ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1949/25 Справа № 932/6831/25 Суддя у 1-й інстанції - Татарчук Л. О. Суддя у 2-й інстанції - Іванченко О. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2025 року м. Дніпро

Суддя Судової палати у кримінальних справах Дніпровського апеляційного суду Іванченко О.Ю., у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро розглянувши апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду м.Дніпра від 25 червня 2025 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, -

за участю:

особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

ВСТАНОВИВ:

Постановою Шевченківського районного суду м.Дніпра від 25 червня 2025 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на останнього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у дохід держави у сумі 850 гривень. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 гривень.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до протоколу серії ЕПР1№339353 від 23.05.2025 року, ОСОБА_1 23 травня 2025 року о 10:20 год., керуючи транспортним засобом марки «Renault Sandero» державний номерний знак НОМЕР_1 , в м. Дніпро по вулиці Шолома-Алейхема, рухаючись по другорядній дорозі на нерегульованому перехресті нерівнозначних доріг, порушив вимогу дорожнього знаку 2.1 ПДР «Дати дорогу», не надав переваги в русі транспортному засобу «Ford Transit Custom» державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався по головній дорозі по вулиці Михайла Коцюбинського в м. Дніпро, внаслідок чого трапилось зіткнення. В результаті цього, транспортні засоби отримали механічні пошкодження, завдано матеріальні збитки.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати та провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вказує, що суд не в повній мірі дослідив обставини справи.

Зазначає, що зіткнення транспортних засобів відбулося вже після місця роз`їзду з перехрестя та відбулось при перестроюванні транспортного засобу «Ford Transit Custom» д.н.з. НОМЕР_2 в сусідню ліву смугу попутного напрямку, по якій рухався ОСОБА_1 .

Вказує, що схема місця ДТП не містить відображення відстані від межі перехрестя до місця зіткнення, що ставить під сумнів висновок суду про порушення п. 16.11 ПДР.

Вважає, що саме дії водія «Ford Transit Custom» д.н.з. НОМЕР_2 призвели до ДТП.

В судовому засіданні апеляційної інстанції особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги та наполягав на її задоволенні.

Вислухавши думку особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому положеннями статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Апеляційний суд вважає, що наведених вимог закону місцевим судом дотримано у повному обсязі.

Як убачається з оскаржуваної постанови, місцевий суд в повному обсязі виконав вимоги ст. 280 КУпАП, всебічно дослідив матеріали справи та обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, пославшись у своїй постанові на досліджені під час судового розгляду належні та допустимі докази, наявні в матеріалах провадження.

Вказані докази були перевірені та досліджені під час апеляційного перегляду справи.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №339353 від 23.05.2025, складного відносно ОСОБА_1 , 23 травня 2025 року о 10:20 год., ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом марки «Renault Sandero» державний номерний знак НОМЕР_1 , в м. Дніпро по вулиці Шолома-Алейхема, рухаючись по другорядній дорозі на нерегульованому перехресті нерівнозначних доріг, порушив вимогу дорожнього знаку 2.1 ПДР «Дати дорогу», не надав переваги в русі транспортному засобу «Ford Transit Custom» державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався по головній дорозі по вулиці Михайла Коцюбинського в м. Дніпро, внаслідок чого трапилось зіткнення. В результаті цього, транспортні засоби отримали механічні пошкодження, завдано матеріальні збитки.

Зазначено, що до протоколу додаються пояснення водіїв, схема місця ДТП.

Особі, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, повідомлено місце та час розгляду справи, про що мається підпис останнього у відповідній графі.

Вказано, що посвідчення водія тимчасово не вилучалось, особу встановлено через додаток Дія.

Протокол підписаний працівником поліції, який його складав, а також особою, яка притягається до адміністративної відповідальності (а.с.1).

Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_1 , наданих працівникам поліції одразу після ДТП, 023.05.2025 року о 10-20 годині ОСОБА_1 керуючи автомобілем Рено н.з. НОМЕР_1 по вул. В.Липинського зі сторони вул. М. Грушевського в бік вул. Харківської виїжджав на перехрестя і зайнявши крайню ліву смугу. Праворуч від нього автомобіль Форд Транзит НОМЕР_2 почав перестроюватись і здійснив наїзд на його автомобіль. ОСОБА_1 зупинився, а водій Форда продовжив рух.

Водій ОСОБА_2 у своїх письмових поясненнях зазначив, що він їхав вулицею В.Липинського на автомобілі Форд Транзит АЕ18989КХ, зі сторони вул. М. Коцюбинського в бік вул.Харківська. Їхав згідно правил дорожнього руху. Навпроти магазину Таниткани не дотримуючись безпечної дистанції та порушуючи правила дорожнього руху в його автомобіль, у задній лівий бампер було скоєно ДТП автомобілем Рено НОМЕР_1 . Медичної допомоги не потребує.

У схемі місця ДТП від 23.05.2025 відображено розташування та напрямок руху автомобіля «Renault Sandero» державний номерний знак НОМЕР_1 , а також напрямок руху автомобіля «Ford Transit Custom» державний номерний знак НОМЕР_2 .

Зазначено, що місце ДТП має денне освітлення, стан покриття проїжджої частини сухе, є наявність дорожніх знаків пріоритету на головній та другорядній дорогах, є наявність горизонтальної розмітки проїжджої частини.

Також у схемі місця ДТП відображено, що «Renault Sandero» державний номерний знак НОМЕР_1 , отримав пошкодження з правого боку: деформація переднього бампера; автомобіль «Ford Transit Custom» державний номерний знак НОМЕР_2 отримав пошкодження заднього бамперу з лівого боку.

В графі порушення пункту ПДР зазначено п.16.11, п. 10.1ПДР.

Схема місця ДТП підписана працівником поліції, який її складав, а також учасниками події водіями ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , без будь-яких зауважень (а.с.5).

Згідно загальних положень, що містяться у п.1.1 Правил дорожнього руху України (далі- ПДР), ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п.16.11 ПДР, на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

Апеляційний суд, дослідивши зміст наявних у матеріалах справи доказів, дійшов до висновку про правильність викладених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин. Наявні в матеріалах провадження докази є належними, допустимими, такими, що доповнюють одне одного та підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Окрім того, стаття 17 Закону України № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права, а стаття 18 цього Закону визначає порядок посилання на Конвенцію та практику Суду.

При розгляді даної справи апеляційний суд враховує рішення ЄСПЛ у справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, у якому Суд зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Фактичні обставини, встановлені судом першої інстанції та матеріали справи свідчать про те, що саме внаслідок порушення ОСОБА_1 вимог п. 16.11 ПДР виникла дана ДТП, оскільки останній керуючи автомобілем «Renault Sandero» державний номерний знак НОМЕР_1 по другорядній дорозі не надав перевагу у русі транспортному засобу «Ford Transit Custom» державний номерний знак НОМЕР_2 , який рухався по головній дорозі, внаслідок чого відбулась ДТП, а автомобілі отримали механічні пошкодження.

Апеляційний суд відноситься критично до апеляційних вимог про необхідність закриття провадження щодо ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення та вважає їх суб`єктивним висновком сторони захисту, який не підтверджений жодним належним доказом та таким, що суперечить наявним матеріалам провадження.

Отже аналіз досліджених під час судового розгляду та перевірених апеляційним судом доказів у їх сукупності дають підстави зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів при обставинах встановлених постановою суду першої інстанції, чим він порушив вимоги п.16.11 ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

З огляду на викладене доводи апелянта про невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам дорожньо-транспортної пригоди, не дослідження всіх обставин справи та не надання належної оцінки наявним доказам у справі, є неспроможними.

Таким чином, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, дотримуючись принципу неупередженості та об`єктивності, з дотриманням вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, дав належну оцінку наявним у справі доказам у їх сукупності та дійшов обґрунтованих висновків про доведеність вини ОСОБА_1 «поза будь-яким розумним сумнівом» у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

У свою чергу належних доказів на спростування висновків суду першої інстанції особою, яка притягається до адміністративної відповідальності під час апеляційного розгляду не надано.

Відповідно до положень ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Апеляційний суд вважає, що суддею місцевого суду при постановленні рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП та при накладенні на винну особу адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850,00 грн., у повній мірі враховані загальні принципи та правила накладення стягнення, передбачені ст.23 та ст.ст.33-35 КУпАП.

Підсумовуючи вищенаведене апеляційний суд дійшов висновків, що доводи апеляційної скарги є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають, а постанова суду першої інстанції є законною, обґрунтованою та належним чином мотивованою, підстав для її зміни або скасування не вбачається.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , - залишити без задоволення.

Постанову Шевченківського районного суду м.Дніпра від 25 червня 2025 року, якою ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, і оскарженню не підлягає.

Суддя: О.Ю. Іванченко