ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2025 року суддя Солом`янського районного суду міста Києва Педенко А.М., розглянувши матеріали, що надійшли від Управління патрульної поліції Національної поліції в місті Києві про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 (РНОКПП: не відомо),

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

18.04.2025 року о 19 год. 55 хв. по вул. Генерала Шаповала, 20 в м. Києві ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Toyota Camry» д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння.

Огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу за згодою водія, із застосуванням приладу «Alcotest Drager 6820», ARJL 0299. Результат тесту № 2372 - позитивний, показник становив 1,57 проміле, з яким ОСОБА_1 погодився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9.а. Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судові засідання до суду правопорушник прибув.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Тарасенко І. В. подав до суду заяву, зі змісту якої вбачається, що ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнає. Зауважив, що фактично в Акті огляду на стан алкогольного сп?яніння зазначені ознаки сп?яніння: "виражене тремтіння пальців рук" та "запах алкоголю з порожнини рота",між тим ці ознаки є суб?єктивними і можуть бути спричинені широким спектром факторів, не пов?язаних з вживанням алкоголю. Також у запереченні захисник зазначив, що працівники поліції створювали атмосферу залякування та психологічного тиску.

Адвокат Тарасенко І. В. просить суд визнати протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №304692 від 18.04.2025 року таким, що складений з істотними порушеннями норм чинного законодавства та не є належним і допустимим доказом у справі. Справу № 760/12431/25 про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Також в суді ОСОБА_1 заявив, що особисто він не керував транспортним засобом, оскільки він дійсно 18.04.2025 р. вживав спиртні напої,а тому попросив свого товариша ОСОБА_2 , 18.04.2025 року о 19 год. 55 хв. доставити його в якості водія до вулиці Генерала Шаповала, 20 в м. Києві , сам він перебував в якості пасажира в салоні автомобіля,

Під час руху, практично при під`їзді до будинку помітили автомобіль поліції,який рухався за ними і ОСОБА_2 ,повідомив,що оскільки у нього відсутні військово-облікові документи і тому він зупинив автомобіль, вийшов та пішов. Він же сів за кермо та став чекати поліцію.

Свідок ОСОБА_2 в суді пояснив, що 18.04.2025 року о 19 год. 55 хв. по вул. Генерала Шаповала, 20 в м. Києві транспортним засобом керував він, проте, помітивши наряд поліції, ухиляючись від можливої перевірки військово-облікових документів, зупинив автомобіль, після чого покинув транспортний засіб та зник з місця події до прибуття поліцейських.

Суд, вислухав учасників та дослідивши матеріали провадження, приходить до наступного.

Відповідно до даних відео фіксації при складанні матеріалів про вчинення адміністративних правопорушень , ОСОБА_1 , будучи присутнім при складанні протоколу, не заперечив факту керування ним транспортним засобом та не повідомляв працівників поліції про те,що керувала автомобілем інша особа.

Оскільки свідок ОСОБА_2 з`явився лише через три місяці після події в суді і останній не звертався до правоохоронних органів із заявою про скоєння ним адміністративного правопорушення, приводить суд про неправдивість показань свідка, які спрямовані на уникнення ОСОБА_1 відповідальності за скоєне адміністративне правопорушення.

Таким чином, суд відхиляє показання свідка ОСОБА_2 як штучно створений доказ.

Жодні обґрунтовані підстави ставити під сумнів допустимість, достовірність та належність зібраних поліцейськими доказів відсутні. Будь-яких обґрунтованих відомостей, які б ставили під сумнів об`єктивність поліцейських у справі, суду не надано, їх зацікавленість під час провадження у справі стосовно ОСОБА_1 не встановлено, зупинка автомобіля носила законний характер,бо останній порушив вимоги ст.122 ч.1 КпАП України ,а саме при керуванні автомобілем порушив вимоги дорожнього знаку 5.16 - здійснивши рух прямо зі смугим ,яка дозволяє рух ліворуч , наслідком чого було складено постанову серії ЕНА № 4533394 від 18.04.2025 р., яка не оскаржена правопорушником.

Таким чином, суд приходить до висновку що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Положеннями ст. 277 КУпАП визначено строки розгляду справ про адміністративні правопорушення.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України» згідно з положеннями частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням п.1 ст. 6 даної Конвенції.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною 2 ст. 251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, в точній відповідності з законом.

Відповідно до пункту 2.9.а. Правил дорожнього руху України - водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до пункту 2.5. Правил дорожнього руху України - водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено, що керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке, з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», є частиною національного законодавства, зазначив, що будь - яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Частина 1 ст. 130 КУпАП передбачає настання адміністративної відповідальності за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України та МОЗ України 09 листопада2015 року № 1452/735 (в подальшому - Інструкція 1452/735) огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

За наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. Огляд на стан алкогольного сп`яніння водія транспортного засобу здійснюється поліцейськими, які мають спеціальні звання.

Перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Пунктом 27 Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

На підставі вищезазначеного, виходячи з доказів, які містяться в матеріалах справи, винність ОСОБА_1 , підтверджується протоком про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №304692 від 18.04.2025 року, результатом тесту № 2372, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відеозапису доданого до протоколу, заперечень сторони захисту, показань ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Доказів, які б спростували обставини, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, суду не надано.

Відповідно до ст. 252 КУпАП суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

При вирішенні питання про накладення адміністративного стягнення на особу, що притягається до адміністративної відповідальності, суд враховує наступне.

Відповідно до ст.1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством

Згідно ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Дослідивши адміністративний матеріал та надані докази, суд вважає доведеною вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Статтею 33 КУпАП передбачено, що при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Згідно ст. 34 КУпАП обставин, що пом`якшують адміністративну відповідальність за адміністративне правопорушення, судом не встановлено.

Згідно ст. 35 КУпАП обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, судом не встановлено.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу правопорушниці, зважаючи на те, що ч. 1 ст. 130 КУпАП визначено безальтернативне стягнення, суддя вважає, що для виправлення ОСОБА_1 , а також з метою запобігання вчиненню нових правопорушень, буде доречним застосувати, щодо нього адміністративного стягнення у межах закону, який він порушив, у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

За таких обставин, відповідно до ст. 40-1 КУпАП та ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суддя вважає необхідним стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

Керуючись ст.ст. 9, 23, 33-35, 40-1, ч. 1 130 , 245, 251, 252, 283-284, 287-291 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Піддати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, та підлягає сплаті за наступними реквізитами:

Отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/21081300

Код отримувача (код ЄДРПОУ): 37993783

Номер рахунку (IBAN): UA0026001

Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП)

Код класифікації доходів бюджету: 21081300

Призначення платежу: «адміністративний штраф у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху».

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір, що становить 605 гривень 60 копійок та підлягає сплаті за наступними реквізитами:

Отримувач коштів: ГУК у м.Києві/Соломян.р-н/22030101

Код отримувача /код ЄДРПОУ/ 37993783

Р/Рахунок отримувача: UA0026010

Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП)

Код класифікації доходів бюджету: 22030106

Призначення платежу: «Судовий збір».

У разі несплати правопорушником штрафу у вищевказаний строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в поряду, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постановив про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу зазначений у постанові про стягнення штрафу.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з моменту винесення до Київського апеляційного суду через Солом`янський районний суд міста Києва.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя А.М. Педенко