Справа № 946/4819/25
Провадження № 3/946/1507/25
ПОСТАНОВА

Іменем України

31 липня 2025 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі: головуючого судді Адамова А.С., за участю секретаря судового засідання Тюміної О.А., особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , представника особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 , прокурора Маріогла О.А.,

розглянувши матеріали, які надійшли з Одеського управління Департаменту внутрішньої безпеки національної поліції України, у відношенні:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

26.06.2025 року з Одеського управління Департаменту внутрішньої безпеки національної поліції України на адресу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області надійшов протокол №57/2025 про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, від 17.06.2025 відносно ОСОБА_1 , в якому зазначено, що ОСОБА_1 , інспектор-черговий відділу організації несення служби в місті Ізмаїл управління патрульної поліції в Одеській області, маючи спеціальне звання - капітан поліції, будучи суб`єктом декларування, припинивши діяльність, в порушення абз. 2 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно, без поважних причин, 01.04.2025 подав щорічну декларацію після звільнення за 2024 рік, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

08.07.2025 представник притягуваного ОСОБА_1 адвокат Кобак Р.І. надав заяву, згідно якої просить провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Зазначив, що уся доказова база «обвинувачення» зводиться до формального порівняння двох часових позначок: кінцевого терміну подання та моменту фінального успішного подання декларації, ігноруючи при цьому ключовий елемент складу правопорушення відсутність поважних причин, а також сукупність дій декларанта, що передували цьому моменту. При цьому, об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, полягає у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації. Таким чином, для наявності цього елементу складу правопорушення необхідно встановити сукупність двох обставин: 1) факт подання декларації поза межами встановленого законом строку; 2) відсутність поважних причин для такої затримки. Якщо декларант мав поважні причини, що об`єктивно унеможливили вчасне подання декларації, об`єктивна сторона правопорушення відсутня. Найбільш переконливим доказом у справі є не вирваний з контексту факт успішного подання декларації 01.04.2025, а повна хронологія дій ОСОБА_1 , зокрема яка зафіксована в Послідовності дій користувача «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, які вчинив (ла) ОСОБА_3 (надалі Послідовність дій користувача). Детальний аналіз Послідовності дій користувача свідчить про те, що ОСОБА_1 не просто намагався, а докладав надзвичайних, наполегливих та систематичних зусиль для подання декларації саме 31 березня 2025 року, тобто в останній день встановленого законом строку. Так, як зазначила особа, що склала Протокол, ОСОБА_1 01.04.2025 п 14 год. 37 хв. подав декларацію за 2024 рік після припинення діяльності, пов`язаної з виконанням функцій держави, а з Послідовності дій користувача вбачається, що подання декларації завершено 01.04.2025 о 14 год. 37 хв. дією під назвою ««Подання документа підтверджено кваліфікованим електронним підписом (ЕЦП), документ подано». З послідовності дій користувача вбачається, що 31.03.2025 дія "Подання документа підтверджено кваліфікованим електронним підписом (ЕЦП), документ подано" відбувалася:

1) 10 разів у проміжок часу з 47 хв до 49 хв 15 години;

2) 4 рази у проміжок часу з 54 хв до 59 хв 15 години;

3) 3 рази у проміжок часу з 04 хв до 05 хв 16 години;

4) 9 разів у проміжок часу з 29 хв до 46 хв 16 години,

5) 7 разів у проміжок часу з 30 хв до 32 хв 21 години,

6) 4 рази у проміжок часу з 15 хв до 25 хв 22 години,

7) 2 рази у проміжок часу з 26 хв до 30 хв 22 години,

8) 6 разів у проміжок часу з 31 хв до 53 хв. 22 години,

9) 8 разів о 5 хвилині 23 години,

10) 3 рази у проміжок часу з 14 хв до 30 хв. 23 години,

11) 2 рази у проміжок часу з 34 хв до 37 хв. 23 години,

12) 5 разів у проміжок часу 39 хв до 43 хв 23 години,

13) 1 раз о 44 хвилині 23 години.

Крім того, ОСОБА_1 31.03.2025 о 23 год. 32 хвилини в кабінеті надіслав повідомлення до НАЗК наступного змісту: «Доброго вечора! Не виходить подати виправлену декларацію щорічну за 2024 рік (після звільнення), а також зберегти чернетку. Windows більше 10, та Chrome оновлений. ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ». Як свідчить детальний аналіз Послідовності дій користувача, ОСОБА_1 31 з 15 год. 40 хв. та до самого кінця дня 31 березня 2025 року, в найбільш напружений для системи час, здійснив десятки спроб подати декларацію, в тому числі у різні способи: декілька спроб подати одну заповнену декларацію / створення нових декларацій з їх заповненням заново з подальшими спробами їх подання. Кожна дія "Подання документа підтверджено кваліфікованим електронним підписом (ЕЦП), документ подано" є фіксацією накладення електронного підпису, що є завершальним етапом подання. Той факт, що система фіксувала ці дії, але не реєструвала документ як поданий, є прямим і неспростовним доказом технічного збою на стороні Реєстру НАЗК. Будь-яка інша інтерпретація цих даних є нелогічною.Щодо листа НАЗК від 20.05.2025, який було долучено до Протоколу та в якому зазначено, що "Інших технічних несправностей та перебоїв у роботі Реєстру, які б завадили поданню документів до Реєстру у період з 05.03.2025 по 20.05.2025, не зафіксовано", то відсутність зафіксованого загальносистемного збою не означає відсутності транзитного, локального або пов`язаного з конкретним акаунтом збою, який унеможливив подання декларації.З долучених до матеріалів справилистів НАЗК вбачається, зокрема, у листах від 05.03.2025 та інших НАЗК детально описує численні та різноманітні проблеми в роботі Реєстру, серед яких: збої в роботі бази даних; програмні збої, що унеможливлювали подання виправлених декларацій; DDos-атаки, що обмежували доступ до кабінетів; аварійні відключення електропостачання та збої в роботі джерел резервного живлення; критичні помилки, пов`язані з апаратними збоями серверів; помилки валідації окремих розділів декларації, що унеможливлювали збереження та подання документа. На цьому тлі твердження про бездоганну роботу системи в конкретний момент часу спростовується відомостями Послідовності дій користувача ОСОБА_1 . Отже, наявність технічного збою в роботі Реєстру НАЗК є доведеним фактом. Цей збій є поважною причиною, що об`єктивно унеможливила подання декларації у встановлений строк. Відтак, в діях ОСОБА_1 відсутня об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП. Також, для кваліфікації діяння як адміністративного правопорушення обов`язковою є наявність суб`єктивної сторони, тобто вини особи. Відповідно до статті 9 КУпАП, вина може проявлятися у формі умислу або необережності. У даній справі в діях ОСОБА_1 відсутня вина у будь-якій із цих форм. Матеріали справи не містять жодного доказу наявності у ОСОБА_1 умислу на несвоєчасне подання декларації. Навпаки, всі докази в сукупності свідчать про його намір виконати свій обов`язок. ОСОБА_1 сумлінно подавав декларації з 2016 по 2024 роки. Така системна законослухняна поведінка виключає припущення про раптову появу у нього умислу на порушення антикорупційного законодавства. Таким чином, у діях ОСОБА_1 також відсутня суб`єктивна сторона правопорушення вина у будь-якій формі. Він не бажав і свідомо не допускав несвоєчасного подання декларації (відсутність умислу) та вжив усіх залежних від нього заходів для її вчасного подання, а тому не діяв необережно. Відсутність вини, як обов`язкового елементу складу правопорушення, є безумовною підставою для закриття провадження у справі.

Прокурор Ізмаїльської окружної прокуратури в судовому засіданні підтримав протокол про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, просив притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності із накладенням мінімального штрафу.

Представник притягуваного адвокат Кобак Р.І. в судовому засіданні просив закрити адміністративну справу відносно ОСОБА_1 за вчинення начебто ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП з підстав, визначених ним у письмовій заяві про закриття провадження у справі. Зазначив, що порушень ОСОБА_1 не вчиняв, умислу порушення законодавства також не було.Вина ОСОБА_1 відсутня. Він подавав декларацю і було написано, що «декларація подана». Після цього він писав лист до НАЗК, що немає можливості подати декларацію. Усіх можливих дій ОСОБА_1 вчиняв, щоб подати декларацію, однак через технічний збій неможливо було подати декларацію. Було зазначено, що документ надано, однак смс, що відбулась подача декларації не надходила, тому він знов намагався подати декларацію. Ці всі дії вбачаються з наявної у матеріалах справи «Послідовності дій користувача». Тобто він вживав багато спроб подати 31.03.2025, однак через якийсь збій не вдалось, було написано «подано», однак фактично не відбулась реєстрація подачі.

Притягуваний в судовому засіданні підтримав повністю позицію свого представника, зазначив, що невинний, не вчиняв адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП, просить справу закрити.

Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали, заслухавши пояснення притягуваного, представника притягуваного, прокурора, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного.

У відповідності до положень ст.1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Положеннями ст. 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Із викладеного слідує, що під час розгляду справи, законодавець покладає на суд обов`язок, обумовлений з`ясуванням істотних обставин справи, перелік яких регламентовано законом, які слугують правовими підставами (підґрунтям) для прийняття рішення про визнання особи винуватою у скоєнні інкримінованого правопорушення та застосування до неї заходу державного примусу у вигляді накладення стягнення.

Склад адміністративного правопорушення це сукупність законодавчо-визначених ознак, наявність яких дає підстави дійти висновку у кожному конкретному випадку щодо належної правової кваліфікації дій особи, та як наслідок прийняти рішення щодо можливості притягнення такої особи до юридичної відповідальності.

Відсутність (недоведеність) хоча б однієї із ознак складу адміністративного правопорушення унеможливлює прийняття рішення про притягнення особи до відповідальності та застосування відносно неї заходів державного примусу, зокрема накладення стягнення у виді штрафу.

Відповідно до ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, адміністративна відповідальність настає за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

При цьому, об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, полягає у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації. Таким чином, для наявності цього елементу складу правопорушення необхідно встановити сукупність двох обставин: 1) факт подання декларації поза межами встановленого законом строку; 2) відсутність поважних причин для такої затримки. Якщо декларант мав поважні причини, що об`єктивно унеможливили вчасне подання декларації, об`єктивна сторона правопорушення відсутня.

Зі змісту статті 1 Закону України «Про запобігання корупції» убачається, що корупційне правопорушення - діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність. Правопорушення, пов`язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у ч. 1 ст. З цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Виходячи з аналізу загальних положень Закону України "Про запобігання корупції", суб`єктивна сторона як корупційного правопорушення, так і правопорушення, пов`язаного з корупцією, характеризується тим, що воно вчиняється лише з корисливих спонукань, і особа, яка вчинила таке корупційне діяння, усвідомлює, що вона незаконно використовує свої службові повноваження та незаконно одержує у зв`язку з цим певні матеріальні блага. Тобто, навіть при наявності суперечності між особистими інтересами та службовими повноваженнями, обов`язковим є встановлення можливості впливу такої суперечності на об`єктивність або упередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих службових повноважень.

Згідно абз. 15 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єкти декларування - це особи, зазначені у п. 1, п.п. «а», «в» - «ґ» п. 2, п. 4 ч. 1 ст. з цього Закону, інші особи, які зобов`язані подавати декларацію відповідно до цього Закону.

При цьому, п.п. «з» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону визначено, що поліцейські є суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону.

Наказом начальника Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 03.06.2019 № 399 о/с, капітана поліції Градінара Ф.С. з 01.06.2019 призначено на посаду інспектора- чергового відділу організації несення служби в місті Ізмаїл управління патрульної поліції в Одеській області.

При вступі на службу до поліції, ОСОБА_1 склав Присягу на вірність Українському народові, яку власноручно підписав.

Згідно ч. 1 ст. 61 Закону України «Про Національну поліцію», на поліцейських поширюються обмеження, визначені Законом України «Про запобігання корупції», цим та іншими законами України.

Наказом ДПП НП України від 28.12.2023 № 1792 о/с, інспектора-чергового відділу організації несення служби в місті Ізмаїл Управління патрульної поліції в Одеській області ОСОБА_1 з 01.01.2024 звільнено зі служби в поліції.

Згідно абз. 2 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у п. 1, п.п. «а», «в» - «г» п. 2 ч. 1 ст. 3 цього Закону, зобов`язані до 1 квітня наступного року після року припинення діяльності подати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Пунктом 5 ч. 1, ч. 9 ст. 12 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що з метою виконання покладених повноважень, Національне агентство з питань запобігання корупції має право приймати з питань, які належать до його компетенції, обов`язкові для виконання нормативно правові акти.

Відповідно до п.п. 1 п. 2 розділу II Порядку заповнення та подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого наказом Національного агентства з питань запобігання корупції від 23.07.2021 № 449/21, щорічна декларація - декларація, яка подається відповідно до частини першої статті 45 Закону (щороку), абзацу другого частини другої статті 45 Закону (після припинення діяльності (після звільнення)) у період з 00 годин 00 хвилин 01 січня до 00 годин 00 хвилин 01 квітня. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація, та містить н формацію станом на 31 грудня звітного року. Законом можуть бути встановлені інші строки подання щорічної декларації.

Отже, після звільнення зі служби в Національній поліції України та припинення діяльності, пов`язаної з виконанням функцій держави, у ОСОБА_1 виник обов`язок подати щорічну декларацію (після звільнення) а 2024 рік шляхом заповнення на офіційному веб - сайті Національного агентства з питань запобігання корупції, тобто до 23 год. 59 хв. 31.03.2025.

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення, 17 червня 2025 року старшим оперуповноваженим в ОВС ВМЗК ОУ ДВБ НПУ полковником поліції Мазур В.В. відносно ОСОБА_1 було складено протокол № 57/2025 про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, згідно якого: «…вивченням послідовності дій ОСОБА_1 у Єдиному державному реєстрі декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за період 27.03.2025 по 01.04.2025 встановлено, що о 00 год. 41 хв. 01.04.2025 він авторизувався у системі та в той же день 01.04.2025 п 14 год. 37 хв. подав декларацію за 2024 рік після припинення діяльності, пов`язаної з виконанням функцій держави».

ОСОБА_1 , будучи інспектором-черговим відділу організації несення служби в місті Ізмаїл управління патрульної поліції в Одеській області, маючи спеціальне звання - капітан поліції, будучи суб`єктом декларування, припинивши діяльність, в порушення абз. 2 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно, без поважних причин, 01.04.2025 подав щорічну декларацію після звільнення за 2024 рік, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Однак суд вважає, що в протоколі не враховано наявність вини притягуваного у несвоєчасній декларації, не досліджено питання поважних причин такої несвоєчасної подачі декларації.

У листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22.05.2017 № 223-943/0/4-17, на який посилається сама особа, що склала Протокол, до поважних причин віднесено, зокрема, технічні збої офіційного веб-сайту НАЗК. Аналогічна позиція закріплена у численних судових рішеннях та юридичній доктрині.

З аналізу Послідовності дій користувача (а.с. 15-28) вбачається, що ОСОБА_1 01.04.2025 п 14 год. 37 хв. подав декларацію за 2024 рік та що подання декларації завершено 01.04.2025 о 14 год. 37 хв. дією під назвою ««Подання документа підтверджено кваліфікованим електронним підписом (ЕЦП), документ подано». Також, вбачається, що 31.03.2025 дія "Подання документа підтверджено кваліфікованим електронним підписом (ЕЦП), документ подано" відбувалася багато разів у різні проміжки часу. З аналізу Послідовності дій користувача, вбачається, що ОСОБА_1 31 з 15 год. 40 хв. та до самого кінця дня 31 березня 2025 року, здійснив десятки спроб подати декларацію, в тому числі у різні способи і кожна дія "Подання документа підтверджено кваліфікованим електронним підписом (ЕЦП), документ подано" є фіксацією накладення електронного підпису, що є завершальним етапом подання.

Детальний аналіз Послідовності дій користувача свідчить про те, що ОСОБА_1 докладав усіх необхідних зусиль для подання декларації саме 31 березня 2025 року, тобто в останній допустимий день встановленого законом строку.

Той факт, що система фіксувала вказані дії, але не реєструвала документ як поданий, свідчить про технічний збій. Відсутність зафіксованого загальносистемного збою не означає відсутності транзитного, локального або пов`язаного з конкретним акаунтом збою, який унеможливив подання декларації.

Крім того, ОСОБА_1 31.03.2025 о 23 год. 32 хвилини в кабінеті надіслав повідомлення до НАЗК про те, що у нього не виходить подати виправлену декларацію щорічну за 2024 рік (після звільнення), а також зберегти чернетку.

Вказане свідчить про те, що притягуваний вживав усіх необхідних дій для недопущення порушення та для своєчасної подачі декларації, про що свідчать як чисельні спроби подати, про які у послідовності дій зафіксовано, що «документ подано», а також звернення до НАЗК із листом про наявність проблеми, а отже відсутня вина ОСОБА_1 у неподанні своєчасно декларації.

Отже, матеріали справи не містять жодного доказу наявності у ОСОБА_1 вини у несвоєчасному поданні декларації. Навпаки, всі докази в сукупності свідчать про його намір виконати свій обов`язок та вчинення усіх необхідних дій, які від нього залежали, для належного виконання обов`язку.

Враховуючи вищевикладене, суд робить висновок про недоведеність наявності складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, у діях ОСОБА_1 , а тому провадження підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, який передбачає, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 247, 283 285 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративні правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ч.1 ст.172-6 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 цього Кодексу.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Повний текст постанови виготовлений 01.08.2025р.

Суддя: А.С. Адамов