Справа № 463/939/25 Головуючий у 1 інстанції: Нор Н. В.
Провадження № 33/811/609/25 Доповідач: Маліновська-Микич О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2025 року суддя Львівського апеляційного суду Маліновська-Микич О.В., з участю особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його представника адвоката Крючкова Віталія Олексійовича, розглянувши апеляційну скаргу адвоката Крючкова В.О. на постанову Личаківського районного суду м. Львова від 08 квітня 2025 року,

встановив:

постановою Личаківського районного суду м. Львова від 08 квітня 2025 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та обрано йому покарання у виді адміністративного штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн (сімнадцять тисяч гривень) з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Відповідно до постанови, з протоколу серії ЕПР1 № 231215 від 27.01.2025 р. вбачається, що 27.01.2025 року о 01:34 год. в м. Винники, вул. Богдана Хмельницького, 7Б, водій ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керував транспортним засобом Lexus LX600, д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння пройшов у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу DRAGER ARJL-0296 тест 1954 результат 2,33 проміле, чим порушив п. 2.9.а ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На згадану постанову адвокат Крючков В.О. подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати постанову Личаківського районного суду м. Львова від 08 квітня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та закрити провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що оскаржувана постанова є незаконною, необґрунтованою, такою, що підлягає скасуванню.

Наголошує, що у матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом та перебування автомобіля у русі. Зазначає, що мало місце порушення проведення процедури огляду на стан алкогольного сп`яніння з боку працівників патрульної поліції, зокрема щодо порядку вставляння мундштука у газоаналізатор. Стверджує, що порушений порядок фіксації огляду особи на стан алкогольного сп`яніння, зокрема відео зйомка із нагрудних камер працівників патрульної поліції не є безперервною. Заявляє, що результат тесту газоаналізатора у 2,33 проміле алкоголю, є сумнівний, оскільки із поведінки ОСОБА_1 не вбачається порушення мови, координації рухів або ж наявність поведінки, що не відповідає обстановці.

Відтак, на думку апелянта, матеріали справи не містять жодного належного та допустимого доказу, вчинення ОСОБА_1 зазначений у протоколі дій.

Заслухавши виступ особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та його захисника на підтримання доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до переконання, що така апеляційна скарга підлягає до задоволення частково, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зазначених вимог закону суд першої інстанції не дотримався.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- чи кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, що використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення,27.01.2025 року о 01:34 год. в м. Винники, вул. Богдана Хмельницького, 7Б, водій ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керував транспортним засобом Lexus LX600, д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння пройшов у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу DRAGER ARJL-0296 тест 1954 результат 2,33 проміле, чим порушив п. 2.9.а ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Личаківського районного суду м. Львова від 08 квітня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

В мотивах свого рішення суд першої інстанції покликався на сукупність доказів вини ОСОБА_1 , що містяться у матеріалах справи, а саме рапорт працівників поліції, а також відеозапис події.

Із відеозапису з камер спостереження працівників поліції вбачається, що запис розпочинається з моменту перебування водія ОСОБА_1 на місці водія транспортного засобу Lexus LX600. д.н.з. НОМЕР_2 . окрім ОСОБА_1 в салоні транспортного засобу більше нікого немає, на момент початку запису з нагрудної камери clip 0. 00:25 хв. двигун транспортного засобу перебуває у робочому стані, а також ввімкненні фари автомобіля. Відтак суд першої інстанції дійшов переконання, що ОСОБА_1 здійснював керування транспортним засобом до моменту його зупинки працівниками патрульної поліції.

Крім того ОСОБА_1 в судовому засіданні надав пояснення про те, що в момент коли до нього підійшли представники поліції він намагався заряджати свій мобільний телефон, а поступлення електроенергії по шнур зарядки відбувається виключно під час того, як транспортний засіб буде перебувати в робочому стані.

Зазначені обставини судом першої інстанції не взяті до уваги, проте є суттєвими для встановлення наявності чи відсутності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме факту керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Водночас наявний у справі відеозапис, що долучений до протоколу, не містить відомостей про рух та зупинку транспортного засобу та докази керування.

Також, відповідно до відеозапису з бодікамер працівників поліції, після проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, поліцейськими лише констатовано нібито факт перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння. Зокрема, відеозапис не містить моменту проходження ОСОБА_1 огляду, що унеможливлює встановлення факту дотримання передбаченої процедури. Як вбачається із відеозапису з нагрудної камери поліцейського, фіксація є не безперервна та постійно переривається.

Однак, суд першої інстанції не здійснював виклик та допит працівників поліції, які складали протокол про адміністративне правопорушення, щодо з`ясування вищевказаних обставин, зафіксованих на відеозаписі.

Постановляючи оскаржену постанову суддя першої інстанції формально наводить перелік доказів, якими підтверджується вина ОСОБА_1 , не надаючи їм належної оцінки.

Наведене, на думку апеляційного суду свідчить про недотримання судом першої інстанції принципів повноти та об`єктивності судового розгляду, що позбавляє суд апеляційної інстанції можливості дати оцінку доводам, наведеним у апеляційній скарзі.

Відтак, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Відповідно до висновку, викладеного у рішенні «Озтюрк проти Німеччини» від 21.02.1984 року, суд вважає, що поняття «кримінальне обвинувачення» має автономний характер: певні справи, які класифікуються як адміністративні відповідно до національного законодавства, все одно можуть підпадати під дію статті 6 як кримінальні, якщо вони мають каральний характер та застосовують санкції, які за своєю природою та тяжкістю прирівнюються до кримінальних покарань.

Той факт, що обвинувачення переслідує захист публічного порядку шляхом застосування штрафу, який є як превентивним, так і репресивним заходом, надає йому кримінального характеру у значенні статті 6 § 1.

Враховуючи те, що вказана справа підпадає під дію статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, як кримінальна, вважаю, що до неї слід застосувати положення кримінального процесуального закону України щодо призначення нового розгляду, під час якого необхідно усунути зазначені порушення та постановити законне, обґрунтоване та належним чином мотивоване рішення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

постановив:

апеляційну скаргу представника особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Крючкова Віталія Олексійовича задовольнити частково.

Постанову Личаківського районного суду м. Львова від 08 квітня 2025 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Оксана МАЛІНОВСЬКА - МИКИЧ