Дата документу 06.08.2025
Справа № 334/5489/25
Провадження № 3/334/2017/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 серпня 2025 року суддя Дніпровського районного суду міста Запоріжжя Фетісов М.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

за участю: ОСОБА_1 та його захисника адвоката Новікова І.О.,

встановив:

23.06.2025 о 23.18 годині у м. Запоріжжя, вул. Зачиняєва, 85, ОСОБА_1 керував транспортним засобом Nissan Leaf, державний номерний знак НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запал алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку із застосуванням спеціального технічного приладу Alcotest Drаger 6820 та в медичному закладі у лікаря-нарколога відмовився на місці зупинки. Від керування транспортним засобом відсторонений шляхом його паркування без порушення Правил дорожнього руху. Про повторність попереджений. Чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 у судовому засіданні вину в інкримінованому йому правопорушення не визнав. Пояснив, що керував транспортним засобом Nissan Leaf, державний номерний знак НОМЕР_2 . Незаконно був зупинений поліцейськими. Біля магазину перебував разом зі знайомим. Поліцейські його наздогнали. Поліцейська роз`яснила йому ознаки алкогольного сп`яніння. Відмовився від проходження огляду за допомогою спеціального технічного приладу Alcotest Drаger 6820, оскільки не довіряв поліцейським. На пропозицію поліцейських пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння відмовився, оскільки у його машині були пасажири. Він пропонував проїхали до медичного закладу з пасажирами, але поліцейські відмовилися. Самостійно поїхав на Сєдова. Знову зупинили інші поліцейські. Продув Alcotest Drаger 6820, результат 0%.

Також ОСОБА_1 подав письмове заперечення, в якому зазначив, що він зі своєю дружиною поїхали до його матері ОСОБА_2 , яка є інвалідом II група з діагнозом цукровий діабет, так як кожного дня робить їй укол. На зворотному шляху заїхали до магазину АТБ придбати продукти, по дорозі зустріли сусіда, який також їхав додому, та він вирішив його підвезти приблизно о 23.45 годині. Його автомобіль був зупинений співробітниками поліції. З відеозапису вбачається, що поліцейські знаходяться біля магазину та відстежують водіїв, що виходять з магазину, а потім їх здоганяють та зловживають своїм службовим становищем, безпідставно вимагають пройти огляд на стан алкогольного та наркотичного сп`яніння. На питання про причину зупинки поліцейський посилався на п. 3 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» а саме: 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення. Після отримання інформації від поліцейського щодо причини зупинки, ним були заявлені вимоги, а саме надати докази у вигляді інформації, що відповідає до ч. 3 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію», а саме: поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті так і не були надані, у зв`язку з чим вищезазначені вимоги поліцейського були незаконні, що порушують норми Конституції України та Закону України «Про національну поліцію», проігнорував усі його законі вимоги склала незаконний протокол. Інших постанов, або протоколів щодо порушення правил дорожнього руху з його боку поліцейським не складалися, що підтверджує факт незаконного зупинення та складання протоколу. Після довгих суперечок, поліцейський повідомив, що якщо він не бажає проходити медичний огляд, засвідчить цей факт, йому повернуть документи і він буде вільний, при цьому не ознайомили з його правами, не повідомили про початок розгляду справи, не повідомили про можливість скористатися консультацією адвоката та порушили його права на захист, а саме згідно з ч. 5 ст. 55 Конституції України. Після цієї процедури, яка викладена на відеозапису, вони повернули йому документи і вони поїхали додому. Після цього його зупинила інша патрульна машина, по той самій схемі намагалися скласти протокол, на той момент було 00.30 годин, та усі законі підстави для зупинки щодо порушення вимог комендантської години, надав поліцейським документи, виконав усі законні вимоги, пройшов тест, результат 0.00% алкоголю. Тим самим підтвердив, що не зловживав алкоголь та складений на нього протокол не відповідає дійсності. Рапорт поліцейської має формальний порядок та не відражає фактичні підстави справи. Є інвалідом III групи з діагнозом цукровий діабет і йому заборонено вживати алкоголь, тому що відразу після вживання у нього піднімається цукор у крові і становиться погано. Матеріали на оптичному диску підпадають під визначення електронного доказу, встановленого ст. 99 КАС України, отже копії зазначених доказів мають бути засвідчені електронним цифровим підписом або мають бути надані суду в оригіналі, що також передбачає наявність на них, серед іншого ознак цифрового підпису автора. Шляхом огляду змісту оптичного диску, на відеозаписі та фотознімку, зроблена не з зрозумілого приладу, відсутній цифровий підпис як їх автора так і особи, уповноваженої на виготовлення даних копій. Таким чином наданий суду відеозапис та фотознімок з невідомого приладу не є допустимими доказами в розумінні ст. 74 КАС України. До матеріалів справи не надано носій, на який безпосередньо здійснений запис правопорушення, який є оригіналом такого електронного доказу. Вказані докази, які інспектор поклав в основу обвинувачення, ані окремо по собі, ані в сукупності, не можуть поза розумним сумнівом свідчити про наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні порушення п. 2.5 ПДР України та інкримінованого адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Також під сумнів можливо поставити вимоги поліцейського, який незаконно зупинив транспортний засіб, вимагав пройти водія огляд на стан виявлення алкогольного та наркотичного сп`яніння, тому що вимоги поліцейського були не законні та суперечать діючому законодавству. Рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень, правова позиція Верховний Суд у справі № 524/5741/16-а зазначає, що цінність свідка полягає в його безпосередньому об`єктивному сприйнятті обставини справи за допомогою органів чуттів і відсутності юридичної зацікавленості у вирішенні справи. І саме з огляду на своє нейтральне становище людина здатна об`єктивно та правильно засвідчити події і факти так, як вони дійсно відбувалися для можливості уникнення формалізму та зловживання процесуальними правами. Суд зауважив, що на підставі показань свідків не можуть встановлюватися факти, які з огляду на закон або звичай установлюються в документах.

Захисник адвокат Новіков І.О. підтримав заперечення ОСОБА_1 .

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення від 23.06.2025 серії ЕПР1 № 370982, в якому зафіксований факт порушення ОСОБА_1 п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП;

- рапортом поліцейської;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння від 23.06.2025;

- довідкою з бази даних підсистеми «Адмінпрактика»;

- витягом з бази даних «АРМОР»;

- відеозаписом події.

Відповідно до п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Відповідно до ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного сп`яніння в інших закладах забороняється. Огляд осіб на стан алкогольного сп`яніння здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я. Огляд особи на стан алкогольного сп`яніння проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним. Направлення особи для огляду на стан сп`яніння і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Процедура встановлення факту перебування особи, що керує транспортним засобом, у стані алкогольного сп`яніння також врегульована положеннями Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103 (далі Порядок № 1103) та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція № 1452/735).

Відповідно до п. 2-4 Порядку № 1103 огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного чи іншого сп`яніння, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС. Огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Зазначені вимоги містять розділи І та ІІ Інструкції № 1452/735.

Поліцейською дотримані вказані вимоги законодавства та декілька разів було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 , у свою чергу, відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. При цьому він словесно погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я. Однак на пропозицію поліцейського проїхати до закладу охорони здоров`я на службовому автомобілі поліцейських ОСОБА_1 висловив заперечення, зазначивши, що проїде до вказаного закладу на своєму автомобілі, в якому перебувають пасажири. У подальшому ОСОБА_1 так і не вийшов зі свого транспортного засобу. Такі дії суд сприймає як відмову ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я. Вказані обставини підтверджується рапортом поліцейського та відеозаписом з бодікамери поліцейського.

Факт керування 23.06.2025 о 23.18 годині у м. Запоріжжя, вул. Зачиняєва, 85, водієм ОСОБА_1 транспортним засобом Nissan Leaf, державний номерний знак НОМЕР_2 , підтверджується рапортом поліцейської та відеозаписом події.

Відповідно до довідки з бази даних підсистеми «Адмінпрактика» ОСОБА_1 має посвідчення водія серії НОМЕР_3 від 21.10.2004.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника, дослідивши письмові та електронний докази, суддя встановив, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Nissan Leaf, державний номерний знак НОМЕР_2 , та відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суд відхиляє аргументи ОСОБА_1 про те, що поліцейські безпідставно зупинили транспортний засіб, яким він керував, які спростовуються відеозаписом події, відповідно до якого 23.06.2025 о 23.18 годині поліцейським повідомлено ОСОБА_1 про підстави зупинки транспортного засобу, передбачені п. 3 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», відповідно до такою підставою є інформація, що свідчить про причетність водія до вчинення адміністративного правопорушення. При цьому жодним нормативно-правовим актом не передбачено, що поліцейський має надати докази на підтвердження вказаних підстав, що вимагав ОСОБА_1 та пасажири від поліцейського після зупинки транспортного засобу.

Аргументи ОСОБА_1 про те, що йому не роз`яснені його права та не надана можливість скористатись допомогою адвоката також спростовуються відеозаписом події, відповідно до якого 23.06.2025 о 23.26 годині поліцейський роз`яснив ОСОБА_1 його права, передбачені ст. 268 КУпАП. При цьому ОСОБА_1 після роз`яснення його прав не скористався допомогою адвоката і відповідних клопотань не заявляв.

Аргументи ОСОБА_1 про недопустимість відеозапису події з посиланням на вимоги ст. 74 та 99 КАС України не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, відомостями та інформацією з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також іншими документами. При цьому вимоги КАС України не можуть бути застосовані судом при розгляді справ про адміністративні правопорушення з огляду на положення ст. 2 КУпАП. Крім цього суд зауважує, що відомості про технічні засоби, за допомогою яких фіксувалось адміністративне правопорушення, внесені до протоколу про адміністративне правопорушення.

З приводу аргументів ОСОБА_1 про відсутності у нього алкогольного сп`яніння, на підтвердження чого останній надав роздруківку тесту газоаналізатора ALCOTEST 6820 № ARHJ-0299 від 24.06.2025, результат 0,00%. Однак ОСОБА_1 інкриміноване адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке полягає у відмові водія від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, а не у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Враховуючи вказане ці аргументи ОСОБА_1 також відхиляються судом.

Відповідно до ст. 23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчинення нових правопорушень.

Відповідно до ст. 33 КУпАП суд при накладенні стягнення враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

ОСОБА_1 притягувався до адміністративної відповідальності, не працює, має посвідчення водія, вчинив правопорушення, що відрізняється підвищеною суспільною небезпекою, є одним із найнебезпечніших правопорушень на транспорті, при керуванні джерелом підвищеної небезпеки. Обставини, які пом`якшують чи обтяжують його відповідальність не встановлені.

З урахуванням наведеного вище та з метою невідворотності відповідальності, вважаю за доцільне застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Відповідно до статті 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст. 23, 33, 34, 130, 283, 284 КУпАП, суддя

постановив:

ОСОБА_1 притягнути до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Відповідно до вимог ст. 307, 308 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або опротестування такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або протесту без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу в зазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; та витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Запорізького апеляційного суду через Дніпровський районний суд міста Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги.

Суддя М.В. Фетісов