Справа № 133/1354/25
Провадження № 33/801/786/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Гуменюк О. О.
Доповідач: Стадник І. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

01 серпня 2025 рокум. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Стадник І.М., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 25 червня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 5 статті 126 КпАП України,

ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

встановив:

Постановою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 25 червня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 статті 126 КпАП України та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2 400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 років.

Не погодившись із судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу та події адміністративного правопорушення.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом порушено його право на захист, оскільки суд розглянув справу без його участі та належного повідомлення. Вказує, що ним та адвокатом подавались клопотання про відкладення розгляду справи з різних причин, проте суд призначаючи наступне судове засідання, не узгоджував дату із захисником.

Крім того, до апеляційної скарги додано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, з посиланням на те, що про розгляд справи апелянт не знав, а оскаржувана постанова отримана ним 02 липня 2025 року.

Згідно з статтею 289 КпАП України апеляційний суд має право поновити строк оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення в разі наявності поважних причин пропуску зазначеного строку з боку особи, яка оскаржує постанову суду першої інстанції.

Розглянувши клопотання про поновлення строку, враховуючи те, що апелянт дійсно не був присутній в судовому засіданні, в якому було винесено оскаржуване судове рішення, з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, суд вважає за необхідне поновити апелянту строк на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин.

ОСОБА_1 , повідомлений в установленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання, до суду не з`явився, про причини неявки не повідомив, а тому суд дійшов висновку, що його неявка відповідно до вимог ч. 6 ст. 294 КУпАП не перешкоджає розгляду апеляційної скарги.

Захисник адвокат Макаренко О.О. вимоги апеляційної скарги підтримав, просив закрити провадження у справі в зв`язку з тим, що суд першої інстанції розглянув справу з порушенням прав його підзахисного, а станом на час розгляду справи апеляційним судом закінчилися строки притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що така не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог статей 245, 251, 252, 280 КпАП України суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Положення ст. 7 КпАП України передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 9 КпАП України адміністративне правопорушення (проступок) - це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свобод громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 23 КпАП України передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Статтею 251 КпАП України встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №304938 від 19.04.2025, водій ОСОБА_1 19.04.2025 о 00 год. 01 хв. на трасі М-21, 244 кілометр, що в межах с. Махнівка, Хмільницького району, Вінницької області, керував транспортним засобом BMW 640І, номерний знак НОМЕР_1 , не маючи права керування транспортними засобами, чим повторно протягом року вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП та порушив пункт 2.1. а. правил дорожнього руху .

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Крім того, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 №305006 від 19.04.2025 водій ОСОБА_1 19.04.2025 о 03 год. 36 хв. на трасі М-21, 252 кілометр, що в межах Хмільницького району, Вінницької області, керував транспортним засобом BMW 640І, номерний знак НОМЕР_1 , не маючи права керування транспортними засобами, чим повторно протягом року вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП та порушив пункт 2.1. а. правил дорожнього руху .

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до диспозиції частин 2, 3, 4 ст. 126 КУпАП, передбачено відповідальність за:

- керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом;

- керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами;

- керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Відповідальність за ч. 5 ст. 126 КУпАП наступає за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, зокрема, керування транспортним засобом особою, яка не має відповідних документів на право керування таким транспортним засобом або не пред`явила їх для перевірки, або стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Так, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, згідно з вимогами ст. 245 КУпАП, об`єктивно з`ясував та дослідив всі обставини справи і докази у ній та дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини та наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Такий висновок суду підтверджується зібраними по справі доказами, зокрема: протоколами про адміністративне правопорушення від 19.04.2025; рапортами поліцейських від 19.04.2025; копією постанови від 01.10.2024 серії ЕНА №3173215; довідкою інспектора ГАП, довідкою про адміністративну практику щодо ОСОБА_1 , відеозаписом події, яким суд районного суду дав належну оцінку в своїй постанові, з чим погоджується і апеляційний суд.

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, на думку апеляційного суду, суд першої інстанції обґрунтовано визнав їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки такі докази містять фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП.

Ці докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою.

Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що справа розглянута судом першої інстанції в порушення вимог ст. 268 КпАП України без участі правопорушника та неналежного повідомлення його та захисника про розгляд справи.

Так, матеріалами справи встановлено, що судові засідання в ній призначались неодноразово, зокрема, на 19.05.2025, 26.05.2025, 04.06.2025, 09.06.2025, 16.06.2025, 20.06.2025, 23.06.2025, 24.06.2025 та 25.06.2025, при цьому відповідно до довідок про доставку повідомлення у додаток Вайбер, відповідно до поданої ОСОБА_1 заяви (а.с. 4, 26), такі повідомлення направлялись порушнику завчасно 28.04.2025 на 19.05.2025 (а.с. 12), 22.05.2025 на 26.05.2025 (а.с. 16), 27.05.2025 на 04.06.2025 (а.с. 44), 04.06.2025 на 09.06.2025 (а.с. 48), 11.06.2025 на 16.06.2025 (а.с. 53, 54), 16.06.2025 на 20.06.2025 (а.с. 57,58), 20.06.2025 на 23.06.2025 (а.с. 67,68).

Водночас на кожне повідомлення про дату та час судового засідання особою, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисником Макаренком О.О. подавались клопотання та заяви про відкладення розгляду справи з різних підстав: для ознайомлення з матеріалами справи, у зв`язку з хворобою, двічі про направлення справи до іншого суду, у зв`язку з відпусткою, через зайнятість в інших судових процесах тощо.

У поданих суду першої інстанції клопотаннях та заявах захисник Макаренко О.О. вказував на те, що суд повинен узгодити із дату наступного призначення справи до розгляду.

Апеляційний суд наголошує, що згідно з процесуальним законодавством, суд має призначати дату судового засідання, враховуючи строки, встановлені законом, а також обставини конкретної справи.

Відповідно до ч.1 ст. 277 КпАП України справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

Отже, суд самостійно визначає дату судового засідання, але в межах встановлених законом строків.

Учасники справи можуть звертатися до суду з клопотанням про призначення дати засідання з урахуванням їхніх можливостей, але суд не зобов`язаний його задовольняти та узгоджувати дати судових засідань з учасниками справи, при цьому суд має забезпечити, щоб розгляд справи відбувався у розумні строки, особливо якщо це сприятиме ефективному розгляду справи та уникненню затягування.

Подаючи клопотання про відкладення розгляду справи з проханням погодити дату наступного судового засідання, захисник Макаренко О.О. не вказував на можливі (вільні) дати, з тим, щоб суд міг урахувати їх при призначенні слухання.

Крім того, стаття 268 КУпАП не містить імперативної заборони розглядати справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст. 126 КУпАП, у відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

На суд покладається обов`язок повідомити особу про дату, час та місце судового розгляду і на думку апеляційного суду суд першої інстанції в даній справі виконав цей обов`язок повністю.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, сторона, яка обізнана про судовий розгляд, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

За таких обставин, враховуючи безпосередню обізнаність ОСОБА_1 та його захисника про судовий розгляд адміністративної справи в у Козятинському міськрайонному суді Вінницької області, про що свідчать, зокрема, і зміст повідомлень ОСОБА_1 суду, його належне повідомлення про попередні судові засідання, та беручи до уваги загальнодоступність інформаційних відомостей щодо місця і часу розгляду справи, враховуючи, що відповідно до ст. 286 КУпАП присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за ч.5 ст. 126 КУпАП, не є обов`язковою, суд першої інстанції забезпечив право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, постати перед судом і надати свої пояснення, проте останній таким правом не скористався.

Таким чином, судом першої інстанції виконані вимоги ст. 268 КУпАП, тому доводи апелянта про неможливість розгляду справи у його відсутність є необґрунтованими.

Відсутність ОСОБА_1 при розгляді справи судом першої інстанції не позбавила його можливості надати необхідні докази своєї невинуватості апеляційному суду, однак таких доказів не надано, а посилання в апеляційній скарзі на нез`ясування судом першої інстанції тієї обставини, хто ж конкретно керував транспортним засобом, спростовуються матеріалами справи, зокрема, відеозаписами, з яких чітко видно, що після зупинки транспортного засобу працівниками поліції, саме ОСОБА_1 перебував за кермом авто, й не міг пояснити відсутність у нього посвідчення водія, чи хоча б надати його паперову чи електронну копію для перевірки.

Оскільки матеріали справи містять докази, що узгоджуються між собою і не викликають суперечностей у їх відповідності фактичним обставинам справи, тобто є належними, допустимими і достатніми для підстав вважати, що в діях ОСОБА_1 наявна вина у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КпАП України.

Порушень вимог КпАП України які б стали підставою для скасування чи зміни по суті правильного винесеного судом рішення апеляційним судом не встановлено. Підстави для закриття провадження по справі відсутні.

Апеляційний суд відкидає доводи апеляційної скарги про те, що перед останнім судовим засіданням ОСОБА_1 нібито був заявлений обґрунтований відвід судді, а відтак справу розглянуто неповноважним складом суду.

При цьому апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідна заява правомірно повернута керівником апарату суду ОСОБА_1 24.06.2025 в зв`язку з тим, що її подано без підписання ЕЦП. Відповідно клопотання захисника про підтримання заяви про відвід було безпредметним, так як відповідну заяву не було подано з дотриманням встановлених в суді правил.

Систематичні неявки ОСОБА_1 в судові засідання, в тому числі без поважних причин, оскільки неможливість явки захисника не звільняє від обов`язку явки до суду саму особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідчить про намагання ОСОБА_1 затягнути розгляд справи і в такий спосіб уникнути відповідальності в зв`язку зі спливом строків застосування стягнення.

При цьому апеляційний суд підкреслює тяжкість вчиненого ним правопорушення, а також ту обставину, що воно вчинене ним двічі впродовж однієї доби, і повторно протягом року після притягнення до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом без посвідчення водія відповідної категорії, що підтверджує свідоме й систематичне нехтування ОСОБА_1 встановленими правилами.

За таких обставин та з урахуванням положень статей 268, 294 КпАП України апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 статті 126 КпАП України, а відтак постанову Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 25 червня 2025 року слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись статтями 251, 268, 289, 294 КпАП України, Суд,-

постановив:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 25 червня 2025 року .

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 25 червня 2025 року - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя І.М. Стадник