ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2025 року суддя Солом`янського районного суду міста Києва Кравчено Я.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Києві матеріал про адміністративне правопорушення, який надійшов з Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Педенки, Житомирської області, українця, громадянина України, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , офіцера резерву 35 запасної роти ВЧ НОМЕР_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

10.11.2022 наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №285 капітана 2-го рангу ОСОБА_1 призначено на посаду старшого помічника начальника оперативного відділення штабу військової частини НОМЕР_1 .

05.06.2025 наказом командира військової частини (по стройовій частині) № 170 підполковника по мобілізації ОСОБА_1 старшого помічника начальника оперативного відділення штабу призначено на посаду офіцера резерву 35 запасної роти військової частини НОМЕР_1 .

Встановлено, що підполковник ОСОБА_1 будучи військовослужбовцем, відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України зобов`язаний свято та непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки, бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, бути хоробрим і дисциплінованим, не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців.

Частиною 2 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту, посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Згідно з вимогами ст. 45 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України за вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Приписами ст. 15 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що військовослужбовці за вчинення військових адміністративних правопорушень несуть відповідальність, передбачену главою 13-Б Кодексу України про адміністративні правопорушення, за умови, якщо ці правопорушення не тягнуть за собою кримінальну відповідальність.

Відповідно до ст. 9 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548?XIV (далі - Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України), військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно зі ст. 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України на військовослужбовців покладаються загальні обов`язки, зокрема, свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України.

Відповідно до ст. 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, a також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Згідно зі ст. 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України внутрішній порядок досягається, зокрема глибоким розумінням, свідомим і неухильним виконанням військовослужбовцями обов`язків, визначених законами України та військовими статутами Збройних Сил України.

Водночас, в порушення наведених вище вимог законодавства, чітко знаючи та розуміючи зміст покладених на нього обов`язків з військової служби, проте діючи всупереч зазначеним обов`язкам, підполковник ОСОБА_1 будучи військовою службовою особою, допустив недбале ставлення до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду, при наступних обставинах.

01.03.2025 наказом командира військової частини НОМЕР_1 №579 (з адміністративно - господарської діяльності) призначено службове розслідування за фактом втрати військового майна, яке закріплене за гранатометником 2 відділення охорони 3 взводу охорони 12 роти охорони 4 батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 солдатом ОСОБА_2 внаслідок обстрілу противником позицій 12 роти охорони 4 батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 в районі виконання бойового завдання 24.03.2024.

Проведення службового розслідування відповідно до зазначеного наказу доручено старшому помічникові начальника оперативного відділення штабу НОМЕР_1 підполковнику ОСОБА_1 .

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 579 від 01.03.2025 підполковник ОСОБА_1 зобов`язаний до 17 год 00 хв 31.03.2025 подати командиру військової частини НОМЕР_1 на затвердження акт службового розслідування та проєкт наказу про результати службового розслідування встановленим порядком для прийняття рішення.

Однак, з рапорту начальника штабу - заступника командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 від 23.06.2025 встановлено, що під час перевірки стану проведення службових розслідувань у військовій частині НОМЕР_1 було виявлено факт неподання на підпис командиру військової частини НОМЕР_1 актів службових розслідувань та проектів наказів командира військової частини НОМЕР_1 про їх результати підполковником ОСОБА_1 , а саме наказ командира військової частини НОМЕР_1 про призначення службового розслідування № 579 від 01.03.2025.

Відповідно до Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 № 608 Зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13.12.2017 за № 1503/31371 (далі - Порядок проведення службового розслідування у ЗСУ) службове розслідування це комплекс заходів, які проводяться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, а також встановлення ступеня вини особи (осіб), чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення.

Відповідно до пункту 3 розділу ІІІ Порядку проведення службового розслідування у ЗСУ службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування (далі - особи, які проводять службове розслідування).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 №579 від 01.03.2025, встановлено строк проведення службового розслідування до 17 год 00 хв 31.03.2025

Днем початку службового розслідування вважається день видання наказу про його призначення. Днем закінчення службового розслідування вважається день надання командиру (начальнику), який призначив службове розслідування, акта службового розслідування та матеріалів на розгляд, визначений в наказі про призначення службового розслідування.

Відповідно до пункту 8 розділу ІІІ Порядку проведення службового розслідування у ЗСУ особи, які проводять службове розслідування, відповідають за всебічність, повноту, своєчасність та об`єктивність його проведення, додержання законодавства України, а також за нерозголошення інформації, яка стосується службового розслідування.

Згідно із пунктом 13 розділу ІІІ Порядку проведення службового розслідування у ЗСУ службове розслідування має бути завершено протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). В окремих випадках цей строк може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більше ніж на один місяць.

Загальний строк службового розслідування не може перевищувати двох місяців.

В своїх письмових поясненнях заступник командира 35 запасної роти військової частини НОМЕР_1 старший лейтенант ОСОБА_4 повідомив, що 01.03.2025 наказом командира військової частини НОМЕР_1 №579 (про призначення службового розслідування) підполковнику ОСОБА_1 доручено проведення службового розслідування за фактом втрати військового майна, яке закріплене за гранатометником 2 відділення охорони 3 взводу охорони 12 роти охорони 4 батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 солдатом ОСОБА_2 внаслідок обстрілу противником позицій 12 роти охорони 4 батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 в районі виконання бойового завдання 24.04.2024, у зв`язку з чим повинен був до 17 год 00 хв 31 березня 2025 року подати командиру військової частини НОМЕР_1 на затвердження акт службового розслідування та проєкт наказу про результати службового розслідування встановленим порядком для прийняття рішення.

Однак, підполковник ОСОБА_1 зазначене не виконав, чим вчинив військове адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

Крім того повідомляє, що підполковник ОСОБА_1 01.03.2025 був ознайомлений з відповідним наказом про призначення службового розслідування.

В своїх поясненнях письмових офіцер резерву 35 запасної роти військової частини НОМЕР_1 підполковник ОСОБА_1 повідомив, що 01.03.2025 наказом командира військової частини НОМЕР_1 №579 (про призначення службового розслідування) йому доручено проводення службового розслідування за фактом втрати військового майна, яке закріплене за гранатометником 2 відділення охорони 3 взводу охорони 12 роти охорони 4 батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 солдатом ОСОБА_2 внаслідок обстрілу противником позицій 12 роти охорони 4 батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 в районі виконання бойового завдання 24.04.2024, у зв`язку з чим повинен був до 17 год 00 хв 31 березня 2025 року подати командиру військової частини НОМЕР_1 на затвердження акт службового розслідування та проєкт наказу про результати службового розслідування встановленим порядком для прийняття рішення.

Однак, враховуючи службову завантаженість та перебування на лікуванні в період проведення службового розслідування, не зміг провести службове розслідування в зазначений командиром військової частини НОМЕР_1 строк.

Таким чином підполковник ОСОБА_1 , внаслідок особистої недисциплінованості та безвідповідальності порушив вимоги пункту 13 розділу ІІІ Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, а саме порушення строків проведення службового розслідуван, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення - недбале ставлення військової службової особи до обов`язків військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.

В судове засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 не з`явився, направив до суду клопотання про розгляд справии за його відсутності та звільнення від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП. Клопопотання мотивовано наступним. 02.03.2025, через сильні болі в нозі звернувся до лікаря травматолога та в подальшому 06.03.2025 через травму ним було подано рапорт про наданння відпустки. Після відпустки він продовжував виконувати обов`язки за посадою. ОСОБА_1 вважає вчинене адміністративне правопорушення малозначним, оскільки наказом командира військової частни НОМЕР_1 № 1675 від 23.06.2025 наказ командира про призначення службового розслідування № 579 визнано таким, що втратив свою чинність. Цим же наказом проведення вказаного службового розслідування доручено іншому військовослужбовцю, що на його думку підтверджує, що вчинене ним діяння не становить суспільної небезпеки та не вплинуло на загальний стан дисципліни у частині. До клопотання долучено рапорт про надання щорічної відпустки терміном 10 днів та фотознімки нижніх кінцівок.

В судовому засіданні прокурор Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону Килівник Я.О. просив визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, а саме: у недбалому ставленні до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.

До суду надійшли також письмові пояснення представника військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 , відповідно до яких зазначено, щшо військовослужбовець ОСОБА_1 до цього часу не провів службове розслілдування в порушення вимог наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 01.03.22025 № 579. Вказана бездіяльність ОСОБА_1 демонструє негативний приклад для інших військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 , підриває атворитет командування та негативно впливає на стан військової дисципліни у військовій частині.

Вислухавши думку прокурора, дослідивши письмове клопотання особи, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , письмові пояснення представника ВЧ НОМЕР_1 , матеріали справи про адміністративне правопорушення в їх сукупності та взаємозв`язку: протокол про вчинення адміністартивного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-5 КуПАП від 24.06.2025 № 44, пояснення ОСОБА_1 від 24.06.2025, пояснення ОСОБА_4 від 24.06.2025, рапорт від 23.06.2025, витяг з наказу командира ВЧ НОМЕР_1 № 285 ВІД 10.11.2022, витяг з наказу командира ВЧ НОМЕР_1 від 05.06.2025 № 170, витяг з наказу командра ВЧ НОМЕР_1 від 01.03.2025 № 579, службову характеристику ОСОБА_1 , медичну хараткеристику ОСОБА_1 , суд дійшов до висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністартивного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП доведена в повному обсязі.

Так, частиною 2 ст. 172-15 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду, що тягне за собою накладення штрафу від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешт з утриманням на гауптвахті на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Особливий період діє в Україні від 17 березня 2014 року, після оприлюднення Указу Президента України від 17 березня 2014 року N 303/2014 "Про часткову мобілізацію".

Президент України відповідного рішення про переведення державних інституцій на функціонування в умовах мирного часу не приймав.

Крім того, відповідно до Указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року.

Аналізуючи вказані обставини та наявні в матеріалах справи докази, суд вважає доведеною вину ОСОБА_1 , як військової службової особи, в недбалому ставленні до військової служби в умовах особливого періоду, що свідчить про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, та іншими.

Відповідно до ст. 252 КУпАП суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

При вирішенні питання про накладення адміністративного стягнення на особу, що притягається до адміністративної відповідальності, суд враховує наступне.

Відповідно до ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством

Згідно ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Що стосується клопотання ОСОБА_1 про звільнення його від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП, суд, з урахуванням наявних матеріалів справи та обставин вчинення адміністративного правопорушення, не знаходить підстав для прийняття такого рішення з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

При цьому у кожному конкретному випадку суд має вирішувати питання про визнання діяння малозначним, виходячи з того, що його наслідки не представляють суспільної небезпеки, не завдали або не здатні завдати значної шкоди суспільним або державним інтересам, правам та свободам інших осіб.

Відповідно до наказу командира ВЧ НОМЕР_1 від 01.03.2025 № 579, ОСОБА_1 доручено провести службове розслідування за фактом втрати військового майна іншим військовослужбовцем ВЧ НОМЕР_1 , за обставин, викладених в наказі. Строк проведення службового розслідування встановлено до 31.03.2025.

Доводи ОСОБА_1 про винесення командиром ВЧ НОМЕР_1 наказу від 15.07.2025, яким проведення даного службового розслідування доручено іншому військовослубовцю вказаної ВЧ, а відтак малозначність вчиненого праовпорушення, не можуть слугувати підставою для визнання правопорушення малозначним.

Так, матеріали справи не містять та ОСОБА_1 суду не наданно відомостей, які б свідчили про свідоме спрямування дій останннього на виконання зазначеного наказу від 01.03.2025 та його невиконання з об`єктивних підстав.

Натомість, протягом тривалого періоду часу з 01.03.2025 по 15.07.2025 ОСОБА_1 не вчинено дій, спрямованих на проведення службового розслідування, що свідчить про стійке недбале ставлення до військової служби.

Посилання ОСОБА_1 на те, що останній перебував у відпустці в зв`язку з необхідністю лікування отриманої травми ноги, не є об`єктивною обставиною, що унеможливила виконання зазначеного вище наказу, оскільки така відпустка була надана терміном 10 днів, та до завершення службового розслідування залишався значний проміжок часу.

Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самою особою, що притягується до адміністративної відповідальності, так і іншими особами (ст. 23 КУпАП).

З огляду на вищевикладені обставини, суд дійшов висновку, що застосування такого заходу як усне зауваження не буде достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети виховного впливу, відтак, клопотання ОСОБА_1 про застосування до нього положень ст. 22 КУпАП задоволенню не підлягає.

Статтею 33 КУпАП передбачено, що при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ст. 34 КУпАП обставин, що пом`якшують адміністративну відповідальність, судом не встановлено.

Відповідно до ст. 35 КУпАП обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, судом не встановлено.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, суд дійшов висновку про необхідність накладення на ОСОБА_6 адміністративного стягненняв межах санкції ч. 2 ст. 172-15 КУпАП у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Згідно п. 12 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків.

Оскільки ОСОБА_1 є військовослужбовцем, вчинив правопорушення під час проходження військової служби, тому він підлягає звільненню від сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 33-35, ч. 2 ст. 172-15, 221, 283-284, 287-291 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти на нього адміністративне стягненню у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Звільнити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від сплати судового збору на підставі п. 12 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через 15-ть днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніше як через 15-ть днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України.

Документ, що підтверджує сплату штрафу, або його копія не пізніше трьох робочих днів після закінчення вказаного строку, повинна бути надіслана правопорушником до суду, який виніс постанову про накладення цього штрафу.

У разі несплати правопорушником штрафу у вищевказаний строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в поряду, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постановив про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу зазначений у постанові про стягнення штрафу.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з моменту винесення до Київського апеляційного суду через Солом`янський районний суд міста Києва.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Cуддя Я.В. Кравченко