Справа № 717/1922/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2025 року суддя Кельменецького районного суду Чернівецької області Туржанський В.В., розглянув справу про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.204-1 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , непрацюючого.

ВСТАНОВИВ:

06 липня 2025 року о 15 годині 45 хвилин у міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення „Росошани, що знаходиться на території Дністровського району Чернівецької області, громадянин України ОСОБА_1 здійснив спробу незаконного перетину державного кордону з Молдови в Україну без відповідних документів, що не дають право на перетин Державного кордону України, а саме на паспортний контроль пред`явив паспорт громадянина Ізраїлю ОСОБА_2 , тим самим порушив вимоги п.2 Правил перетинання державного кордону громадянами України затверджений ПКМУ №57 від 27 січня 1995 року в редакції ПКМУ від 25 серпня 2010 р. № 724, ст.2 Закону України „Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадянами України.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився. У матеріалах справи наявна заява ОСОБА_1 у якій він просить розглянути справу за його відсутності, вину в скоєнні правопорушення передбаченого ч.1 ст. 204-1 КУпАП визнає.

Дослідивши матеріали справи, вважаю, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є громадянином України.

Згідно ст.12 Закону України „Про державний кордон України пропуск осіб, які перетинають державний кордон України, здійснюється органами Державної прикордонної служби України за дійсними документами на право в`їзду на територію України або виїзду з України.

Документами, що дають право громадянину України на виїзд з України і в`їзд в Україну згідно ст.2 Закону України „Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадянами України є: 1) паспорт громадянина України для виїзду за кордон; 2) дипломатичний паспорт; 3) службовий паспорт; 4) посвідчення особи моряка; 5) посвідчення члена екіпажу; 6) посвідчення особи на повернення в Україну (дає право на вїзд в Україну).

Аналогічні норми закріплені у Постанові Кабінету Міністрів України №57 від 27.01.1995 року „Про порядок перетину Державного кордону України громадянами України.

За статтею 4 Конституції України в Україні існує єдине громадянство. Принцип єдиного громадянства означає, зокрема, що громадянин України не може мати громадянства іншої держави. Зазначений висновок міститься у постанові Верховного Суду у справі № 990SCGC/8/25 від 05 червня 2025 року

Згідно до ч.5 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.2 Закону України „Про громадянство в Україні діє принцип єдиного громадянства згідно якого, якщо громадянин України набув громадянство (підданство) іншої держави або держав, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України.

Виходячи з вищевказаних норм, з огляду на принцип єдиного громадянства (п.1 ч.1 ст.2 Закону України „Про громадянство), ОСОБА_1 будучи громадянином України, вступивши у вказані правові відносини, а саме при в`їзді на територію України у пункті пропуску на паспортний контроль мав би пред`явити один з документів, який передбачений ст.2 Закону України „Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадянами України, який відповідно дає право громадянину України на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Проте, при спробі перетину кордону ОСОБА_1 не пред`явив відповідний документ, який надає право на перетин Державного кордону України, громадянам України. При цьому він при в`їзді в Україну в пункті пропуску для автомобільного сполучення „Росошани, пред`явив паспорт на ім`я громадянина Ізраїлю ОСОБА_2 , який в даному випадку, йому, як громадянину України, не дає право на перетин Державного кордону України.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 204-1 КУпАП, полягає у перетинанні або спробі перетинання Державного кордону України будь-яким способом, поза пунктами пропуску через Державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України, без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади, а суб`єктивна сторона даного правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.

З огляду на викладені обставини, в судовому засіданні достовірно встановлено, що громадянин України ОСОБА_1 здійснив спробу перетину Державного кордону України без відповідних документів, які надають право на перетин кордону громадянами України, які передбачені ст.2 Закону України „Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадянами України.

Таким чином, у діях ОСОБА_1 , є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.204-1 КУпАП, оскільки, в судовому засіданні достовірно встановлено, що він здійснила спробу перетину Державного кордону України, без відповідних документів.

При вирішенні питання щодо необхідності накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 , враховуючи характер і конкретні обставини вчиненого правопорушення, яке не призвело до настання будь-яких наслідків, враховуючи відсутність обтяжуючих обставин, вік ОСОБА_1 , суд приходить до висновку, що вчинене адміністративне правопорушення, з урахуванням вищевикладених обставин, хоча формально і містить ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП, однак у зв`язку із своєю малозначністю не являє собою великої суспільної небезпеки на час його вчинення, у зв`язку із чим, вважаю за необхідне звільнити ОСОБА_1 на підставі ст. 22 КУпАП від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням.

Згідно ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Відповідно до ч. 2 ст. 284 КУпАП постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження, передачі матеріалів на розгляд громадської організації чи трудового колективу або передачі їх прокурору, органу досудового розслідування, а також при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст. 22, 280, 283, 284 КУпАП суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.204-1 КУпАП закрити у зв`язку із малозначністю допущеного правопорушення.

Звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності у зв`язку із малозначністю вчиненого правопорушення і обмежитись щодо неї усним зауваження.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Чернівецького апеляційного суду через Кельменецький районний суд Чернівецької області.

С У Д Д Я: