколаєва Головіна Т.М., за участю захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності адвоката Коваля О.В., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, інформації щодо місця роботи не надав, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , який раніше не притягувався до адміністративної відповідальності,

за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, 29.03.2025 року о 00:38 годині в м. Миколаєві по пр. Богоявленському, в районі буд. №348, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом автомобілем «Opel Combo» з номерним знаком НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, млява мова. Водію було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатору алкотестер Драгер, на що водій відмовився, потім останньому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі КНП МОЦПЗ МОР у встановленому законом порядку, на що водій також відмовився, чим порушив п. 2.5. ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Коваль О.В. у судовому засіданні вважав за необхідне адміністративну справу відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю в його діях складу тау яких послався на те що факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом на відеозаписі поліцейського не зафіксовано. Відеозапис розпочинається з процесу руху ТЗ патрульних поліцейських який не має жодних ідентифікуючих даних, а саме часу, дати, місця проведення зйомки, а також номер чи назви технічного засобу за допомогою якого здійснюється фіксація з ТЗ поліцейських. Наприкінці відеозапису з ТЗ вбачається, що поліцейські зупиняються біля ТЗ, який знаходиться в статичному стані, а саме припаркований на місці для паркування, світлові прибори вимкнені. На відеозаписі з бодікамери патрульного поліцейського не зафіксовано, чи керував ОСОБА_1 ТЗ, чи перебував він за кермом ТЗ коли поліцейські до нього підійшли. Однак відеозапис розпочинається зі слів відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що свідчить проте що спілкування поліцейських та ОСОБА_1 вже відбувалося до початку проведення зйомки. Відеозаписом зафіксовано, що поліцейський називає прізвище та ім`я особи, та зазначає, що в ході спілкування були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння,- тобто відеозапис вівся не з моменту початку виконання поліцейськими службових обов`язків, здійснений епізодично та переривався.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, відповідно до письмових пояснень, наданих суду, винним себе в інкримінованому правопорушенні не визнав, просив закрити провадження по справі, при цьому послався на те, що в день пригоди разом зі своїм побратимом ОСОБА_2 (позивний ОСОБА_3 ) на автомобілі «Opel Combo» з номерним знаком НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 вони приїхали по його особистим справам на пр. Богоявленський м.Миколаєва в район буд. №348. ОСОБА_2 пішов у двір будинку, який знаходився справа від паркувального карману, а він ( ОСОБА_4 ) залишився чекати його в автомобілі, коли приїхали співробітники поліції та стали вимагати від нього проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння, на що він відмовився, бо транспортним засобом він не керував та все це пояснював поліцейським.

З дослідженого в суді відеозапису, який отриманий з відеореєстратора службового автомобіля поліцейських, вбачається, що якийсь автомобіль з увімкненими фарами перебуває на значній відстані від автомобіля поліцейських, останній рухається йому назустріч. Після того, співробітники поліції на своєму автомобілі здійснюють розворот та під`їжджають до автомобіля ОСОБА_1 , який припаркований у «кишені», співробітник поліції підходить до автомобіля «Opel Combo», ОСОБА_1 знаходиться біля автомобіля.

З дослідженого в суді відеозапису з нагрудного відеореєстратора працівників поліції, вбачається, що запис розпочато о 00:43:04 години, працівники поліції представляються ОСОБА_1 ким вони є, ОСОБА_1 повідомляє, що він не був за кермом, що машина стояла заглушена. Співробітник поліції повідомляє ОСОБА_1 про наявні у нього ознаки алкогольного сп`яніння та пропонує йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатору „Драгер чи в медичному закладі, на що ОСОБА_1 відмовляється. Інспектор повідомляє ОСОБА_1 , що вони бачили, як його автомобіль став у «кишеню» та потушив фари, після того показує ОСОБА_1 на планшеті відеозапис його керування транспортним засобом, на що ОСОБА_1 заперечує, стверджуючи, що він не був за кермом, що сидів в машині, що це їхав пацан.

Вислухавши доводи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, його захисника, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до вимог статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків.

Як вбачається з п. 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

При цьому основною ознакою суб`єкта зазначеного правопорушення є саме елемент керування особою транспортним засобом, отже зазначена обставина обов`язково належить до предмету доказування під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Пунктом 1.10. Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою КМУ України № 1306 від 10.10.2001 р., встановлено роз`яснення щодо термінів, які у них вживаються. Зокрема, за п. 1.10. ПДР України «водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Відтак, однією з обов`язкових ознак терміну «водій» є керування ним транспортним засобом. Слово «керування» вказує на певну дію, а у випадку керування транспортним засобом - приведення до руху автомобіль, як цілісний механізм, функцією якого є переміщення його водія та/чи пасажирів на певну відстань.

Як слідує із показань ОСОБА_1 , останній не керував транспортним засобом коли до нього під`їхали працівники поліції. Дані відеозапису працівників поліції, що досліджені в суді, також не підтверджують факту керування останнім транспортним засобом 29.03.2025 року о 00:38 годині, як-то викладено у протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .

Ті доводи, якими співробітник поліції обгрунтовує на відеозапису, щодо наявності у них доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом, суд до уваги не приймає, оскільки з дослідженого в суді відеозапису, який отриманий з відеореєстратора службового автомобіля поліцейських, не зрозуміло, який саме автомобіль перебуває навпроти службового автомобіля поліцейських з увімкненими фарами, в який час це було, чи рухається взагалі той автомобіль. Тобто названий відеозапис не доводить факту перебування 29.03.2025 року о 00:38 годині в м. Миколаєві по пр. Богоявленському, в районі буд. №348 у русі транспортного засобу автомобіля «Opel Combo» з номерним знаком НОМЕР_1 , як і факту керування ним ОСОБА_1 .. При цьому протягом оформлення матеріалів ОСОБА_1 заперечує керування ним транспортним засобом та неодноразово повідомляє, що автомобілем він не керував, що ним керувала інша особа, яка наразі відійшла.

Таким чином, з представлених суду відеозаписів не знайшли свого відображення ні факт керуванням ОСОБА_1 автомобілем, ні факт зупинення його під час руху працівниками поліції.

Зазначені обставини в своїй сукупності свідчать про те, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що ОСОБА_1 29.03.2025 року о 00:38 годині керував транспортним засобом автомобілем «Opel Combo» з номерним знаком НОМЕР_1 в м. Миколаєві по по пр. Богоявленському, в районі буд. №348 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а в такому разі він взагалі не повинен був проходити огляд на стан сп`яніння.

Таким чином, жодних доказів у справі, які б підтверджували наявність у діях ОСОБА_1 об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суду не представлено, враховуючи також той факт, що ОСОБА_1 свою вину не визнав.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

З огляду на те, що диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП, передбачає відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан, в тому числі алкогольного сп`яніння, а у справі відсутні належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 керував автомобілем, коли працівники поліції запропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння, та, виходячи із ст. 62 Конституції України, відповідно до якої, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, слід дійти висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно «критеріїв Енгеля», сформованих Європейським судом з прав людини у справі «Енгель та інші проти Нідерландів» (1976 рік), критеріями для визначення поняття «кримінальне обвинувачення» є: критерій національного права (чи підпадає певне протиправне діяння під ознаки злочину згідно з національними нормами); критерій кола адресатів (якщо відповідальність поширюється на невизначене коло осіб, то правопорушення підлягає кваліфікації як кримінальне); критерій мети та тяжкості наслідків (у випадку, якщо у санкції наявний саме елемент покарання, а передбачені санкції є достатньо суворими, скоєне правопорушення розглядається за природою кримінального злочину).

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23 жовтня 1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998).

Системний аналіз норм ст. 130 КУпАП України, відповідальність за якою поширюється на невизначене коло осіб та передбачає накладення стягнення у виді штрафу та обмеження у користуванні водійськими правами, дозволяє дійти до висновку, що за своєю суттю це є кримінальним порушенням /обвинуваченням.

При цьому кваліфікація порушення/обвинувачення як «кримінального» дає особі додаткові гарантії, які передбачені Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, у тому числі обов`язок довести вину особи, який передбачений ч. 2 ст. 6 Конвенції, та заборона подвійного притягнення до відповідальності за одне порушення (ст. 4 Протоколу 7 до Конвенції).

Таким чином, складений за таких обставин протокол про адміністративне правопорушення та викладені в ньому обставини вчинення адміністративного правопорушення, не ґрунтуються на вимогах Закону.

Статтею 62 Конституції України визначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно ст. 9, 247 КпАП України, адміністративним правопорушенням визнається винна (умисна або необережна) дія або бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути почато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З аналізу представлених суду доказів, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст. 130 КУпАП, дане провадження підлягає закриттю.

Керуючись ст.9, ст. 130 , п. 1 ст. 247 КпАП України,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративну справу відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст.130 КУпАП - закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подано апеляційну скаргу до Миколаївського апеляційного суду через Корабельний районний суд міста Миколаєва протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Т.М. Головіна