Справа № 308/8107/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2025 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Наумова Н.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла із Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції відносно громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України № НОМЕР_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

01.06.2025 року о 23:22:00 в м. Ужгород, по вул.. 128-ї бригади , 4А, гр. ОСОБА_1 керуючи автомобілем Volkswagen Golf д.н.з. НОМЕР_2 , не маючи права керування транспортними засобами повторно протягом року, чим порушив п. 2.1.а. ПДР - керування Т3 особою, яка не має права керування таким ТЗ. Відповідальність передбачена: ст. 126 ч. 5 КУпАП.

ОСОБА_1 на розгляд справи не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - адвокат Джуган Н.Б. подала до суду клопотання про відкладення розгляд справи на іншу дату, оскільки ОСОБА_1 отримав травму стопи та не може прибути до суду.

Суд проаналізував наданий захисником консультативний висновок спеціаліста від 29.07.2025 року та враховує наступні обставини.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001, у яких зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Крім того, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

За вказаних обставин, з метою дотримання розумних строків розгляду справи та враховуючи, що гр. ОСОБА_1 вже втретє не з`явився в судове засідання, тобто добросовісно не виконав процесуальні обов`язки; «травма ноги» на яку посилається захисник Джуган Н.Б. ніяким чином не обмежує рух гр. ОСОБА_1 , він має захисника, який до суду також втретє не прибув, відтак суд вважає такі дії особи яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 свідомим затягуванням розгляду справи про адміністративне правопорушення з метою уникнення від відповідальності, встановленої Законом, що є неприпустимим, та вважає за можливе розгляд справи здійснити відсутності поіменованих осіб на підставі ч. 1 ст. 268 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що вина гр. ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, доведена в повному обсязі наявними в матеріалах провадження доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 348608 від 01.06.2025 року; повідомлення зі служби 102 від 01.06.2025 року; рапортом від 01.06.2025 року; довідкою про наявність транспортного засобу від 01.06.2025 року; довідкою про наявність посвідчення від 01.06.2025 року, згідно якої ОСОБА_1 не отримував посвідчення водія на право керування транспортними засобами відповідної категорії; довідкою від 01.06.2025 року «Про притягнення до адміністративної відповідальності», з якої вбачається, що ОСОБА_1 22.09.2024 року було притягнуто до адміністративної відповідальності зі ч. 2 ст. 126 КУпАП; диском із фіксацією.

Оцінивши вказані докази, суд приходить до висновку про доведеність вини гр. ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, що виразилося в повторному протягом року керуванні транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Оскільки під час розгляду справи встановлена вина гр. ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення і останній підлягає адміністративній відповідальності, у справі необхідно винести постанову, передбачену п. 1 ч. 1 ст. 284 КУпАП, а саме: про накладення адміністративного стягнення, в межах санкції за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, у разі винесення суддею постанови про накладання адміністративного стягнення, особою, на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір у відповідності до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.245, 280, 283, 284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України № НОМЕР_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 2 400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 (сорок тисяч вісімсот) гривень 00 коп., без позбавлення права керування транспортними засобами та без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнути з громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України № НОМЕР_1 , на користь держави 605,60 (шістсот п`ять гривень 60 коп.).

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або внесення на неї подання прокурора не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або подання без задоволення (ч.1 ст.307 КУпАП).

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч.1 ст.307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується:

подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу;

витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України (ст.308 КУпАП).

Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України, за винятком штрафу, що стягується на місці вчинення правопорушення, якщо інше не встановлено законом (ч.3 ст.307 КУпАП).

Постанова про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду Закарпатської області Н.В. Наумова