П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.08.2025 м. Біла Церква

Суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Клепа Тетяна Володимирівна, розглянувши матеріали справи про адміністративні правопорушення, які надійшли з Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області, стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: в матеріалах справи не зазначено, паспорт № НОМЕР_1 виданий 14.12.2021 органом 3210,

за ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

У С Т А Н О В И В :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 856623 від 28.06.2025, 28.06.2025 о 20:50 год по АДРЕСА_2 ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство фізичного характеру стосовно малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: вилив окріп та дитина отримала опіки, чим завдав шкоди фізичному здоров`ю постраждалій особі. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 свою вину у вчиненні фізичного насильства стосовно свого малолітнього сина не визнав. Вказав на те, що він не хотів умисно завдати своїй дитині фізичного болю і не вчиняв стосовно свого сина фізичне насильство. В результаті його дій на дитину вилився окріп, але це сталося з необережності, не навмисно. 28.06.2025 він повернувся додому після зустрічі із товаришами у стані алкогольного сп`яніння і у нього з його тещею виникала сварка, під час якої він штовхнув стіл, на якому стояв чайник, він був дуже сердитий. Стіл із чайником знаходився у кімнаті дітей. Коли він штовхав стіл, то не звертав уваги на чайник. Він перевернувся і впав на дитину, молодшого сина, який отримав опіки ніжки і ліктя. У нього троє дітей, син 6 років, дівчатка 10 і 8 років. Дітей виховувала теща, він був на фронті і повернувся в кінці 2024 року, а його дружина в США. Йому не подобається як теща виховує дітей. Після того випадку діти не хочуть з ним спілкуватися. При зустрічі з ними у Службі у справах дітей, то старша дочка повідомила, що ще не готова до спілкування, середня дочка заплакала, син завжди був зі мною. На даний час теща забрала дітей, викрала їхні закордонні паспорти і поїхала до Польщі. Засуджує свою поведінку, щиро шкодує з приводу вчиненого.

В судове засідання для допиту викликалася заявниця ОСОБА_3 , однак до суду вона не прибула у зв`язку із сімейними обставинами. Натомість на електронну адресу суду надіслала письмові пояснення від 03.08.2025 із доказами до них, відповідно до яких ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є дітьми ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (її дочки), та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та її онуками. У ніч з 28.06.2025 на 29.06.2025 за адресою: АДРЕСА_1 , де проживають малолітні діти ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , їх батько ОСОБА_1 , повернувся додому в нетверезому стані. В той час, вона вийшла у двір будинку, де почула крики батька на дітей та виражання останнім в сторону дітей нецензурною лайкою з квартири. Повернувшись до квартири, вона почала захищати дітей, просити батька вести себе належним чином по відношенню до дітей, на що почула погрози у свій бік, а саме, що він її «заріже» та «вб`є», а також погрози психологічного характеру, які полягають у нецензурній лексиці у її бік. Діти почали благати батька не чіпати її, на що він перевернув стіл, на якому стояв чайник з окропом, в результаті чого хлопчик ОСОБА_7 отримав опіки 1-2 ступеню рук та ніг та був доставлений у Київську обласну дитячу лікарню № 2. Батько не вчинив жодних дій для допомоги синові, зокрема, не викликав швидку допомогу та не надав першу необхідну допомогу. Натомість взяв ножа в руки та почав погрожувати їй та дітям, що їх «поріже». Діти почали плакати, хлопчик на колінах благав батька, щоб він цього не робив. Емілія вибігла на вулицю і викликала патрульну поліцію. Батько в той час кричав, що буде «відрізати їм голови». Потім вона вибігла з квартири з іншими дітьми і почала стукати сусідам і просити про допомогу. Хлопчик перебував на стаціонарному лікуванні 3 дні з опіками 1-2 ступеня. У зв`язку із викладеним, матір`ю дітей подано заяву по поліції про вчинення кримінального правопорушення. По теперішній час, ОСОБА_10 погрожує їй засобами мобільного зв`язку та виражається по відношенню до неї нецензурною лайкою.

Суддею були досліджені додані до протоколу про адміністративне правопорушення письмові докази: форма оцінки ризиків вчинення домашнього насильства стосовно ОСОБА_1 від 28.06.2025, відповідно до якої рівень небезпеки кривдника середній; терміновий заборонний припис стосовно кривдника ОСОБА_1 від 28.06.2025 відповідно до якого йому на протягом трьох діб заборонено в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою.

Також суддею були дослідженні письмові докази, надіслані на електронну адресу заявницею ОСОБА_3 , а саме: заяву представника ОСОБА_6 адвоката Павлецької М.А. до Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області від 03.07.2025 про вчинення злочину; скріншоти переписки з мобільного телефону з абонентом Alex Sokol; копії матеріалів перевірки по повідомленню ОСОБА_3 № 36747, 36748 від 28.06.2025, які містять копію довідки інспектора Білоцерківського РУП ГУНП від 01.07.2025 про результати проведення перевірки інформації, викладеної у повідомленні ОСОБА_3 та інші документи, які були додані до протоколу про адміністративне правопорушення; повідомлення заступника начальника Білоцерківського РУП ГУНП на ім`я адвоката М. Павлецької від 08.07.2025 про розгляд адвокатського запиту.

Копії інших документів, надісланих ОСОБА_3 на адресу суду суддею не досліджувалися, оскільки останні є неналежної якості, тобто є нечитабельними.

Заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши письмові докази, суддя дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складуадміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст.173-2 КУпАП з огляду на наступне.

Так, згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено відповідальність.

Частиною 1 ст. 256 КУпАП передбачено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: відомості про особу, яка притягається до відповідальності, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 254 КУпАП одним із завдань провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Відповідальність за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП настає за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Частиною 2 ст. 173-2 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого чч. 1. 2 ст. 173-2 КУпАП виражається в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконанні захисного припису особою, стосовно якої він винесений, непроходженні корекційної програми особою, яка вчинила насильство в сім`ї (матеріальний склад).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Фізичне насильство це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.

Таким чином, обов`язковим елементом суб`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2, є умисел.

За змістом ст.10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Таким чином, під домашнє насильство, зокрема фізичного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, підпадають лише такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється завдається шкода фізичному здоров`ю члена сім`ї.

У провину ОСОБА_1 ставиться вчинення домашнього насильства фізичного характеру стосовно малолітнього сина ОСОБА_2 , а саме: вилив окріп та дитина отримала опіки.

Як встановлено з письмових пояснень ОСОБА_3 , надісланих на адресу суду, ОСОБА_1 погрожував в її бік фізичною розправою, що він її «заріже» та «вб`є», а також виражався на її адресою нецензурною лайкою. В ході таких дій він перевернув стіл, на якому стояв чайник з окропом, в результаті чого хлопчик ОСОБА_7 отримав опіки 1-2 ступеню рук та ніг та був доставлений у Київську обласну дитячу лікарню № 2.

Таким чином, із письмових пояснень ОСОБА_3 , яка була очевидцем події, слідує, що в той момент, коли ОСОБА_1 перевернув стіл на якому стояв чайник окропом, який вилився на дитину, його активні дії психологічного характеру були спрямовані саме проти неї, а не проти його малолітнього сина ОСОБА_2 . Вказану обставину ОСОБА_1 визнав у судовому засіданні та пояснив, в ході з`ясування відносин з тещею, будучи у розгніваному стані він перевернув стіл, але в жодному разі він не хотів облити свого сина окропом, і не вчиняв це умисно.

Будь-яких інших доказів на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 умисних дій фізичного характеру стосовно свого сина ОСОБА_2 , матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять.

Отже, судом встановлено, що жодних умисних, активних дій фізичного характеру стосовно свого малолітнього сина, які були спрямовані на завдання шкоди його фізичному здоров`ю ОСОБА_1 не вчиняв. Наслідки у виді опіків рук та ніг малолітньої дитини настали внаслідок необережних дій її батька, які він не передбачав, але повинен був і міг передбачити.

За викладеного, вказані у протоколі про адміністративне правопорушення обставини не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а відтак вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, а саме його об`єктивна та суб`єктивна сторона.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Отже, провадження у справі стосовно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП необхідно закрити за відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Виходячи з викладеного, керуючись ст. 221, п. 1 ст. 247, ст.ст. 283, 284КУпАП та відповідно до ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В :

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

Суддя Тетяна КЛЕПА