ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/2039/25

31 липня 2025 року

м.Костопіль

Костопільський районний суд Рівненської області в особі судді Грипіч Л.А.

розглянувши матеріали, що надійшли від Відділення поліції №2 Рівненського районного управління поліції ГУНП в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, РНОКПП: НОМЕР_1 , паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_2 , не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.3 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення

ВСТАНОВИВ:

09 травня 2025 року о 21:40 год, в с.Жалин по вул.Набережна 46, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , поліцейським ВП№2 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області складено протокол серії ЕПР1 №325325 про адміністративне правопорушення, з якого вбачається, що 09.05.2025 о 21:03 год, в с.Жалин по вул.Набережна 46, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом мотоциклом «Восход 3М», державний номерний знак НОМЕР_3 , відносно якого встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами постановою Костопільського відділу державної виконавчої служби №68288163 від 21.01.2022, чим порушив ч.10 ст.15 Закону України «Про дорожній рух».

Такі дії ОСОБА_1 попередньо кваліфіковані за ч.3 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, повістки про виклик останнього до суду повернулись без вручення з відміткою поштового відділення про відсутність адресата.

Разом з тим суд враховує, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, повинна добросовісно користуватися своїми процесуальними правами та обов`язками.

У ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» вказано, що стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Так Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07 липня 1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, як що таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи. В цьому ж рішенні Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.

Суд також враховує, що за час розгляду справи в суді будь-яких заперечень щодо протоколу ОСОБА_1 не подано, заяв та клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

Відповідно до ч.2 ст.268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, при розгляді справи про адміністративні правопорушення за ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не є обов`язковою.

Враховуючи наведене, суд розцінює неявку ОСОБА_1 до суду для розгляду протоколу виключно як спробу уникнути відповідальності за правопорушення шляхом затягування розгляду справи та строків притягнення до адміністративної відповідальності.

З урахуванням наведеного, розгляд справи здійснено за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, який не організував належного отримання своєї кореспонденції, та, будучи обізнаним щодо складання відносно нього вище вказаного протоколу, розгляд якого здійснюється судом, не цікавився долею вказаної справи, тобто фактично не виявив бажання скористатися своїм правом участі під час розгляду справи відносно нього про адміністративне правопорушення, а поведінка останнього свідчить про намагання уникнути адміністративної відповідальності.

Суд, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши протоколи та матеріали, додані до протоколів, дійшов наступних висновків.

Так викладена у протоколі суть адміністративного правопорушення підтверджується: постановою старшого державного виконавця про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 15.02.2023 №68288163, долученим до протоколу відеозаписом.

Відповідно до ч.3 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративна відповідальність настає за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Відтак, суд дійшов переконливого висновку про те, що вина ОСОБА_1 в порушенні встановленого тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами, за яке передбачена відповідальність за ч.3 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доведена дослідженими в судовому засіданні доказами.

Враховуючи обставини справи, з метою запобігання вчиненню нових правопорушень та виправлення особи правопорушника, суд дійшов висновку про необхідність застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді позбавленням права керування транспортними засобами на строк три місяці, що повинно бути достатнім для його виправлення.

Згідно статті 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до ч.5 ст.4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, ставка судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, суд дійшов висновку про необхідність стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 605,60 грн. судового збору.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.40-1, 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Позбавити ОСОБА_1 права керування транспортними засобами строком на 3 /три/ місяці.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 605 /шістсот п`ять/ гривень 60 копійок судового збору на реквізити: отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО 899998, Рахунок отримувача: UA0026001, Код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Постанова може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Костопільський районний суд Рівненської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяЛ. А. Грипіч