Справа № 344/6035/25
Провадження № 33/4808/445/25
Категорія ст.126 ч.2 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Болюк І. І.
Суддя-доповідач Васильєв
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2025 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П.,

за участю ОСОБА_1 , яка є законним представником неповнолітнього ОСОБА_2 ,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка є законним представником неповнолітнього ОСОБА_2 , на постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 01 травня 2025 року, якою

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень, стягнуто в дохід держави 605 грн. 60 коп. судового збору,

в с т а н о в и в :

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 31.03.2025 року, о 21 год. 05 хв., в м. Івано-Франківську по вул. Київська, 26, керував транспортним засобом марки ВАЗ 2107, д.н.з. НОМЕР_1 , не маючи права керувати транспортним засобом, а саме: не отримував посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив вимоги п.2.1а ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.126 КУпАП.

Не погодившись із постановою Івано-Франківського міського суду, законний представник ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить просить скасувати постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 01 травня 2025 року та прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі щодо ОСОБА_3 на підставі п.1 ст. 247 КУпАП.

Зазначає, що дане судове рішення є незаконним та постановленим з істотним порушенням вимог діючого законодавства.

Звертає увагу, що на підставі ст.. 270 КУпАП, інтереси неповнолітньої особи, яка притягається до адміністративної відповідальності мають предстати їх законні представники, зокрема батьки.

Проте, суд першої інстанції не дотримався зазначених вимог діючого законодавства, а саме розглянув справу відносно неповнолітнього без залучення законного представника та захисника.

Крім того, перед розглядом справи про адміністративне правопорушення, суд не роз`яснив неповнолітньому право мати законного представника, чим порушив його право на захист.

Вказує, що докази, зібрані працівниками поліції, слід вважати недопустимими та недостатніми. Тому що, складання протоколу відбулося без участі законного представника неповнолітнього. Крім того, у протоколі зазначені обставини. Які не підтверджуються наявними у справі доказами. Будь-яких свідків чи відеозаписів, які підтверджують керування неповнолітнім ОСОБА_2 транспортним засобом, справа не містить.

Вважає, що надані пояснення ОСОБА_2 були здійснені під тиском працівників поліції. ОСОБА_2 не має відношення до автомобіля зазначеного в протоколі, не керував ним та не вчиняв правопорушень.

Зазначає, що суд першої інстанції наклавши стягнення у виді штрафу в сумі 3400 грн. та стягнувши судовий збір, не врахував, що він є дитиною-інвалідом, вчиться у ліцеї та не має будь-яких власних доходів.

В судовому засіданні апеляційної інстанції законний представник ОСОБА_1 підтримала вимоги апеляційної скарги в повному обсязі та просила скасувати постанову суду і закрити провадження у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанову судді необхідно скасувати з наступних підстав.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

У відповідності до ст. 283 КУпАП постанова про адміністративне правопорушення повинна містити, окрім усього, опис обставин, встановлених під час розгляду справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган ( посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частина 2 статті 126 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Пунктом 2.1 а) Правил дорожнього руху установлено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Положеннями ч. 1 ст. 256 КУпАП установлено, що протокол про адміністративне правопорушення є процесуальним документом, який засвідчує факт неправомірних дій, складається за встановленою формою і повинен містити дані про місце, час вчинення, суть правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за це правопорушення.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 287129 від 31.03.2025 31.03.2025 року о 21 год. 05 хв. в м. Івано-Франківськ, вул.. Київська, 26 водій ОСОБА_2 керував тз ВАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_1 не маючи права керування таким ТЗ, а саме не отримував посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п.2.1.а ПДР, за що відповідальність передбачена ст. 126 ч.2 КУпАП. (а.с. 1).

Протокол складений уповноваженою особою інспектором 2 взводу 2 роти УПП БУПП в Івано-Франківській області старшим лейтенантом поліції Глинською І.І., із заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст. 256 КУпАП, підписаний ним та особою, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 .

Відповідно до довідки інспектора ВАП УПП в Івано-Франківській області ДПП старшого лейтенанта поліції Ломович І. станом на 01.04.2025 згідно інформаційного порталу Національної поліції України, посвідчення водія ОСОБА_2 не видавалося. (а.с. 5).

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції.

Відеозаписами зафіксовано рух транспортного засобу ВАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_2 та ознайомлення ОСОБА_2 із змістом протоколу про адміністративне правопорушення правами, які передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. ОСОБА_2 повідомили, що розгляд справи відбудеться в Івано-Франківському суді і останній власним підписом засвідчив, що ознайомлений із протоколом та отримав його копію.

Разом з тим, зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення та долученого до нього відеозапису вбачається, що працівниками поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення були істотно порушені права ОСОБА_2 , оскільки не було враховано, що останній є неповнолітнім.

Так, апеляційним судом з`ясовано, що ОСОБА_2 на час складання протоколу про адміністративне правопорушення був неповнолітнім, що зобов`язує забезпечити виконання певних гарантій, які встановлені національним та міжнародним законодавством.

Так, при здійсненні провадження про притягнення до адміністративної відповідальності особи, яка є неповнолітньою суди зобов`язані забезпечувати точне й неухильне застосування діючого законодавства, своєчасний та якісний їх розгляд, керуватися Конституцією України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, зокрема Конвенцією ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, Мінімальними стандартними правилами ООН, що стосуються відправлення правосуддя щодо неповнолітніх від 29 листопада 1985 року («Пекінські правила»), а також враховувати практику Європейського суду з прав людини.

Відповідно до абз. II і ІІІ п. «b» ч. 2 ст. 40 Конвенції про права дитини Держави-учасниці, зокрема, забезпечують, щоб кожна дитина, яка, як вважається, порушила кримінальне законодавство чи звинувачується в його порушенні, мала принаймні такі гарантії: негайне і безпосереднє інформування її про звинувачення проти неї, а у випадку необхідності, через її батьків чи законних опікунів, та одержання правової й іншої необхідної допомоги при підготовці та здійсненні свого захисту; невідкладне прийняття рішення з розглядуваного питання компетентним, незалежним і безстороннім органом чи судовим органом у ході справедливого слухання згідно із законом у присутності адвоката чи іншої відповідної особи і, якщо це не вважається таким, що суперечить найкращим інтересам дитини, зокрема, з урахуванням її віку чи становища її батьків або законних опікунів.

Мінімальні стандартні правила ООН щодо відправлення правосуддя стосовно неповнолітніх (Пекінські правила, 1985 р.) спрямовують на те, щоб кримінальні провадження щодо неповнолітніх здійснювались швидко і без будь-яких затримок; вимагають, щоб особи, які ведуть ці провадження, мали відповідну кваліфікацію; наказують поважати право неповнолітнього на конфіденційність, щоб уникнути заподіяння шкоди через непотрібну гласність; передбачають можливість закриття провадження за нереабілітуючими підставами для того, щоб обмежити негативні наслідки судового розгляду і вироку; рекомендують при виборі запобіжних заходів враховувати тяжкість, мотиви, причинив чинення злочину та особливості підлітка і виходити при цьому з принципу «мінімальної достатності».

Здійснюючи провадження щодо неповнолітніх, у кожному окремому випадку судді, суд зобов`язані зважати, що особа набуває повної процесуальної дієздатності лише з досягненням повноліття та враховувати, що національним законодавством та міжнародними договорами закріплено особливий підхід до неповнолітніх правопорушників, що зумовлює застосування інших, відмінних від тих, які застосовуються до дорослих, форм реалізації адміністративної відповідальності.

Міжнародними засадами, на яких ґрунтуються розгляд провадження щодо неповнолітніх є не тільки презумпція невинуватості неповнолітнього але і забезпечення права неповнолітнього на ефективний захист його інтересів, що передбачає обов`язкову участь захисника щодо неповнолітніх, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні правопорушення з моменту встановлення факту неповноліття, допит неповнолітнього у присутності захисника та забезпечення права батьків приймати участь у справі в якості законних представників неповнолітнього.

Так, відповідно до вимог ст. 270 КУпАП інтереси неповнолітнього мають право представляти законні представники (батьки, усиновителі, опікуни, піклувальники).

Згідно з вимогами п. 7 Мінімальних стандартних правил ООН, що стосуються відправлення здійснення правосуддя щодо неповнолітніх, право мати адвоката та право на присутність батьків є основними процесуальними гарантіями захисту прав неповнолітніх.

Крім того, при затриманні неповнолітнього його батьки або опікун негайно повідомляються про таке затримання, а у разі неможливості такого негайного повідомлення, батьки або опікун повідомляються пізніше в найкоротші можливі терміни.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Таким чином, забезпечення права на захист неповнолітньої особи при її притягненні до будь - якого виду юридичної відповідальності здійснюється шляхом обов`язково залучення законного представника.

При цьому, правовий статус неповнолітнього, як особи, що не володіє повним обсягом дієздатності, для належної реалізації права на захист потребує залучення законного представника в незалежності від наявності про це клопотання неповнолітнього.

Зокрема, необхідно враховувати, що в цілому неповнолітні за рівнем інтелектуального і вольового розвитку відстають від дорослих, а їх життєвий досвід недостатній для того, щоб вони мали можливість об`єктивно оцінювати конкретну ситуацію та вибирати лінію поведінки, яка відповідає їх інтересам та можуть помилятись у тлумаченні змісту визначення наведеної правової поведінки. Для гарантування правового захисту неповнолітніх на досудовому слідстві і в судовому розгляді законом передбачено спеціальні норми, що встановлюють особливість провадження у цих справах

Судом першої інстанції не враховані вищевказані обставини та проігнорована необхідність забезпечення мінімальних гарантій неповнолітньому правопорушнику під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляду провадження в суді.

Суд при розгляді справи, в порушення ст. 278 КУпАП, не перевірив правильність оформлення протоколу про адміністративне правопорушення щодо неповнолітньої і не врахував істотні порушення закону при його складанні.

Апеляційним судом установлено, що працівниками поліції при складанні протоколу було істотно порушені право неповнолітнього ОСОБА_2 на захист, оскільки встановивши, що останній є неповнолітньою особою поліцейський у відповідності до вимог ст. 270 КУпАП, ч. 2 ст. 33 Закону України "Про національну поліцію"був зобов`язаний забезпечити прибуття на місце події законного представника та адвоката.

Вказане порушення є істотним процесуальним порушенням права неповнолітнього ОСОБА_2 на організацію ефективного захисту, що унеможливлює посилання на сукупність досліджених доказів, які є недопустимими, оскільки були отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Таким чином, встановлені апеляційним судом обставини, свідчать про істотне порушення прав неповнолітнього під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та відсутність належних та допустимих доказів, які дозволяють встановити доведеність вини неповнолітнього у вчиненні правопорушення.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що досліджена судом сукупність доказів не дозволяє прийти до висновку поза розумним сумнівом про доведеність вини неповнолітнього ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення.

З урахуванням наведеного, приймаючи до уваги, що діючий закон про притягнення особи до адміністративної відповідальності, містить тільки одну правову підставу для визнання особи невинуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, постанову судді скасувати та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративних правопорушень.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП України провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка є законним представником неповнолітнього ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 01 травня 2025 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.126 КУпАП щодо ОСОБА_2 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду О.П. Васильєв