ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 537/2077/25 Номер провадження 33/814/762/25Головуючий у 1-й інстанції МАРТИШЕВА Т. О. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2025 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Обідіна О.І.,

за участю секретаря Дороженка Р.Г.,

Захисника-адвоката Щепілова О.В.,

розглянувши в судовому засіданні у м. Полтава, в режимі відеоконференції, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Щепілова Олександра Володимировича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 03 липня 2025 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 03 липня 2025 року визнано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою АДРЕСА_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддано стягненню у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 605,60 грн. судового збору.

Згідно з постановою судді, 27.03.2025, об 11:59 год. в м. Кременчук, по вул. Шевченка, 37/26, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом Hyundai Sonata, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, різка зміна забарвлення шкіряного покрову обличчя. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестеру Драгер чи в медичному закладі відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції захисник Щепілов О.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та закрити провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Вказує, що встановлені судом обставини ґрунтуються на припущеннях, а висновки є упередженими.

Звертає увагу, що суд встановив вину ОСОБА_1 на підставі протоколу, який було складено працівником поліції, яка не бачила рух ТЗ, не зупиняла авто з ОСОБА_1 , а прибула на місце значно пізніше та складала протокол без належних доказів факту керування.

Вважає, що покази свідка - працівника поліції ОСОБА_2 надані в судовому засіданні є неправдивими та мають бути оцінені критично.

Під час розгляду справи в апеляційному суді захисником було долучено постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 31.07.2025, якою було скасовано постанову ЕНА №4365466 від 27.03.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП. При цьому апеляційною інстанцією було встановлено, що постанова про притягнення особи до відповідальності не містить інформації про фіксацію правопорушення технічним засобом, що нівелює доказове значення наданого відповідачем відеозапису.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Згідно ч.7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вважаю, що суддя суду першої інстанції в даному випадку наведених вище вимог законодавства дотримався в повному обсязі.

Висновки суду першої інстанції щодо доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, за яке він підданий адміністративному стягненню, за обставин викладених у постанові, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам провадження та підтверджуються доказами, які були досліджені під час судового розгляду та оцінені судом у відповідності до вимог статті 252 КУпАП.

Зокрема такими доказами по справі є:

протокол серії ЕПР1/283033 складений 27.03.2025 про адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 , в зв`язку з відмовою останнього від проходження огляду на стан сп`яніння,

акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з записом про відмову від проходження огляду,

направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння;

рапорт працівника поліції;

записи з бодікамер працівників поліції.

Зазначені докази в своїй сукупності містять фактичні дані про подію скоєного правопорушення та не були спростовані притягнутим та його захисником.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги необхідно зазначити, що викладені в ній обставини не спростовують висновків районного суду та не містять підстав, які виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення в розумінні положень п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

При цьому, апеляційним судом не встановлено обставин , які б свідчили про упередженість висновків суду першої інстанції як про це стверджує апелянт.

Так, за нормативним визначенням ст.130 ч.1 КУпАП адміністративна відповідальність настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, ознаками об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є зокрема свідома відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У п.2.5 Правил дорожнього руху України зазначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Як вбачається з долучених до справи відеозаписів з бодікамер працівників поліції, наряд поліції прибув за викликом до іншого наряду у двір багатоповерхівки, де відбувалося спілкування поліцейського з ОСОБА_1 з приводу порушення останнім ПДР.

Саме під час такого спілкування у ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння - запах алкоголю з порожнини рота, різке забарвлення шкіряного покрову, поведінка, що не відповідає обстановці (12:24 год).

На пропозицію пройти огляд на стан сп`яніння на місці за допомогою алкотестеру чи в закладі охорони здоров`я, водій ОСОБА_1 відмовився. При цьому працівником поліції було роз`яснено наслідки відмови у вигляді складання протоколу за ст. 130 КУпАП та можливе позбавлення права керування судом на рік з накладенням штрафу в сумі 17000 грн.

Відмова ОСОБА_1 від проходження огляду стала підставою для складання протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Як вже зазначено вище, адміністративна відповідальність за ст.130 КУпАП настає в разі якщо особа керувала транспортним засобом і вже надалі за наявності обґрунтованої підозри про перебування у стані алкогольного сп`яніння, відмовилась від проходження медичного огляду на стан такого сп`яніння.

Таким чином, принципового значення мають докази, які доводять факт керування особою транспортним засобом.

В даному випадку, апелянт критично оцінює зібрані по справі докази та вважає, що судом першої інстанції їм надана невірна правова оцінка.

Зокрема, ставиться під сумнів в якості допустимого доказу покази допитаного в судовому засіданні працівника поліції ОСОБА_2 , які на думку захисника мають бути оцінені критично, оскільки є неправдивими.

Надаючи оцінку вказаним доводам апелянта апеляційний суд зауважує наступне.

Так, з наданих відеозаписів вбачається, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 було зупинено у дворі багатоповерхівки з огляду на порушення останнім ч. 2 ст. 122 КУпАП, в зв`язку з чим складено відповідну постанову, яка в подальшому була скасована судом апеляційної інстанції.

Після зупинки авто, працівник поліції рухається до дверей водія, але змінює напрямок і підходить до передніх пасажирських дверей, які відчиняються, а на передньому пасажирському сидінні перебуває чоловік, особу якого в подальшому було встановлено як ОСОБА_1 .

На питання поліцейського «Чому ви стрибаєте з сидіння на сидіння?», ОСОБА_1 відповів «Я не стрибав». При цьому записи відеокамер не фіксують наявність інших осіб в авто, в тому числі і на водійському сидінні, що свідчить про наявність в салоні транспортного засобу лише однієї особи - ОСОБА_1 .

Після повідомлення ОСОБА_1 про причину зупинки не ввімкнення показчиків повороту, останній сказав «Видайте мені протокол. Я пішов додому».

Після приїзду інспектора ОСОБА_2 та під час спілкування з нею, ОСОБА_1 попросив « ОСОБА_3 ви мене попередити за це порушення », маючи на увазі не ввімкнені показчики поворотів при заїзді на прибудинкову територію.

Вказані відеозаписи, які долучені до матеріалів справи та є належними доказами та в повній мірі доводять факт керування ОСОБА_1 автомобілем.

В подальшому, саме під час спілкування з водієм ОСОБА_1 , в останнього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння та запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння. Відмова водія свідчить про порушення п. 2.5 ПДР та є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП.

Скасування апеляційним адміністративним судом постанови за ч. 2 ст. 122 КУпАП не свідчить про неправомірність дій працівників поліції під час виявлення правопорушення за ст. 130 КУпАП та не спростовує вчинення ОСОБА_1 вказаного правопорушення.

Оскільки ознаки алкогольного сп`яніння були виявлені працівником поліції ОСОБА_2 та озвучені водію, як і пропозиція на проходження огляду, саме остання і склала протокол на ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Підстав для відхилення зазначених пояснень в якості належного та допустимого доказу по справі - не має.

Таким чином, під час апеляційного перегляду по справі не встановлено порушень працівниками поліції вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп`яніння, наявність яких могла свідчить про безпідставне притягнення ОСОБА_1 до відповідальності.

За вказаних обставин, наявними у справі доказами в їх сукупності спростовуються доводи апеляційної скарги про невчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Адміністративне стягнення на правопорушника накладено з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП, за своїм видом і розміром є справедливим, відповідає розміру вчиненого правопорушення, особі порушника та ступеню його вини, є необхідним і достатнім для його виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником так й іншими особами.

Порушень законодавства, які ставили-б під сумнів законність судового рішення в ході апеляційного розгляду не встановлено.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить висновку, що постанова судді про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Щепілова Олександра Володимировича, який діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 03 липня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.І. Обідіна