ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 595/923/25Головуючий у 1-й інстанції Тхорик І.І.
Провадження № 33/817/406/25 Доповідач - Лекан І.Є.
Категорія - ч.1 ст. 173-2 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 серпня 2025 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Лекан І.Є.

за участю адвоката Ковалівського Б.В., потерпілих ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , адвоката Дзьоби О.Б.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі в режимі відеоконференції справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Ковалівського Б.В. в інтересах ОСОБА_3 на постанову Бучацького районного суду Тернопільської області від 11 липня 2025 року,

встановила:

Постановою Бучацького районного суду Тернопільської області від 11 липня 2025 року ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) грн. та стягнуто судовий збір.

Згідно з постановою суду, 15 червня 2025 року близько 10.40 год. в АДРЕСА_1 , за місцем спільного проживання, ОСОБА_3 вчинила домашнє насильство психологічного характеру, а саме, ображала різними нецензурними та образливими словами свого колишнього чоловіка ОСОБА_1 , в результаті чого була заподіяна психологічна шкода здоров`ю останньому.

Крім того, 15 червня 2025 року ОСОБА_3 , перебуваючи на території подвір`я житлового господарства за адресою в АДРЕСА_1 , вчинила домашнє насильство психологічного характеру, а саме, ображала свою матір ОСОБА_2 нецензурними словами внаслідок чого в останньої виникло погане самопочуття та побоювання за своє психологічне здоров`я.

В апеляційній скарзі адвокат Ковалівський Б.В. в інтересах ОСОБА_3 просить скасувати постанову суду та закрити провадження у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення.

Апелянт вважає, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою.

Зазначає, що домашнє насильство необхідно відрізняти від конфліктних ситуацій, а самі по собі нецензурні висловлювання під час сварки не формують собою домашнє насильство та утворюють склад адміністративного правопорушення лише у тому випадку, коли такі спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії викликають обґрунтовані побоювання за свою безпеку чи безпеку інших людей, а також завдали шкоди психічному здоров`ю особи, при цьому такі дії мають бути спрямовані проти членів сім`ї або близьких родичів.

Посилається на те, що необхідно розмежовувати поняття сварка, конфлікт і насильство, а домашнє насильство має ознаки системності, повторюваності, спрямованості на контроль і домінування, а також справляння психологічного або фізичного тиску на постраждалу особу, а конфлікт це тимчасове зіткнення інтересів чи емоційне непорозуміння, яке не завжди супроводжується насильством, відтак, лише факт конфлікту між людьми не може свідчити про психологічне насильство в сімї у розумінні вимог ст. 173-2 КУпАП.

Зазначає, що сам протокол про адміністративне правопорушення, складений на ОСОБА_3 не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом, а в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували наявність обставин, про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Вважає, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 дійсно мали конфлікт 15 червня 2025 року, а сам по собі факт подання заяви ОСОБА_1 не свідчить автоматично про наявність у діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, як домашнє насильство фізичного чи психологічного характеру, а у заяві фактично описано побутову суперечку між колишнім подружжям, яка не супроводжувалась наслідками, що притаманні вказаному виду правопорушення.

Звертає увагу на те, що суд без належного обґрунтування поклав в основу винуватості ОСОБА_3 . CD-диск із нібито аудіозаписом конфлікту, при цьому такий диск взагалі не зазначений у протоколі про адміністративне правопорушення, як того вимагає ст. 256 КУпАП, а тому такий диск не може бути належним доказом.

Вказує, що суд не допитав свідків по справі, а лише поклався на пояснення потерпілих, які є зацікавленими особами.

Вважає, що матеріали справи є однобічно зібраними, без дотримання принципу змагальності, суд порушив презумпцію невинуватості, вина ОСОБА_3 не була доведена належними і допустимими доказами.

ОСОБА_3 в судове засідання повторно не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про день та розгляду справи. Відповідно до клопотання адвоката, позивачка просить розглядати справу без її участі.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши адвоката Ковалівського Б.В., який підтримав подану апеляційну скаргу, просить її задовольнити, потерпілих ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , адвоката Дзьобу О.Б., які заперечили апеляційну скаргу, вважають постанову суду законною та обґрунтованою, просять її залишити без змін, приходжу до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги суд першої інстанції виконав в повному обсязі.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні домашнього насильства психологічного характеру щодо свого колишнього чоловіка та своєї матері за обставин, встановлених у суді, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи, підтверджені наявними в матеріалах справи доказами.

Так, суд правильно послався на протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №425233 від 16.06.2025 року, відповідно до якого 15 червня 2025 року близько 10.40 год. в АДРЕСА_1 , за місцем спільного проживання, ОСОБА_3 вчинила домашнє насильство психологічного характеру, а саме, ображала різними нецензурними та образливими словами свого колишнього чоловіка ОСОБА_1 , в результаті чого була заподіяна психологічна шкода здоров`ю останньому.

Також, суд правильно послався на протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №734144 від 16.06.2025 року, відповідно до якого 15 червня 2025 року ОСОБА_3 , перебуваючи на території подвір`я житлового господарства за адресою в АДРЕСА_1 , вчинила домашнє насильство психологічного характеру, а саме, ображала свою матір ОСОБА_2 нецензурними словами, внаслідок чого в останньої виникло погане самопочуття та побоювання за своє психологічне здоров`я.

Протоколи сумніву не викликають, оскільки складені відповідно до вимог ст.ст. 254, 256 КУпАП, тому суд обґрунтовано визнав відомості, що у них містяться, як докази у справі.

Частина 1 статті 173-2 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

При цьому, відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до електронного рапорта, 15.06.2025 року о 10:50 год. до служби 102 надійшло повідомлення від ОСОБА_1 , жителя АДРЕСА_2 про те, що його колишня дружина ОСОБА_3 , яка приїхала із за кордону вчиняє домашнє насильство відносно нього та своєї матері.

Виїздом на місце події працівниками поліції було встановлено, що заявник звернувся в поліцію, оскільки по місцю спільного проживання колишня дружина ОСОБА_3 вчинила домашнє насильство психологічного характеру, а саме погрожувала фізичною розправою, виражалася в їхню сторону нецензурною лайкою.

Відповідно до письмових пояснень потерпілого ОСОБА_1 , наданих працівнику поліції 15.06.2025 року, останній вказав що проживає по АДРЕСА_1 разом з колишньою дружиною ОСОБА_3 , яка вчинила відносно нього домашнє насильство психологічного характеру, а саме: шарпала його за верхній одяг, обзивала його різними образливими та нецензурними словами, він став свідком як між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 виникла словесна суперечка, в ході якої ОСОБА_3 ображала нецензурними словами та принижувала свою матір ОСОБА_2 ..

Відповідно до письмових пояснень потерпілої ОСОБА_2 від 16.06.2025 року, остання повідомила, що 15.06.2025 року близько 10 год. 40 хв. її дочка ОСОБА_3 безпідставно почала з нею та своїм колишнім чоловіком ОСОБА_1 конфлікт, в ході якого ображала їх різними образливими та нецензурними словами, а також погрожувала фізичною розправою, що відбувається дуже часто.

З письмових пояснень ОСОБА_3 , від 16.07.2025, остання зазначила про протиправність дій колишнього чоловіка та матері щодо неї.

Відповідно до протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію, поліцейський ВП 2 (м. Бучач) Адамовський В.І. прийняв 16.07.2025 року усну заяву від ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 про вчинення щодо неї її донькою ОСОБА_3 домашнього насильства, зокрема, перебуваючи за місцем проживання, ОСОБА_3 висловлювалася до неї нецензурною лайкою.

Також, відповідно до протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію, поліцейський ВП 2 (м. Бучач) Андрухів А.М. прийняв 15.06.2025 року усну заяву від ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про вчинення щодо нього, його колишньою дружиною ОСОБА_3 домашнього насильства, зокрема, перебуваючи за місцем проживання, ОСОБА_3 обзивала його нецензурними словами та шарпала за одяг.

Як вбачається з характеристики, виданої старостою Жизномирського старостинського округу, № 53 від 17.06.2025 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , народилася та проживає в с. Жизномир Чортківського району Тернопільської області. За час проживання на території Жизномирського старостинського округу зарекомендувала себе добре, в людних місцях веде себе нормально. Проте, неодноразово поступали скарги від її чоловіка ОСОБА_1 щодо вчинення нею морального та психологічного тиску на нього та вчинення сімейних скандалів.

Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Під психологічним насильством у сім`ї розуміється насильство, пов`язане із дією одного члена сім`ї на психіку іншого шляхом словесних образ, погроз, переслідування, яким умисно спричиняється емоційна невпевненість та нездатність себе захистити, чим завдається або може бути завдана шкода психічному здоров`ю цього члена сім`ї.

За таких обставин, суд прийшов до правильного висновку, що ОСОБА_3 , за місцем свого проживання, що по АДРЕСА_1 , вчинила щодо колишнього чоловіка ОСОБА_1 та своєї матері ОСОБА_2 дії психологічного характеру, які відповідно до Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству» є формою психологічного насильства, що виразилися в словесних образах та погрозах колишньому чоловікові та своїй матері, які викликали у постраждалих осіб побоювання за свою безпеку, що підтверджується наведеними доказами, тому доводи апелянта про відсутність психологічного насильства, з боку ОСОБА_3 , є необґрунтованими.

За встановлених обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що вина ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення є доведеною, а її дії вірно кваліфіковано за ч.1 ст.173-2 КУпАП, як вчинення домашнього насильства.

Щодо посилання апелянта на невідповідність висновків суду, викладених в оскаржуваній постанові, фактичним обставинам справи, то вони є необґрунтованими, оскільки вчинені ОСОБА_3 порушення є правовою підставою адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП, доведені належними та допустимими доказами, які зібрані у встановленому законом порядку, а також досліджені та оцінені судом в порядку, визначеному ст.ст.251, 252 КУпАП.

Не заслуговують на увагу твердження апелянта про те, що протоколи про адміністративні правопорушення самі по собі не підтверджують вину ОСОБА_3 , оскільки обставини викладені у протоколах підтверджуються іншими доказами, дослідженими в суді першої інстанції.

Безпідставними є твердження апелянта про відсутність умисного характеру дій ОСОБА_3 , оскільки склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП доведено належними та допустимими доказами, а спричинення шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілої особи є необов`язковими для кваліфікації цього правопорушення.

Що стосується інформації на CD-диску, то відомості, зафіксовані на ньому будь-якого значення у справі не мають, тому суд апеляційної інстанції при оцінці доказів його до уваги не бере.

Не заслуговують на увагу твердження апелянта, що суд не допитав свідків по справі, а лише поклався на пояснення потерпілих, які є зацікавленими особами, оскільки, окрім ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , інші свідки не залучалися, а ОСОБА_3 не заявляла клопотань про допит в судовому засіданні інших свідків.

Необґрунтованими є твердження апелянта, що між ОСОБА_3 , її колишнім чоловіком та матір`ю відбувалися побутові (сімейні) конфлікти, оскільки, як встановлено судом, під час вказаних конфліктів ОСОБА_3 лаялася нецензурними словами, погрожувала фізичною розправою та шарпала за одяг. Такі дії, відповідно до Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», утворюють склад правопорушення домашнього насильства.

Враховуючи вищевикладене, постанова суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, підстав для скасування та закриття провадження в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, як про це просить апелянт - немає.

На підставі наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу адвоката Ковалівського Б.В. в інтересах ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Бучацького районного суду Тернопільської області від 11 липня 2025 року щодо ОСОБА_3 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя