Справа № 304/263/25 Провадження № 3/304/297/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 серпня 2025 року м. Перечин

Суддя Перечинського районного суду Закарпатської області Гевці В.М.,

за участі секретаря судового засідання Гарайдич Р.А.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,

його представника Мицянки А.М.,

розглянувши матеріали, які надійшли з відділення поліції № 1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

У С Т А Н О В И Л А:

30 січня 2025 року о 23 годині 10 хвилин у с. Зарічево на автодорозі Н-13 водій ОСОБА_1 керував мотоциклом з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах з порожнини рота, не чітка вимова та нестійка хода. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки та в лікаря нарколога водій відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат Мицянка А.М. просив провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 цього Кодексу за відсутністю складу адміністративного правопорушення, при цьому посилаючись на обставини, викладені у раніше поданому клопотанні про закриття справи про адміністративне правопорушення.

ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримав позицію свого представника.

Заслухавши їх пояснення, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя прийшла до такого висновку.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Так, суддя встановила, що не дивлячись на невизнання своєї вини ОСОБА_1 , наявність в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, стверджується дослідженими та перевіреними у судовому засіданні доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 134242 від 22 вересня 2024 року, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 3102899 від 22 вересня 2024 року, а також відеоматеріалами відносно ОСОБА_1 , які не викликають у судді сумніви та узгоджуються між собою.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001.

Відповідно до п. 2.5 Постанови Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року «Про Правила дорожнього руху» водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

У пункті 1.9 Правил дорожнього руху встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Стаття 130 КУпАП передбачає відповідальність, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Таким чином, дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковано за ч. 1 ст. 130 КУпАП як відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Щодо поданого представником ОСОБА_1 адвокатом Мицянкою А.М. письмового клопотання про закриття справи про адміністративне правопорушення, в якому він просить закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, суд зазначає наступне.

Так, зі змісту клопотання вбачається, що ОСОБА_1 не визнає себе винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки поліцейські, які оформляли матеріали, не роз`яснили йому його права, передбачені Конституцією України та КУпАП. Також зазначив, що огляд водія повинен пройти у випадку коли поліцейський встановить ознаки сп`яніння водія, однак у цьому випадку поліцейські відразу пропонували водієві пройти огляд, при цьому не повідомивши йому підстави такого проведення, а саме наявність відповідних у ОСОБА_1 ознак сп`яніння.

Стосовно аргументу про нероз`яснення прав ОСОБА_1 .

На переконання суду, сутнісне значення має не формальна відсутність підпису про ознайомлення із ст. 268 КУпАП, а те, чи особа фактично мала можливість реалізувати свої процесуальні права і чи завдало це порушення рішенню про суть справи. Верховний Суд неодноразово наголошував: процесуальні порушення підлягають виправленню лише тоді, коли вони спричинили неправильне вирішення справи; формальні недоліки, які не позбавили особу реальної можливості захисту, не є підставою для автоматичного скасування.

Під час розгляду цієї справи судом ознайомлено ОСОБА_1 із правами, що передбачені ст. 268 КУпАП, надано можливість ознайомитися з матеріалами, дати пояснення, заявити клопотання та долучити докази. Більше того, ОСОБА_1 скористався юридичною допомогою адвоката, аргументи якого вислухані судом. Отже, гарантія ст. 268 (забезпечення права на захист) виконана формальний недолік усунуто в судовому засіданні. На цій підставі заперечення про «нероз`яснення прав» є необґрунтованим і підлягає відхиленню.

Стосовно твердження про відсутність ознак сп`яніння

Законодавчо закріплено перелік характерних ознак алкогольного (наркотичного) сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, тремтіння пальців тощо). Поліцейський має право проводити огляд за наявності таких підстав. Так, з відеозапису, що є в матеріалах справи, встановлено, що ОСОБА_1 відкрито каже: «Но пиво я випив» що є фактичним визнанням вживання алкоголю. Одночасно з матеріалів відео та протоколу видно констатацію працівника поліції про видимі ознаки (зокрема, почервоніння очей, запах з порожнини рота), що відповідає переліку ознак Інструкції. Поєднання власне висловлювання особи про вживання алкоголю та спостережувані зовнішні ознаки утворює об`єктивну підставу для звернення із вимогою пройти огляд у встановленому законом порядку.

Стосовно заперечення адвоката про те, що « ОСОБА_1 злякався, бо поліцейські його таранили»

Так, з матеріалів відеозапису встановлено, що ОСОБА_1 не зупинився на законну вимогу поліції та продовжував рух на мотоциклі тобто вчиняв активні дії, спрямовані на уникнення контакту з поліцією. Така поведінка не відповідає поведінці особи, яка набула раптового страху й через це відмовилась від проходження огляду навпаки, відсутність зупинки та продовження руху свідчать про умисний намір уникнути огляду.

Крім того, Правила дорожнього руху зобов`язують водія зупинитися на вимогу працівника поліції та пройти медичний огляд у встановленому порядку; відсутність «страху» як юридичної підстави для невиконання такої вимоги прямо не передбачена. У разі наявності факту перешкоджання з боку поліцейського захисник повинен був надати конкретні докази (наявність погроз, тілесних ушкоджень тощо); таких непідтверджених загальних тверджень недостатньо, коли на відео видно іншу поведінку. Більше того, з відеозапису подій вже у відділенні поліції під час оформлення матеріалів видно, що ОСОБА_1 розпитує працівників поліції про те, чи можливо відразу сплатити штраф, працівники поліції, у свою чергу, роз`яснюють, що справу буде розглянуто судом; відповідають також і на інші запитання ОСОБА_1 . Жодних дій, які б свідчили про тиск на ОСОБА_1 , судом не встановлено.

Отже, доводи захисника про те, що дії працівників поліції спричинили «страх» у ОСОБА_1 є непереконливими з огляду на наявне відео, тому вони підлягають відхиленню.

Відтак, вказані аргументи розцінюється суддею як спосіб захисту, що має на меті уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

За таких обставин, встановлюючи наявність адміністративного правопорушення в діях особи, щодо якої складено протокол, та даючи оцінку фактичним даним, наявним в матеріалах справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суддя вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, повністю доведена дослідженими в судовому засіданні доказами.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Крім того суддя враховує, що відповідно до практики Європейського суду рішення у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства», від 29.06.2007 року, зазначено, що особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Отже, керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння не може вважатись малозначним правопорушенням, оскільки зазначені дії наражають оточуючих на небезпеку.

Таким чином, врахувавши тяжкість та обставини вчинення правопорушення, особу правопорушника, суддя вважає за доцільне накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП сплаті підлягає також судовий збір у розмірі встановленому п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI від 08.07.2011.

Тому, керуючись статтями 36, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,

П О С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Призначити йому адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави (отримувач ГУК у Закар.обл./Закарп.обл./21081300, код отримувача (ЄДРПОУ) 37975895, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), номер рахунку (IBAN) UA0007001, призначення платежу: адміністративний штраф у сфері забезпечення дорожнього руху, код 21081300) в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому виразі становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що штраф має бути сплачений не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а у разі несплати штрафу у зазначений строк постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби у порядку, передбаченому ст. 308 КУпАП. У порядку примусового виконання постанови стягується подвійний розмір штрафу, а також витрати на облік правопорушення, розмір яких визначається Кабінетом Міністрів України.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави (отримувач: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код отримувача (ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача казначейство України (ЕАП), номер рахунку (ІВАN) UA0026001, призначення платежу: «Судовий збір на користь держави», код 22030106) 605 (шістсот п`ять)гривень 60 копійок судового збору.

Постанова в справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником до Закарпатського апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову, протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя:Гевці В. М.