Провадження № 3/734/18/25 Справа № 734/4287/24
ПОСТАНОВА

іменем України

06 серпня 2025 року селище Козелець

Суддя Козелецького районного суду Чернігівської області Іванюк Т.І., за участю секретаря судових засідань Ієвлевої О.В., захисника Лущик О.М., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

в с т а н о в и в:

22.09.2024 о 00 год. 00 хв. в смт. Десна по вул.Довженка, 37 Чернігівського району Чернігівської області, водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки Volkswagen Passat д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився в установленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Драгер. Результат огляду на стан сп`яніння позитивний 1,22‰. Своїми діями, ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9а, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

У судовому засіданні особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 свою вину у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що вважає дії працівників поліції незаконними з початку зупинення автомобіля. Стверджує, що не був у стані алкогольного сп`яніння. З результатами огляду на приладі «Драгер» не погоджувався. У лікарю проїхати йому не пропонували.

Захисник у судовому засіданні просив закрити провадження в справі у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, посилаючись на те, що ОСОБА_1 після проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці не погодився з результатами прибору «Драгер». При цьому працівники поліції не роз`яснили йому право пройти повторний огляд на стан сп`яніння у найближчому медичному закладі. Також просив врахувати, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, учасником бойових дій.

Дослідивши безпосередньо матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, повністю доведена в судовому засіданні.

Так, пунктом 2.9. «а» ПДР України встановлено заборону водієві керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі,чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

В той же час, ст. 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП доводиться доказами, що містяться в матеріалах справи, зокрема:

- протоколом про адміністративне правопорушення від 22.09.2024 серії ЕПР1 №134886, відповідно до якого 22.09.2024 о 00 год. 00 хв. в смт. Десна по вул.Довженка, 37 Чернігівського району Чернігівської області, водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки Volkswagen Passat д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився в установленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Драгер. Результат огляду на стан сп`яніння позитивний 1,22‰;

- роздруківкою тесту №937 Alcotest 6820, прилад № ARРE - 0265 від 22.09.2024 щодо огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, результат якого склав 1.22 ‰. Останнє калібрування прибору 13.06.2024;

- відеозаписом з відеореєстратора службового автомобіля та нагрудної камери поліцейського, з якого вбачається, як працівники поліції на службовому автомобілі за допомогою проблискових маячків та сирени зупиняють автомобіль марки Volkswagen Passat д.н.з. НОМЕР_1 . Водієві, яким є ОСОБА_1 , повідомляють причину зупинки порушення правил дорожнього руху, а саме не подача сигналу світовим покажчиком відповідного напрямку при повороті. Під час спілкування поліцейські повідомляють ОСОБА_1 , що у нього наявні ознаки алкогольного сп`яніння та пропонують пройти огляд на стан сп`яніння на місці на приладі, або у медичному закладі. При цьому роз`яснюють наслідки відмови від проходження огляду. ОСОБА_1 каже, що вживав спиртні напої та погоджується пройти на місці. Сам розпаковує трубку, яка вставляється у прибор. Проводиться контрольний забір повітря і після цього, ОСОБА_1 продуває прибор. Після продуття результат виявився позитивним - 1,22‰. Поліцейські роз`яснюють ОСОБА_1 , що у разі незгоди з даним результатом, повторний огляд можливо пройти у лікарні. Однак, ОСОБА_1 від проходження огляду у лікарні відмовляється. Після цього на останнього складається протокол про адміністративне правопорушення.

Дослідивши вказані матеріали, в тому числі дослідивши зміст протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, суд дійшов висновку, що зазначені докази відповідають критеріям належності та допустимості, а в своїй сукупності також і достатності доводять винуватості ОСОБА_1 у порушенні вимог п.2.9. «а» ПДР України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у поза розумний сумнів.

В даній справі, огляд водія на стан алкогольного сп`яніння був проведений за допомогою спеціального технічного засобу газоаналізатору Alcotest 6820, прилад №ARРЕ-0265, який станом на час скоєння адміністративного правопорушення 22.09.2024 наявний у Державному реєстрі медичної техніки і виробів медичного призначення Державної служби України з лікарських засобів та контролю за наркотиками Міністерства охорони здоров`я, тобто дозволений до використання МОЗ.

Відповідно до п. 13 наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13.10.2016 №1747міжповірочний інтервал для категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки «Вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається» становить 1 рік. З роздруківки результатів огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу Drager Alkotest 6820 від 22.09.2024 видно, що останнє калібрування вказаного приладу відбулось 13.06.2024, тобто в межах встановленого міжповірочного інтервалу.

Таким чином, підстав недовіряти показам газоаналізатору Alcotest 6820, прилад №ARРЕ-0265 немає, як і немає підстав для визнання неналежним доказом роздруківку до з даного приладу з результатом проведеного за його допомогою тесту на стан сп`яніння ОСОБА_1 .

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що поліцейським під час збирання доказів у справі про адміністративне правопорушення було застосовано належну процедуру з дозволеним спеціальним технічним засобом, висновок якого є належним та допустимим доказом.

Дії працівників поліції при огляді ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння відповідають вимогам «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1103 та «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 р. № 1452/735.

Доводи ОСОБА_1 та його захисника про те, що працівники поліції не пропонували пройти йому повторний огляд у медичному закладі спростовуються дослідженим у судовому засіданні відеозаписом.

Слід зазначити, що підставою для висловлення ОСОБА_1 вимоги про необхідність проходження огляду на стан сп`яніння стало суб`єктивне припущення поліцейського про перебування зазначеної особи у стані сп`яніння, яке ґрунтувалося на наявності у неї передбачених п. 3 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015, ознак алкогольного сп`яніння.

Також суд зазначає, що наявність у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння поза всяким сумнівом убачається з його поведінки, зафіксованої на відеозапису.

Тож доводи сторони захисту не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, а тому суд їх до уваги не бере і розцінює такими, що надані з метою уникнення адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення.

Згідно ст. 8 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі - Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Накладаючи адміністративне стягнення, суд, дотримуючись вимог ст. ст. 30, 33 КУпАП вважає за необхідне призначити його в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП з урахуванням особи ОСОБА_1 , інших обставин справи, а також того, що вчинене ним правопорушення є одним із найнебезпечніших правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху і найгрубішим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами та становить велику суспільну небезпеку.

Згідно з ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні про адміністративне правопорушення сплачується у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення особою, на яку накладено стягнення.

Відповідно до п.12 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків, а відповідно до п. 13 учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Разом з тим, у судовому засіданні не знайшов свого підтвердження факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, пов`язаного з виконанням військового обов`язку або службових обов`язків. Також дана справа не пов`язана з порушенням прав ОСОБА_2 , відтак останній не звільняється від сплати судового збору.

Пунктом 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з правопорушника підлягає стягненню судовий збір за ставкою 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605, 60 грн., які слід стягнути з ОСОБА_1 на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 25, 27, 40-1, ч. 1 ст. 130, 266, 283, 284, 287 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суд

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому еквіваленті становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави грошові кошти в розмірі 605 грн. 60 коп. судового збору.

Роз`яснити, що відповідно до вимог статті 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 КУпАП, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу в установлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У разі несплати штрафу у п`ятнадцятиденний термін, відповідно до вимог ст.ст.307,308 КУпАП, з правопорушника підлягає стягненню подвійний розмір штрафу.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 та ч.1 ст.287 КУпАП протягом 10 днів з дня винесення до Чернігівського апеляційного суду через Козелецький районний суд Чернігівської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення пред`являється до виконання протягом трьох місяців з наступного дня після набрання нею законної сили.

Суддя