ПОСТАНОВА

Справа № 285/1996/25

провадження у справі 3/0285/1121/25

05 серпня 2025 року м. Звягель

Суддя Звягельського міськрайонного суду Житомирської області Сташків Т. Г.,

за участі ОСОБА_1 , захисника Шепети Р. Л.,

розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли від Звягельського РВП ГУНП в Житомирській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Єгипту, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),

УСТАНОВИВ:

14.04.2025 року від Звягельського РВП ГУНП в Житомирській області до суду надійшли адміністративні матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Захисник в судовому засіданні клопотав про закриття провадження у справі за відсутністю у діях його довірителя складу та події адміністративного правопорушення. ОСОБА_2 підтримав позицію захисника.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , захисника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Згідно п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок проходження огляду на стан сп`яніння регламентовано Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженого наказом МВС та МОЗ 09.11.2015 року № 1452/735 (Далі Інструкція…).

Відповідно до п. 3 Інструкції... ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Також п.п. 6, 7 встановлено, що огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

Судом встановлено, що ОСОБА_2 05.04.2025 року о 23 год. 39 хв. по вул. Анни Ярославни у м. Звягель керував автомобілем Mitsubishi lancer, р.н.з НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів тіла, виражене тремтіння пальців рук), від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та проведення такого огляду у медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Винність ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих правопорушень підтверджується даними, зазначеними у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №292066 від 06.04.2025 року, а також долученими відео з нагрудних камер двох поліцейських та реєстратора патрульного автомобіля.

Ознайомившись із вказаними відеодоказами суд виснує, що працівниками поліції у достатньому обсязі виконано приписи ч. 2 ст. 251 КУпАП та доведено, що ОСОБА_2 у день та час, зазначений у протоколі, керував транспортним засобом Mitsubishi lancer, р.н.з НОМЕР_2 .

Вказане підтверджується як відеозаписом з реєстратора патрульного автомобіля, де зафіксовано рух автомобіля, на якому при виконанні маневру повороту праворуч увімкнувся спочатку покажчик правого повороту, а потім лівого, та відеозаписом з нагрудної відеокамери, де зафіксовано, що ОСОБА_2 сидить за кермом автомобіля Mitsubishi lancer, р.н.з НОМЕР_2 , та протягом всього спілкування з працівниками поліції (близько години) жодного разу не висловлює заперечень, що він не керував транспортним засобом.

Також на факт керування ОСОБА_3 автомобілем Mitsubishi lancer, р.н.з НОМЕР_2 , вказує текст постанови від 06.04.2025 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП, оскільки останній подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті, але відразу вимкнув та увімкнув інший, хоч рухався в одному напрямку та водій транспортного засобу не надав посвідчення водія відповідної категорії (а. с. 8).

Вказана постанова набрала законної сили, ОСОБА_3 не оскаржувалась, зі слів захисника, лише з огляду на той факт, що останній пізно звернувся за правовою допомогою, пропустивши строк на її оскарження.

Також на відео з нагрудних відеокамер зафіксовано, що ОСОБА_4 працівниками поліції повідомлено, що вони вбачають у нього ознаки алкогольного сп`яніння та пропонують пройти огляд. Працівник поліції дістає прилад Драгер, проте ОСОБА_2 категорично відмовляється пройти огляд на стан сп`яніння, мотивуючи тим, що працівники поліції не показали йому відео, де зафіксовано порушення ним вимог ПДР, що могло слугувати підставою для зупинення транспортного засобу.

Коли працівники поліції показали відеозапис з відеореєстратора патрульного автомобіля, ОСОБА_2 не вважає вказане порушенням та відмовляється надати працівникам поліції своє посвідчення водія.

Суд наголошує, що відеозаписи з відеореєстраторів патрульних є безперервними, один із них триває близько години.

Діалог між водієм та працівниками поліції з таким змістом повторюється неодноразово, тому вказану поведінку суд трактує як свідоме невиконання водієм транспортного засобу вимоги п. 2.5 ПДР щодо проходження медичного огляду з метою встановлення стану сп`яніння на вимогу поліцейського.

Позицію захисника, що ОСОБА_2 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння, суд трактує як його суб`єктивну оцінку відеозапису, долученого до справи.

Суд погоджується із зауваженнями захисника, що на відео не зафіксовано оголошення змісту протоколу ОСОБА_4 , пропозиції отримання його копії та відмови останнього від її отримання.

Проте суд враховує, що законодавець не передбачає обов`язкової фіксації таких процесуальних дій на відео, тому відсутні підстави ставити під сумнів вчинення таких дій працівниками поліції.

Зауваження захисника про відсутність законних підстав для зупинки працівниками поліції Сархана Ріада суд сприймає критично, оскільки така позиція повністю спростовується змістом постанови від 06.04.2025 про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП, а також відповідає інформації, яка зафіксована на відео.

Однією з підстав закриття провадження у справі захисник називає позбавлення його довірителя можливості користуватися послугами перекладача.

Також у судовому засіданні захисником Сархана Ріада подано клопотання про забезпечення його послугами перекладача, оскільки він не володіє мовою, якою ведеться судочинство.

Судом неодноразово у справі оголошувалась перерва (шість разів) з метою, щоб ОСОБА_2 зміг скористуватися послугами перекладача, однак він не зміг знайти перекладача.

З метою реалізації прав громадянина Арабської Республіки Єгипту на участь у судовому засіданні перекладача постановою суду зобов`язано посольство Арабської Республіки Єгипту забезпечити явку перекладача з української на арабську мови. Також з метою економії процесуального часу роз`яснено можливість участі перекладача у судовому засіданні у режимі відеоконференції.

Проте постанова суду посольством Арабської Республіки Єгипту була проігнорована.

Суд погоджується із зауваженнями захисника, що протокол про притягнення ОСОБА_5 до адміністративного відповідальності складено без участі перекладача та справа у суді про вирішення питання про притягнення останнього до адміністративної відповідальності розглянута лише за участю захисника без присутності перекладача, проте суд у межах наданих повноважень повною мірою сприяв для всебічного захисту прав ОСОБА_1 .

При вирішенні справи по суті судом враховано, що ОСОБА_2 тривалий час проживає на території України, з травня 2023 року має посвідку на постійне проживання в Україні, має зареєстроване місце проживання.

Також суд оцінює зафіксоване на відео спілкування ОСОБА_1 з працівниками поліції, де останній вільно веде з ними діалог, вимагає надати йому докази вчинених ним порушень, погоджується дути у Драгер та здавати кров у лікарні за умови, якщо працівники поліції доведуть незаконність його дій, не заперечує, щоб вони забрали автомобіль. Також вказує, що покажчик повороту був включений ним помилково, це не є суттєвим порушенням, а посвідчення водія він працівникам поліції не надавав, вони протиправно записали дані про його посвідчення водія із власних джерел. Одночасно ОСОБА_2 повідомляє, що не розуміє українську мову. Просить говорити англійською. Говорить, що розуміє мову на 20 %, потім, що розуміє на 50 %.

Аналізуючи наведені обставини суд доходить переконання, що позиція останнього про нерозуміння української мови є дещо перебільшеною, способом захисту з метою уникнення відповідальності за вчинене.

Інші зауваження захисника щодо тексту протоколу про медичний огляд на місці зупинки, тощо, не спростовують винність дій ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого правопорушення.

При цьому суддя враховує, що, як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (§§ 29-30 рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року у справі «Руїз Торіха проти Іспанії», заява № 18390/91). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Seryavin and others v. Ukraine, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відтак суддя оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до переконання, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність ОСОБА_1 , судом не встановлено.

При визначенні виду та розміру адміністративного стягнення суд враховує всі обставини справи в їх сукупності, особу ОСОБА_1 , та накладає стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що буде достатнім для виконання завдань провадження у справі про адміністративні правопорушення та необхідним для здійснення виховного впливу на порушника.

Підстави для застосування іншого, більш м`якого або суворого стягнення, відсутні.

Також відповідно до вимог ст. 40-1 КУпАП у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення судовий збір сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись статтями 27, 33-36, 40-1, 130, 245, 280, 283, 284 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИЛА :

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Штраф підлягає сплаті на р/р UA0006001, , МФО 899998, код класифікації доходів бюджету 21081300, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), отримувач коштів: ГУК в Житомирській області/Житомирська обл.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу в вищезазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп. судового збору (р/р UA0026001, , МФО 899998, код класифікації доходів бюджету 22030106, отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, Казначейство України (ЕАП).

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Звягельський міськрайонний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Т. Г. Сташків