П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 530/1552/25

Номер провадження 3/530/340/25

11.08.2025 м.Зіньків

Суддя Зіньківського районного суду Полтавської області Ситник О. В., розглянувши матеріали, які надійшли від військової частини НОМЕР_1 про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання якого зареєстровано та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності військовослужбовця, за ч. 3 ст. 172-11 КУпАП,

встановив:

21.06.2025 на території в/ч НОМЕР_1 було зафіксовано факт самовільного залишення лікувального закладу КП «Полтавський обласний центр лікування залежностей» солдатом ОСОБА_1 , після чого було організовано пошукові заходи, які не дали результату. 22.06.2025 ОСОБА_1 самостійно повернувся до військової частини, проте поважних причин своєї відсутності не надав, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 172-11 КУпАП.

У зв`язку із вищевикладеним військовослужбовець військової частини за мобілізацією солдат ОСОБА_1 вчинив самовільне залишення військової частини та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 172-11 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився про час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, надав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, вказав, що вину визнає в повному обсязі, просить суворо не карати, зобов`язується не вчиняти правопорушення в майбутньому.

Дослідивши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Положеннями ч. 2 ст. 7 КУпАП визначено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 172-11 КУпАП, адміністративна відповідальність передбачена за самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем (крім строкової військової служби), а також військовозобов`язаним та резервістом під час проходження зборів, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на військову службу у разі призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до десяти діб.

Відповідно до ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби:

1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять).

Статтею 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», визначено, що особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Подія адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст.172-11 КУпАП та вина ОСОБА_1 у його вчиненні, повністю підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами.

Вина ОСОБА_1 в скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-11 КУпАП підтверджується матеріалами справи: протоколом А7097 №232/2 про військове адміністративне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 172-11 КУпАП від 20.07.2025 року (а. с. 1-4), поясненнями(а.с.13-18), доповіддю про факт самовільного залишення військової частини (а.с.21-22), рапортом (а.с.23).

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Суд, оцінивши вищезазначені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, дійшов до висновку, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-11 КУпАП.

Вина останнього доведена в судовому засіданні на підставі доказів, що містяться в матеріалах справи, а тому він повинен нести відповідальність передбачену законом.

Відповідно ст. 33 КпАП України, при накладенні адміністративного стягнення суд враховує характер скоєного правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини які пом`якшують відповідальність.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи , яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Суд вважає, що надані суду докази є належними та допустимими, оскільки зібрані в установленому законом порядку, і в своїй сукупності, взаємозв`язку, достатності та достовірності повністю підтверджують фактичні обставини вчинення даного адміністративного правопорушення. Підстав сумніватися в достовірності вказаних доказів у суду немає.

Враховуючи характер і ступінь суспільної небезпечності здійсненого правопорушення, особу яка притягається до адміністративної відповідальності, той факт, що вчинене адміністративне правопорушення мало місце, та знайшло своє підтвердження під час розгляду справи, суд вважає доцільним піддати ОСОБА_1 адміністративному стягненню у виді штрафу на користь держави.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП у разі винесення суддею постанови про накладення адміністративного стягнення, особою на яку накладено таке стягнення сплачується судовий збір. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом. В зв`язку з вищенаведеним на вимогу п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» підлягає стягненню з правопорушника ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 0,2 % розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу, що становить на день розгляду справи 605 грн. 60 коп.

Керуючись ст.ст. 9, 40-1, 172-11, 221, 245, 251, 254, 256, 268, 283, 284, 294 КУпАП, суд,

постановив:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 172-11 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме 8500 (вісім тисяч п`ятсот) грн. 00 коп.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 гривень 60 копійок.

Стягнення судового збору проводити на рахунок

Отримувач коштів ТГ/ГУК у Пол. обл/.тг м. Зіньків /22030101

Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37959255

Банк отримувача: Казначейство України ( ел. адм. подат.)

Рахунок отримувача: UA0016676

Код класифікації доходів бюджету : 22030101

Судовий збір (Державна судова адміністрація України, 50)

Зіньківський районний суд Полтавської області

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на оскарження.

Суддя Ситник О.В.