Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 33/4809/489/25 Головуючий у суді І-ї інстанції Бадердінова А. В.
Категорія - 130 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Олексієнко І. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.08.2025 року. м. Кропивницький

Кропивницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Олексієнко І.С.,

за участі секретаря судового засідання Степанової Д.К., особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Беспалової Н.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницький дистанційно в режимі відео конференції, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Беспалової Н.О. на постанову Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 24 червня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, інваліда ІІІ групи, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

визнано виннимза ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 24 червня 2025 року ОСОБА_2 визнаний винним за те, що він 30.11.2024 о 17 год 50 хв. в смт Смоліне по вул. Будівельників, 30, Новоукраїнського району Кіровоградської області, керував транспортним засобом «Mitsubishi ASX 1.8 АТ Invite», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення координації рухів. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, а саме за допомогою газоаналізатора Драгер №6820 на місці зупинки та в медичному закладі смт Смоліне водій відмовився. Від керування транспортним засобом відсторонений, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Своє рішення суд мотивував тим, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується наступними доказами: протоколом про адміністративне правопорушення серія ЕПР1 № 185726 від 30.11.2024; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння, а саме, огляд проведено у зв`язку з виявленими ознаками, згідно якого ОСОБА_1 відмовився; направленням на огляд транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції ОСОБА_1 , згідно якого, огляд ОСОБА_1 у медичному закладі не проводився; постановою про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №3578836, згідно з якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п. 9.2б, ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 2 ст. 122 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн; розпискою ОСОБА_3 , який зобов`язувався протягом доби не передавати автомобіль Mitsubishi, державний номерний знак НОМЕР_1 , водію ОСОБА_1 ; відеозаписами на DVD - R диску.

У поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 адвокат Беспалова Н.О. просить скасувати постанову суду як незаконну та необґрунтовану, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Свої вимоги обґрунтовує тим, що судом першої інстанції, належним чином не з`ясовано обставини щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП, а викладені в постанові висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Так, в матеріалах адміністративної справи відсутні докази вчинення ОСОБА_1 вказаного адміністративного правопорушення. Зазначає, що була порушена процедура проведення огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння. Так, працівником поліції не було складено направлення особи для огляду на стан алкогольного сп`яніння, не було складено акт огляду на стан алкогольного сп`яніння. Також, протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 185726 (копія поліції «30.11.2024 17.50 год, смт. Смоліне вул..Будівельників,30 ОСОБА_2 керував ТЗ з явними ознаками алкогольного сп`яніння». Постанова про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 3578836 (копія поліції «30.11.2024 року 18.33 год. смт. Смоліне вул..Будівельників,30 ОСОБА_2 керував ТЗ не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку про повороті», а тому протокол та постанова є недійсними.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 та висновок його захисника Беспалової Н.О., які підтримали подану апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до положень ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України»,статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»(ЄСПЛ) вказано, що стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

В апеляційній інстанції ОСОБА_1 пояснив, що дійсно він 30.11.2024 о 17 год 50 хв в смт Смоліне по вул. Будівельників, 30, Новоукраїнського району Кіровоградської області, керував транспортним засобом «Mitsubishi ASX 1.8 АТ Invite», державний номерний знак НОМЕР_1 12.06.2024 та його зупинили працівниками поліції. Під час спілкування він показав їм документи та вони запропонували пройти огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, на що він відмовився. Далі йому запропонували пройти огляд в закладі охорони здоров`я. Проте він також відмовився. У зв`язку з чим відмовився пояснити не зміг. Просив закрити адміністративне провадження, оскільки до адміністративної відповідальності притягується вперше.

Проте, перевіривши матеріали справи та дослідивши зібрані по справі докази, апеляційний суд вважає, що у відповідності до вимог ст.ст. 245, 251 КУпАП районний суд об`єктивно з`ясував всі обставини даної справи і, врахувавши досліджені по справі докази, правильно дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки останній порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України і його вина повністю підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серія ЕПР1 №185726 від 30.11.2024, направленням на огляд транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, актом огляду на стан сп`яніння, на DVD-R диску з відеофайлами, що додані до протоколу про адміністративне правопорушенняоглянутому судом, з яких очевидно, що правопорушник відмовляється від проходження огляду.

Водночас, пункт 2.5 Правил дорожнього руху України покладає на водія обов`язок на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Наведена норма не містить виключень і обставин, які б надавали водію право відмовитись від такого огляду.

Процедура проведення огляду особи на визначення стану сп`яніння регулюється вимогами ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ від 09.11.2015 № 1452/735 (далі по тексту Інструкція № 1452/735).

Як вбачається з матеріалів справи протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП та додатки до нього, складені у відповідності до вимог чинного законодавства.

Так, згідно диску, на якому міститься відеозапис, ОСОБА_1 був зупинений працівниками патрульної поліції у зв`язку з порушенням ПДР України, оскільки ним не було увімкнено покажчик повороту при зміні напрямку. Після спілкування з працівником поліції було встановлено відповідні ознаки алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 , такі як запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення координації рухів, та запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу (за допомогою алкостеру «Драгер»), на що той відмовився. Надалі працівником поліції ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я, на що той також відмовився.

Таким чином, поліцейським були встановлені відповідні ознаки алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 , що в свою чергу мало своїм наслідком законну вимогу про проходження огляду на встановлення стану сп`яніння.

Відеозаписом підтверджено, що ОСОБА_1 неодноразово запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, як на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціальних технічних засобів, так і у найближчому медичному закладі. Водію також роз`яснені наслідки відмови від проходження огляду. Проте, своєю поведінкою водій безумовно ухилився від проходження огляду на стан сп`яніння і таким діям працівниками поліції надано правильну оцінку. ОСОБА_1 роз`яснені його права, визначені ст.63Конституції та ст.268КУпАП, та ознайомлено зі змістом протоколу.

Зафіксовані відеозаписом обставини, які були здійснені поліцейським за допомогою нагрудного відеореєстратора, безумовно стосуються вчиненого правопорушення, що надає можливість повно та об`єктивно дослідити їх, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку поліцейських та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Диск із відеозаписами містить саме фіксацію адміністративного правопорушення зазначеного у протоколі про адміністративне правопорушення та джерелом доказів, які долучаються до матеріалів адміністративної справи, відповідно до вимог КУпАП.

Апеляційний суд вважає, що працівники поліції діяли в межах повноважень та у спосіб, встановлений Законом України «Про національну поліцію» та Закону України «Про правовий режим воєнного стану», з дотриманням вимог «Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану», порушень працівниками поліції вимог чинного законодавства не встановлено.

При цьому, апеляційний суд зауважує, що керування транспортним засобом водієм, який підозрюється в тому, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, створює реальну небезпеку, яка може призвести до тяжких наслідків.

Апеляційний суд відхиляє посилання апелянта на те, що постанова серії ЕНА №3578836 не може бути доказом керування транспортним засобом ОСОБА_1 через розбіжності у зазначенні часу правопорушення (18 год 33 хв) з часом правопорушення у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 185726 (17 год 50 хв), оскільки такий недолік зазначеної постанови не спростовує викладеного в ній факту вчиненого правопорушення та його фіксації.

Доводи апеляційної скарги захисника, що матеріали справи не містять відповідного направлення до закладу охорони здоров`я та акту огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції ОСОБА_1 , що є порушенням Інструкції № 1452/735, що вказує на відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є також необґрунтованими, оскільки відповідно до матеріалів справи про адміністративне правопорушення зазначене направлення та акт містяться на аркуші справи № 3,4.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що вищезазначені доводи апеляційної скарги є безпідставними та надані з метою ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, оскільки вина правопорушника повністю підтверджується матеріалами справи та дослідженими у судовому засіданні апеляційного суду доказами.

З урахуванням всіх обставин справи, в тому числі і тих, на які посилається апелянт в апеляційній скарзі, підстав для скасування постанови місцевого суду і закриття провадження по справі щодо правопорушника за відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, немає.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королвства» від 29.06.2007 р. Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди.

Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодившись нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Крім того, з урахуванням вищезазначених обставин справи, районний суд правильно обрав вид та розмір адміністративного стягнення за ч.1 ст.130 КУпАП, а саме у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік, що є мінімально можливим, як видом, так і розміром адміністративного стягнення, передбаченого санкцією статті, та за даних обставин справи, з урахуванням особи правопорушника, послужить його вихованню в дусі додержання Законів України, поваги до правил співжиття та запобігання вчиненню ним нових правопорушень.

Будь-яких порушень законодавства про адміністративні правопорушення, які б вплинули на правильність прийнятого місцевим судом рішення, та були б підставою для його скасування, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, та під час розгляду справи в суді першої інстанції, допущено не було.

Враховуючи викладене, постанова судді місцевого суду є законною і підстав для її зміни чи скасування немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Беспалової Н.О. залишити без задоволення, а постанову Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 24 червня 2025 року щодо ОСОБА_1 - без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: