Справа №591/446/25 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Сибільов О. В.
Номер провадження 33/816/644/25 Суддя-доповідач Філонова Ю. О.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2025 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,з участю захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Фідірко Я.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Фідірко Я.С. на постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 24 січня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 34 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 03 роки та оплатним вилученням транспортного засобу.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 605,60 гривень.

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Зарічного районного суду м. Суми від 24 січня 2025 року, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 34 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 03 роки та оплатним вилученням транспортного засобу, за те, що 10 січня 2025 року близько 22 год. 47 хв. в м. Суми по вул. Харківська, 9, керував транспортним засобом «Toyota RAV 4 Hybrid», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці. Огляд проводився на місці зупинки зі застосуванням технічних засобів відеозапису за допомогою приладу газоаналізатор «Drager», показник 2,71 % проміле, з яким водій не погодився. Прослідувати до найближчого закладу охорони здоров`я, ОСОБА_1 відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України та скоїв правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП, яке вчиненого повторно протягом року.

Не погодившись зі вказаним судовим рішенням, захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокат Фідірко Я.С. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 24 січня 2025 року, та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на те, що з матеріалів справи та долучених відеозаписів вбачається, що поліцейські безпідставно зупинили транспортний засіб під керування ОСОБА_1 , а тому наступні дії інспектора поліції не відповідають вимогам закону, а отримані внаслідок таких дій докази є неналежними та недопустимими.

Окрім цього, апелянт зауважує про те, що жодними та допустимими доказами не підтверджено факт відмови ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. Зокрема, направлення на проходження огляду водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, які знижують увагу та швидкість реакції виписане працівниками поліції вже після складання протоколу про адміністративне правопорушення, про що свідчить наявний запис в направленні, де зазначено серію та номер протоколу про адміністративне правопорушення.

Тобто висновок про відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції є передчасним та не підтверджений належним доказом.

Також, суддя суду першої інстанції вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 не в повному обсязі врахував вимоги закону.

Так, санкція ч. 2 ст. 130 КУпАП передбачає альтернативне стягнення. Тому, враховуючи, той факт, що ОСОБА_1 не є власником транспортного засобу, рішення суду першої інстанції порушує право власності особи, якій належить транспортний засіб.

В обґрунтування пропущеного строку на апеляційне оскарження, апелянт зазначає, що про час, дату та місце розгляду складеного відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, останній не був належним чином повідомлений, а тому був позбавлений можливості подати апеляційну скаргу в межах строку визначеного КУпАП.

Тому, враховуючи викладені обставини, апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження з поважності причин пропуску.

Заслухавши доповідь головуючого-судді щодо змісту оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги, захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Фідірко Я.С., яка подану апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до штампу вхідної канцелярії Зарічного районного суду м. Суми, 10 березня 2025 року адвокат Фідірко Я.С. подала апеляційну скаргу на поставу судді суду першої інстанції від 24 січня 2025 року, тобто поза межами строку на апеляційне оскарження. Причиною пропуску строку, апелянт зазначає про не належне сповіщення ОСОБА_1 про час, дату та місце розгляду складеного відносно нього матеріалів про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку, що дане клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Перевіривши представлені матеріали та доводи захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Фідірко Я.С. в обґрунтування поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для поновлення апелянту строк на апеляційне оскарження постанови судді Зарічного районного суду м. Суми від 24 січня 2025 року, у зв`язку з чим клопотання підлягає задоволенню.

Положеннями ст. 268 КУпАП регламентовано, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно вимог ч. 1 ст. 277-2 КУпАП, повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначається дата і місце розгляду справи, а відповідно до п. п. 2, 3 ст. 278 цього Кодексу, суддя при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує, крім іншого, такі питання: чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення та чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду.

Всупереч зазначеним вимогам закону, справа розглянута без участі особи, без даних про належне його повідомлення про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо нього.

Таким чином, матеріали справи не містять підтвердження про належне сповіщення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності про час, дату та місце судового розгляду складеного відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Відповідно, судом було постановлено оскаржуване рішення, у відсутність ОСОБА_1 , чим порушено право останнього на захист, що є підставою для скасування оскаржуваної постанови суду.

Тобто, всупереч достатньо обґрунтованих підставах та наявності достатнього процесуального строку, визначеного ч. 2 ст. 38 КУпАП, для притягнення особи до адміністративної відповідальності, судом не було взято до уваги про неналежне сповіщення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності та проведено судове засідання у його відсутність.

За таких обставин, ураховуючи допущені судом першої інстанції порушення вимог ч. 1 ст. 268 КУпАП, апеляційний суд вважає за необхідне скасувати постанову судді та прийняти нову постанову, як це передбачено п. 3 ч. 8 ст.294 КУпАП, з метою відновлення порушеного права ОСОБА_1 на захист.

Вирішуючи питання про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП, апеляційний суд виходить з такого.

У відповідності до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

На переконання суду апеляційної інстанції, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП повністю підтверджується дослідженим під час апеляційного розгляду доказами.

Так, факт скоєння ОСОБА_1 вказаного правопорушення, підтверджується наступними письмовими доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення від 11 січня 2025 року серії ЕПР1 № 217861;

- роздруківки приладу «Drager Alcotest 7510», відповідно якого рівень алкоголю у видихуваному повітрі ОСОБА_1 становить 2,71 % проміле;

- акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно якого із результатом проведеного огляду на місці зупинки транспортного засобу, ОСОБА_1 не погодився;

- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 10 січня 2025 року, яким підтверджено відмова ОСОБА_1 від проходження медичного огляду в КНП СОР «Обласний клінічний медичний центр соціально небезпечних захворювань»;

- відеозаписів відеореєстратора службового автомобіля та нагрудних камер працівників поліції, якими зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Вказані докази зібрані у передбаченому законом порядку, є належними та допустимими і ставити їх під сумнів у апеляційного суду підстави відсутні.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (частини 1, 2 статті 251 КУпАП).

Із долучених до протоколу про адміністративне правопорушення, відеозаписів нагрудних камер працівників поліції та відеореєстратора службового автомобіля вбачається, як 10 січня 2025 року близько 22 год. 47 хв. в м. Суми по вул. Харківська, 9, було зупинено автомобіль «Toyota RAV 4 Hybrid», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 .

Водію транспортного засобу було повідомлено про причини зупинки, а саме керування автомобілем особою, яка позбавлена вказаного права.

Під час спілкування, працівниками поліції було встановлено особу водія, ОСОБА_1 , котрий мав явні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації, поведінка, що не відповідає обстановці.

Встановлюючи особу водія, пасажирка автомобіля почала вести себе агресивно та чинити опір працівникам поліції, нападаючи на інспектора, якій зривала формений одяг. Весь час в бік працівників поліції висловлювалася нецензурну лексику.

Застосувавши до пасажирки фізичну силу та кайданки, працівники поліції відповідно до вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу, на що останній погодився.

Результат огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння на місці, становив 2,71 % проміле.

Із результатом проходження огляду з використанням спеціального технічного засобу, водій не погодився та відмовився їхати до найближчого закладу охорони здоров`я з метою проходження медичного огляду.

У зв`язку з чим, працівники поліції повідомили ОСОБА_1 про складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд вважає, що зафіксована на відеозаписі інформація є достатньою та об`єктивно підтверджує обставини, що мають значення для справи та узгоджуються з іншими наявними в матеріалах справи доказами.

Не заслуговують на увагу посилання апелянта на те, що матеріали справи не містять жодного доказу, який би надавав поліцейському право на зупинку транспортного засобу, оскільки причиною зупинки транспортного засобу «Toyota RAV 4 Hybrid», державний номерний знак НОМЕР_1 , слугувало надходження повідомлення про можливе керування автомобілем особою, яка позбавлена таким правом.

Окрім того, незгода водія із причинами зупинки, або його необізнаність про це, не позбавляє його обов`язку на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, оскільки такий обов`язок прямо передбачений пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України та не пов`язаний з причиною зупинки транспортного засобу.

За невиконання такого обов`язку, тобто відмову водія від проходження огляду на виявлення стану сп`яніння, настає юридична відповідальність, передбачена ч.2 ст. 130 КУпАП.

Безпідставними є також твердження в апеляційній скарзі, що направлення ОСОБА_1 для проведення огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у відповідному закладі охорони здоров`я складено вже після складання протоколу, адже будь-якого значення у даній справі не має.

У даному випадку, підставою для складання поліцейським такого направлення є лише у тому випадку, якщо за попередньою згодою водій погодився на проведення такого огляду. Водночас, зібраними по даній справі доказами достовірно встановлено, що водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, що підтверджується долученим до справи відеозаписом.

Таким чином, зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 130 КУпАП, апеляційний суд виходить з такого.

Так, відповідно ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених статтею 130 цього Кодексу, може бути накладено протягом одного року з дня його вчинення.

Разом з цим, зі змісту ст. 33 КУпАП вбачається, що стягнення за адміністративне правопорушення накладається в межах статті, яка передбачає відповідальність за вчинене правопорушення. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність. Накладене адміністративне стягнення в кожному конкретному випадку має бути необхідним і достатнім для виправлення правопорушника та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Отже, апеляційний суд, накладаючи адміністративне стягнення, враховуючи особу ОСОБА_1 , те що він повторно притягується до адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, яке є одним із найнебезпечніших правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху і найгрубішим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами та становить велику суспільну небезпеку, й інші обставини справи, вважає за необхідне накласти адміністративне стягнення в межах санкції ч. 2 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 34 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 03 роки.

Окрім цього, в матеріалах справи відсутні докази щодо належності транспортного засобу «Toyota RAV 4 Hybrid», державний номерний знак НОМЕР_1 особі, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 . Водночас, у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 217861 від 11 січня 2025 року зазначено, що власником даного транспортного засобу є ОСОБА_2 . Даний висновок також підтверджується довідкою старшого інспектора з ОД відділу АП УПП в Сумській області ДПП Западня О. про надання інформації щодо вчинення адміністративного правопорушення повторно.

Отже, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про безпідставність та необґрунтованість накладення на особу, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 стягнення в частині оплатного вилучення транспортного засобу, який не є його власністю.

Також, у зв`язку з накладенням стягнення за вчинення адміністративного правопорушення на ОСОБА_1 , слід стягнути й судовий збір, передбачений ст.40-1 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Поновити захиснику особі, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокату Фідірко Я.С. строк на апеляційне оскарження постанови судді Зарічного районного суду м. Суми від 24 січня 2025 року.

Апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Фідірко Я.С., задовольнити частково.

Постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 24 січня 2025 року відносно ОСОБА_1 у справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, скасувати.

Постановити нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 2000 (двох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 грн. 00 коп. (тридцять чотири тисячі) із позбавленням права керування транспортними засобами на 03 (три) роки, без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_1 , судовий збір на користь держави у сумі 605 грн. 60 коп.

У відповідності до ст. 307, ч. 2 ст. 308 КУпАП штраф має бути сплачений правопорушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня отримання копії постанови про накладення штрафу. У разі несплати правопорушником штрафу у вказаний строк, постанова про накладення штрафу надсилається в порядку примусового виконання та з правопорушника підлягає стягненню подвійний розмір штрафу, зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуФілонова Ю. О.