Справа №461/5190/25
Провадження №3/461/1904/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 серпня 2025 року м. Львів.

Суддя Галицького районного суду м. Львова Юрків О.Р.,

за участю представника Львівської митниці Лубоцького Б.І., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно,-

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, не працюючої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт для виїзду за кордон НОМЕР_1 від 27.07.2017 року, виданий органом 6812,

за ч.3 ст. 471 Митного Кодексу України,-

В С Т А Н О В И В:

11.04.2025 в зону митного контролю пункту пропуску «Шегині - Медика» митного поста «Мостиська» Львівської митниці, в напрямку «виїзд з України» прибув транспортний

засіб з реєстраційним номером НОМЕР_2 де як пасажир слідувала ОСОБА_1 .

Формою проходження митного контролю ОСОБА_1 обрала канал позначений символом зеленого кольору «зелений коридор». Під час усного опитування ОСОБА_1 встановлено, що вона переміщує «Ікону на дерев`яній основі та з дерев`яною рамою із зображенням Матері Божої з Ісусом». Вказана ікона знаходилась у салоні автомобіля серед особистих речей.

На момент переміщення через митний кордон України вказаної ікони громадянка України

ОСОБА_1 будь-яких дозвільних документів не надала. У своїх поясненнях ОСОБА_1 повідомила, що ікону переміщувала для власних потреб. З метою перевірки законності переміщення через митний кордон України вказаної ікони, Львівською митницею листом №7.4/28-03-04/14/9628 від 14.04.2025 її було скеровано до Національного музею у м. Львові імені Андрея Шептицького, з метою проведення відповідного дослідження на предмет культурної, історичної цінності, а також визначити її вартості. Згідно листа Національного музею у м. Львові імені Андрея Шептицького №172 від 18.04.2025 ікона «Богородиця з Ісусом Бельзько-Ченстоховська» створена на початку XX ст. є культурною цінністю та не підлягає вивезенню з України. Орієнтовна вартість ікони становить 45000,00 гривень.

Відповідно до вимог частини 1 статті 318 Митного кодексу України митному контролю

підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України.

Згідно з частиною 1 статті 257 Митного кодексу України декларування здійснюється шляхом

заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про

товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для

здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Відповідно до частини 2 статті 366 Митного кодексу України початок проходження (проїзду

транспортними засобами особистого користування) громадянином каналом, позначеним символами

зеленого кольору («зелений коридор»), є декларуванням шляхом вчинення дій цим громадянином про

те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому

декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством

заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї

території. Таке декларування свідчить про факти, що мають юридичне значення. Відповідно до частини

6 статті 366 Митного кодексу України громадяни, які проходять (проїжджають транспортними

засобами особистого користування) через «зелений коридор», звільняються від подання письмової

митної декларації. Звільнення від подання письмової митної декларації не означає звільнення від

обов`язку дотримання порядку переміщення товарів через митний кордон України та від

адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбачених цим Кодексом.

Згідно з частиною 6 статті 372 Митного кодексу України, тимчасове вивезення (пересилання)

громадянами-резидентами за межі митної території України культурних цінностей здійснюється з

поданням відповідних документів, які підтверджують право вивезення за межі митної території

України культурних цінностей та дотримання заборон та/або обмежень згідно із законами України

щодо тимчасового вивезення таких товарів за межі митної території України.

Частиною 1 статті 197 Митного кодексу України передбачено, що у випадках, передбачених

законом, на окремі товари встановлюються обмеження щодо їх переміщення через митний кордон

України.

Відповідно до частини 2 Постанови Кабінету міністрів України від 21 травня 2012 року № 448

Про порядок вивезення (пересилання) за межі митної території України громадянами дорогоцінних

металів (за винятком банківських металів, пам`ятних та ювілейних монет України із дорогоцінних

металів), дорогоцінного каміння та виробів з них, а також культурних цінностей з метою їх відчуження» встановлено, що вивезення (пересилання) за межі митної території України громадянами культурних цінностей з метою їх відчуження здійснюється у разі, коли сумарна фактурна вартість культурних цінностей не перевищує суму, еквівалентну 10000 євро, на підставі свідоцтва встановленого зразка на право вивезення (тимчасового вивезення) культурних цінностей та з обов`язковим письмовим декларуванням.

Відповідно до частини 2 статті 371 Митного кодексу України, товари, сумарна фактурна вартість

яких не перевищує еквівалент 10000 євро та на які законом встановлено вивізне мито та/або якщо

відповідно до закону державними органами видаються документи, необхідні для здійснення митного

контролю та митного оформлення таких товарів, що переміщуються (пересилаються) через митний

кордон України громадянами, підлягають письмовому декларуванню в порядку, встановленому для

громадян, із сплатою у випадках, визначених законами України, вивізного мита та з поданням

відповідних документів, виданих державними органами.

Частиною 1 статті 8 Закону України «Про вивезення, ввезення та повернення культурних

цінностей» від 21 вересня 1999 року №1068-ХІУ передбачено, що контроль за вивезенням, ввезенням і поверненням культурних цінностей здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує

державну політику у сфері вивезення, ввезення і повернення культурних цінностей.

Відповідно до пункту 1.6. «Інструкції про порядок оформлення права на вивезення, тимчасове

вивезення культурних цінностей та контролю за їх переміщенням через державний кордон України»,

затвердженої наказом Міністерства культури і мистецтв України від 22 квітня 2002 року №258,

вивезення, тимчасове вивезення, у тому числі шляхом пересилання, культурних цінностей за межі

митної території України дозволяється за наявності свідоцтва на право вивезення (тимчасового

вивезення) культурних цінностей з території України.

Львівською митницею листом від 14.05.2025 №7.4-4/28-03-04/10/12243 та повторним від

26.05.2025 №7.4-4/28-03-04/10/13193 викликалась ОСОБА_1 .

Таким чином, ОСОБА_1 шляхом недекларування, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей про товари, що підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо вивезення за межі митної території України та які переміщуються громадянкою, намагалась перемістити ікону «Богородиця з Ісусом Бельзько-Ченстоховська» створену на початку XX ст. є культурною цінністю та не підлягає вивезенню з України. Орієнтовна вартість ікони становить 45000,00 гривень.

Дії ОСОБА_1 органом митниці кваліфіковані, як порушення митних правил, відповідальність за вчинення яких передбачене ч.3 ст. 471 МК України.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, наслідки неявки. Однак захисник особи, що притягується до адміністративної відповідальності адвокат Волков С.І. подав до суду клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з малозначністю, оскільки у своїх поясненнях ОСОБА_1 повідомила, що вказану ікону взяла у своєї тьоті та везла до своїх дітей, які проживають та в Польщі, як пам`ять про родину в Україні, перед вивезення за межі України вона зверталась до спеціаліста «антиквара», якій їй повідомив що вказана ікона ніякої цінності не становить. Тобто ОСОБА_1 не будучи спеціалістом із культурних цінностей, попередньо отримавши інформацію від особи яку вважала таким спеціалістом, була переконана у тому що ікону, яку вона везе із собою не є культурною цінністю, а тому не була обізнана про необхідність отримання спеціального дозволу на переміщення через державний кордон України вказаної ікони. Також, адвокат зазначає, що ОСОБА_1 порушила митні правила України вперше, є особою з інвалідністю 2 групи та опікується сином який має інвалідність 1 групи, перевозила сімейну ікону для власних потреб, тому просить клопотання задовольнити, закрити провадження у справі за малозначність, обмежившись усним зауваженням.

Відповідно до ст. 526 МК України, вважаю можливим проводити розгляд справи у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, що не з`явилася на виклик суду, хоча належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи.

Як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Як зазначено у рішенні Європейського Суду з прав людини в справі «Пономарьов проти України», сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Представник митниці в судовому засідання зазначив, що у діях ОСОБА_1 наявний склад правопорушення, яке їй інкриміноване. До останньої слід застосувати стягнення, передбачене санкцією частини 3 статті 471 МК України.

Частиною 3 статті 471 МК України передбачено, що недекларування товарів (крім валютних цінностей), що підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території та які переміщуються громадянами - тягне за собою накладення штрафу у розмірі трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією таких товарів або без такої.

Згідно з приміткою ст. 471 МК України, вбачається, що недекларуванням у цій статті вважається незаявлення громадянином за встановленою формою точних та достовірних відомостей, перелік яких визначений цим Кодексом, про товари, які переміщуються (пересилаються) таким громадянином через митний кордон України (у тому числі при проходженні (проїзді) ним каналом, позначеним символами зеленого кольору ("зелений коридор")".

Відповідно до ч. 1 ст. 257 Митного кодексу України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. Декларант зобов`язаний здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом; надати митному органу передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей; у випадках, визначених цим Кодексом та Податковим кодексом України, сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату відповідно до розділу X цього Кодексу.

У разі самостійного декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення декларантом передбачену цим Кодексом відповідальність за вчинення порушення митних правил у повному обсязі несе декларант (ч. 1, 2, 4 ст. 266 Митного кодексу України).

Згідно з ч.2 ст.366 Митного кодексу України, канал, позначений символами зеленого кольору ("зелений коридор"), призначений для декларування шляхом вчинення дій громадянами, які переміщують через митний кордон України товари в обсягах, що не підлягають оподаткуванню митними платежами та не підпадають під встановлені законодавством заборони або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території і не підлягають письмовому декларуванню.

За ч.4 ст 366 МКУ, громадянин самостійно обирає відповідний канал ("зелений коридор" або "червоний коридор") для проходження митного контролю за двоканальною системою. Відповідно до примітки до ст. 471, недекларуванням у цій статті вважається незаявлення громадянином за встановленою формою точних та достовірних відомостей, перелік яких визначений цим Кодексом, про товари, які переміщуються (пересилаються) таким громадянином через митний кордон України (у тому числі при проходженні (проїзді) ним каналом, позначеним символами зеленого кольору ("зелений коридор").

Згідно з ч.5 ст.366 МК України обрання "зеленого коридору" вважається заявою громадянина про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території та свідчить про факти, що мають юридичне значення.

Згідно з ч.2 ст. 13 Закону України "Про вивезення, ввезення та повернення культурних цінностей" підставою для пропуску культурних цінностей за межі митної території України є свідоцтво на право вивезення (тимчасового вивезення) зазначених у ньому культурних цінностей. Вивезення культурних цінностей без цього свідоцтва забороняється. Відповідно до п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 21.05.2012 № 448 "Про порядок вивезення (пересилання) за межі митної території України громадянами дорогоцінних металів (за винятком банківських металів, пам`ятних та ювілейних монет України із дорогоцінних металів), дорогоцінного каміння та виробів із них, а також культурних цінностей з метою їх відчуження" - вивезення (пересилання) за межі митної території України громадянами культурних цінностей з метою їх відчуження у разі коли сумарна фактурна вартість культурних цінностей: не перевищує суму, еквівалентну 10 000 євро, здійснюється на підставі свідоцтва встановленого зразка на право вивезення (тимчасового вивезення) культурних цінностей та з обов`язковим письмовим декларуванням.

Відповідно до частини 2 статті 371 Митного кодексу України, товари, сумарна фактурна вартість

яких не перевищує еквівалент 10000 євро та на які законом встановлено вивізне мито та/або якщо

відповідно до закону державними органами видаються документи, необхідні для здійснення митного

контролю та митного оформлення таких товарів, що переміщуються (пересилаються) через митний

кордон України громадянами, підлягають письмовому декларуванню в порядку, встановленому для

громадян, із сплатою у випадках, визначених законами України, вивізного мита та з поданням

відповідних документів, виданих державними органами.

Частиною 1 статті 8 Закону України «Про вивезення, ввезення та повернення культурних

цінностей» від 21 вересня 1999 року №1068-ХІУ передбачено, що контроль за вивезенням, ввезенням і поверненням культурних цінностей здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує

державну політику у сфері вивезення, ввезення і повернення культурних цінностей.

Відповідно до пункту 1.6. «Інструкції про порядок оформлення права на вивезення, тимчасове

вивезення культурних цінностей та контролю за їх переміщенням через державний кордон України»,

затвердженої наказом Міністерства культури і мистецтв України від 22 квітня 2002 року №258,

вивезення, тимчасове вивезення, у тому числі шляхом пересилання, культурних цінностей за межі

митної території України дозволяється за наявності свідоцтва на право вивезення (тимчасового

вивезення) культурних цінностей з території України.

Заслухавши думку представника митниці, дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки правопорушення, передбаченого ч.3 ст.471 МК України, оскільки вона вчинила дії, спрямовані на недекларування товарів, що переміщуються через митний кордон України громадянами, а саме: недекларування товарів (крім валютних цінностей), що підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо вивезення за межі території України та які переміщуються громадянами.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст.471 МК України, підтверджується протоколом про порушення митних правил №0862/UA209000/2025 від 10.06.2025 року, письмовими поясненнями ОСОБА_1 , уніфікованою митною квитанцією від 11.04.2025 року, висновком державної експертизи культурних цінностей від 18.04.2025 року та іншими матеріалами справи, які знаходяться у об?єктивному взаємозв?язку між собою, нічим не спростовані, доповнюються та уточнюються іншими доказами.

Вирішуючи питання призначення виду стягнення за порушення митних правил, з урахуванням характеру вчиненого порушення митних правил, особи правопорушника, яка до адміністративної відповідальності за порушення митних правил раніше не притягувалася, обставин справи, приходжу до висновку, що до ОСОБА_1 слід застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу в межах, встановлених санкцією ч.3 ст.471МК України без конфіскації товарів.

Також, відповідно до ст.40-1 КпАП України та Закону України «Про судовий збір» з правопорушника слід стягнути в користь держави судовий збір у розмірі 605, 60 гривень.

Окрім того, на підставі ч.1 ст.519 МК України та розрахунку витрат на зберігання на складі митниці, з правопорушника слід стягнути суму витрат за зберігання, яка складає 52,21 грн.

Керуючись ст. ст. 248, 249, 251, 283-285 КУпАП, ст. ст. 459, 461, 487, 526, 527, 528 МК України, суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винною у скоєнні адміністративного правопорушення за ч.3 ст. 471 МК України та накласти стягнення 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - 5100,00 грн штрафу в дохід держави.

Вилучений, відповідно до протоколу про порушення митних правил №0862/UA209000/2025 від 10.06.2025 року, товар - повернути ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Львівської митниці Державної митної служби України 52,21 грн витрат за зберігання товару на складі митниці.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 605,60 грн. судового збору.

Постанова судді у справі про порушення митних правил може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду, особою, стосовно якої вона винесена, представником такої особи або митним органом, який здійснював провадження у цій справі протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя О.Р. Юрків.