Справа № 490/4652/25 Головуючий у першій інстанції Демінська О.І.
Провадження № 33/812/332/25 Доповідач апеляційного суду Лівінський І.В.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

іменем України

31 липня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Лівінського І.В.,

з секретарем судового засідання Носіковим І.М.,

за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , його захисника Когіна А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою

захисника Когіна Андрія Валерійовича

на постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від 08 липня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік,

в с т а н о в и в :

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 07 червня 2025 року серії ЕПР1 №353974, 07 червня 2025 року о 00 год. 35 хв., в м. Миколаєві, в районі буд. № 2 по вул. 2 Екіпажній водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом «BMW X5», номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі водій відмовився, згідно висновку КНП МОЦПЗ МОР № 770 від 07 червня 2025 року, чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, (далі ПДР), за що передбачена адміністративна відповідальність за частиною 1 статті 130 КУпАП.

У судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, вказав, що від огляду на стан алкогольного сп`яніння не відмовлявся, приладу Драгер на місці зупинки не було в наявності, тому він поїхав у медичний заклад, де згодився здати сечу для дослідження, але поряд були поліцейські і йому фізіологічно було важко здавати аналізи, тому написали, що не було фізіологічної потреби. Також вказав, що йому не надавалося письмове направлення до медичного закладу.

Постановою Центрального районного суду м. Миколаєва від 08 липня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та на нього накладене адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Вирішено питання про судовий збір.

Не погодившись із вказаною постановою суду, захисник ОСОБА_1 Когін А.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати, а провадження закрити, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Апелянт вважає, що постанова є незаконною та необґрунтованою, такою, що не відповідає вимогам норм матеріального та процесуального права.

Захисник Когін А.В. зазначає, що в матеріалах справи відсутнє направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння, що свідчить про те, що поліцейський у встановленому законом порядку не направляв водія у заклад охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння, що є визначальною підставою для прийняття рішення про відсутність у діях водія складу адміністративного правопорушення та закриття справи.

Суд, ухвалюючи оскаржуване рішення взагалі не надав оцінки доводам особи, а саме відсутність письмового направлення, як це передбачено пунктами 8, 12 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачених Наказами Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі Інструкція 1452).

Замість цього суд, зазначив тільки, що згідно з пунктом 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відеозаписом, підтверджується, що працівники поліції пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, на що він відмовився, вказавши на бажання проходити огляд у медичному закладі. В подальшому після доставлення ОСОБА_1 до медичного закладу з метою проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, останній повідомив лікаря, що не бажає продувати прилад Драгер у медичному закладі та не згодний на відібрання у нього зразків крові, а згодний лише на відібрання у нього сечі, хоча і не говорив про те, що відмовляється від проходження медичного огляду, проте своєю поведінкою унеможливив проведення медичного огляду, ухилившись від проходження будь-яких стадій такого огляду у медичному закладі, в тому числі і від відібрання сечі для проведення лабораторного дослідження, мотивуючи це своєю невпевненістю в тому, що розпакований ним стакан для сечі, виданий йому лікарем, як і будь-який інший у медичному закладі, є стерильним.

Апелянт зазначає, що на відеозаписі не зафіксовано рух, зупинку транспортного засобу під керуванням водія ОСОБА_1 .

Сторона захисту вважає, встановленою відсутність належних та допустимих доказів, на підставі яких об`єктивно можна встановити факт керування водієм та його відмову після зупинки, керованим ним транспортним засобом, на підставі чого приходить до висновку про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, в зв`язку з відсутністю обов`язкової ознаки (елемента) зазначеного правопорушення - суб`єкта такого правопорушення, а саме водія транспортного засобу, або іншої особи, яка керувала транспортним засобом.

Крім того, сторона захисту критично відноситься до доказу по справі, а саме відеозапису із нагрудної камери записаного на DVD диск, посилаючись на те, що на DVD диску міститься два відеофайла, на яких не відображено як було зупинено транспортний засіб, ні особу, яка їм керувала, ні моменту роз`яснення особі прав та обов`язків, ані свідків. Тобто, поліцейським до протоколу про адміністративне правопорушення не додано відеозапис з нагрудної камери у повній мірі, який має бути безперервний.

Зазначає, що за версією інспектора, згідно відео файлу ОСОБА_1 було зупинено 06 червня 2025 року об 23:39, а відеозапис з нагрудної камери розпочинається 07 червня 2025 року об 00:37 годин, де відеозапис розмов інспектора з водієм, а це майже годину не відомо. Це свідчить про те, що відеозапис змінювався (редагувався) особою, яка копіювала відеозапис та DVD диск, що прямо заборонено Інструкцією №100.

Враховуючи те, що доданий до протоколу відеозапис на DVD диску змінювався або редагувався, а тому існують сумніви в автентичності оригіналу, у зв`язку із чим доданий до протоколу відеозапис вважає неналежним та недопустимим доказом по справі.

Вважає, що суду першої інстанції, не було надано належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння і відмовився від проходження огляду на визначення стану сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатору та у медичному закладі.

Також зазначає, що проходження огляду в медичному закладі пропонується поліцейським не лише усно, а шляхом вручення водієві письмового направлення на медичний огляд до закладу охорони здоров`я. У цьому письмовому направленні має бути вказано конкретний заклад охорони здоров`я, який входить до затвердженого переліку, дані про особу водія, якого направляють, точний час видачі направлення тощо. І лише у разі, якщо водій отримав письмове направлення та відмовляється від проведення медичного огляду і в закладі охорони здоров`я, тільки тоді поліцейський має право скласти протокол про адміністративне правопорушення за статтею 130 КУпАП.

У даному випадку з відеозапису не вбачається, щоб поліцейський вручав ОСОБА_1 письмове направлення на медичний огляд до закладу охорони здоров`я, відсутні відомості про таке вручення (або відмову від отримання направлення) і в матеріалах справи. Таким чином, порушення з боку ОСОБА_1 пункту 2.5 ПДР не відбулось, оскільки встановлено, що поліцейським було порушено порядок направлення водія для проходження огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. До справи не додано будь-яких доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 , тобто не зафіксовано вчинення правопорушення належними доказами. Будь-які докази про наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП відсутні. Викладені обставини виключають наявність в його діях складу адміністративного

Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно зі статтею 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Таким чином, наявні у справі докази, не підтверджують факт порушення ОСОБА_1 вимог пункту 2.5 ПДР України та відповідно наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, що є підставою для закриття провадження у справі згідно пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , його захисника Когіна А.В., переглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги з дотриманням вимог частини 7 статті 294 КУпАП, апеляційний суд дійшов такого.

За положеннями статті 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень пункту 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Невиконання вказаних вимог утворюють склад правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

Як вбачається з диспозиції частини 1 статті 130 КУпАП адміністративна відповідальність настає не тільки у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само, і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до частини 1 статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №353974 від 07 червня 2025 року, вбачається, що водій ОСОБА_1 , 07 червня 2025 року о 00 год. 35 хв., в м. Миколаєві, в районі буд. № 2 по вул. 2 Екіпажній, керував транспортним засобом «BMW X5», номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі водій відмовився, згідно висновку КНП МОЦПЗ МОР № 770 від 07 червня 2025 року, чим порушив вимоги пункту 2.5 ПДР, за що передбачена адміністративна відповідальність за частиною 1 статті 130 КУпАП. Особу встановлення з посвідчення водія НОМЕР_2 . Подія фіксувалась на камеру 471631,470982.

Від ознайомлення під підпис зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 відмовився. Від отримання копії протоколу водій також відмовився. В графі «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» зазначено, «пояснення надам в суді». (а.с.1).

У вищевказаному протоколі зазначені посада, найменування підрозділу поліції, звання та прізвище, ім`я та по-батькові особи, яка його складала, та його підпис. Також, зі змісту протоколу встановлено, що в ньому зазначено час, місце вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення. Протокол про адміністративне правопорушення містить відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Отже, вказаний протокол складений за встановленою формою з урахуванням всіх вимог, передбачених статтею 256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 7 листопада 2015 року № 1395 (далі Інструкція № 1395).

Порушень співробітниками поліції положень вказаної Інструкції при оформленні відносно ОСОБА_1 матеріалів про адміністративне правопорушення за частиною 1 статті 130 КУпАП судом апеляційної інстанції не виявлено.

Згідно з частинами 1-3 статті 266 КУпАП передбачено, що особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а також факт його відмови пройти відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, підтверджений відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції, який доданий до протоколу про вчинення адміністративного правопорушення серії ЕПР1 №353974 .

З відеозапису, що міститься на DVD диску, вбачається, що співробітники патрульної поліції із увімкненими проблисковими маячками синього і червоного кольорів наздоганяють автомобіль марки «BMW X5», номерний знак НОМЕР_1 (час відео з 23:39:16 по 23:39:37 06.06.2026). Далі із відеозапису видно, що одразу після зупинки транспортного засобу, поліцейські підійшли до автомобіля та повідомили водію причину зупинку, а саме пересування в комендантську годину.

З наданих водієм документів з застосунку Дія, було встановлено особу ОСОБА_1 . Далі, під час спілкування, поліцейський повідомив ОСОБА_1 , що бачить у нього ознаки сп`яніння. Водію було роз`яснено порядок проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та наслідки відмови від проходження огляду. На пропозицію працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 відмовився. Тоді працівником поліції було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння у найближчому медичному закладі. Після довгої розмови, ОСОБА_1 повідомив працівників поліції що має бажання пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі та в подальшому, разом із працівниками поліції поїхав до лікарні. В ході розмови ОСОБА_1 вказував, що не хоче залишати транспортний засіб із пасажиром, на що працівники поліції повідомили йому, що огляд може бути пройдено і на місці зупинки транспортного засобу, але у зв`язку із неодноразовим висловленим ОСОБА_1 бажанням проходження огляду у медичному закладі, вказали, що викличуть інший патрульний екіпаж для пасажира, який поводився неадекватно.

Також з відеозапису вбачається, що у медичному закладі водій ОСОБА_1 тривалий час не підписував надану йому лікарем згоду на проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння незважаючи на неодноразове роз`яснення йому лікарем, що такі дії можуть бути розцінені як відмова від проходження огляду. ОСОБА_1 , незважаючи на роз`яснення йому медичним персоналом порядку проходження медичного огляду на стан сп`яніння у медичному закладі, вказав, що не бажає продувати прилад, а також не згодний на відібрання у нього крові для проведення лабораторного дослідження, мотивуючи це тим, що він боїться. Погодився тільки на здачу біоматеріалу сечі. Отримавши від лікаря запаковані ємкості для здачі сечі, розпакувавши їх, сечу для проведення лабораторного дослідження протягом тривалого часу не надав, мотивуючи це тим, що він не впевнений у стерильності цих стаканчиків, що ним вказувалося неодноразово та наполегливо. На відеозаписі видно, що ОСОБА_1 навіть не намагався здати біологічний матеріал (сечу).

На неодноразові роз`яснення лікаря, про те, що усі ємкості належно запаковані, їх розпакування здійснюється особисто ОСОБА_1 , який має змогу пересвідчитись у цілісності пакування, а також на неодноразові пропозиції лікаря обрати будь-який інший стаканчик для здачі біоматеріалу, ОСОБА_1 монотонно багаторазово вказував, що в будь-якому випадку не впевнений у стерильності цих стаканів, у зв`язку із чим біоматеріал для аналізу не надає. При цьому ОСОБА_1 , який неодноразово відмовлявся від продуття приладу у медичному закладі та відібрання у нього крові, вказував, що від проходження огляду не відмовляється. Водночас, біоматеріал - сечу для проведення лабораторного дослідження так і не надав, мотивуючи це тим, що невпевнений в тому, що ємкість для сечі, в тому числі і особисто ним розпакована, стерильна.

Така поведінка ОСОБА_1 спостерігається протягом усього часу перебування у медичному закладі - протягом 01 години 16 хвилин.

Згідно висновку КНП МОЦПЗ МОР № 770 від 07 червня 2025 року заключний діагноз ОСОБА_1 встановити неможливо, в зв`язку з відмовою останнього від проведення лабораторних досліджень, посилаючись на відсутність фізіологічного бажання (а.с.5).

Така поведінка ОСОБА_1 обґрунтовано була сприйнята поліцейським як відмова від проходження огляду на стан сп`яніння, при цьому поліцейським неодноразово було роз`яснено водію про наслідки такої відмови.

Отже доводи апеляційної скарги, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду в закладі охорони здоров`я, є необґрунтованими.

Також на відеозаписі видно, що поліцейський роз`яснив водієві права та обов`язки, передбачені статтею 63 Конституції України та статті 268 КУпАП.

Події правопорушення, зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення 07 червня 2025 року, в повній мірі відображені на відеозаписах, доданих до матеріалів справи (а.с.6).

Посилання в апеляційній скарзі на те, що на DVD диску не відображено момент роз`яснення особі прав та обов`язків, спростовується вищевказаним відеозаписом, як зазначалось вище.

Необґрунтованими є доводи апелянта про те, що відеозапис є недопустимим доказом враховуючи розбіжності зафіксованого часу зупинки автомобіля з часом спілкування інспектора з водієм.

З інформації, що міститься на DVD дисках вбачається, що відеозапис події 07 червня 2025 року складається з декількох фрагментів запису: перший з яких -з відеореєстратора патрульного автомобіля, а інші з нагрудної камери поліцейського.

Всі ці відеозаписи цілком узгоджуються між собою щодо дати, часу і послідовності подій. Вони є безперервними, оскільки кожен наступний запис є продовженням попереднього запису.

Незначні неточності в фіксації часу на відеозаписах з відеореєстратора патрульного автомобіля та з нагрудних камер патрульних поліцейських апеляційний суд розцінює як помилки технічного характеру в роботі камери. Події правопорушення, зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення 07 червня 2025 року, в повній мірі відображені на відеозаписах, доданих до матеріалів справи. Тому дані неточності ніяким чином не спростовують винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, та не впливають на законність оскаржуваного судового рішення.

Вказаний відеозапис зроблений працівниками поліції з дотриманням вимог Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, яка затверджена Наказом МВС України від 18 грудня 2018 року № 1026 (далі Інструкція № 1026), в тому числі, щодо безперервності запису з моменту зупинки автомобіля, та коли працівник поліції запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, до моменту його відмови від проходження такого огляду та складання протоколу.

Даний відеозапис не викликає сумнівів щодо його достовірності та допустимості, оскільки не містить ознак фальсифікації та фабрикації.

Тому цей відеозапис є належним та допустимим доказом вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

Отже, зафіксовані на відеозаписі обставини повністю узгоджуються з даними, викладеними поліцейським у протоколі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , які об`єктивно узгоджуються між собою і з достатньою повнотою підтверджують факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом і порушення останнім вимог пункту 2.5 ПДР, чим спростовують доводи апеляційної скарги про відсутність події та складу даного адміністративного правопорушення.

Посилання апелянта на те, що на відеозаписі не зафіксовано рух, зупинку транспортного засобу під керуванням водія ОСОБА_1 , також спростовуються вищевказаними відеозаписами із відеореєстраторів патрульного автомобіля та нагрудної камери поліцейського, які беззаперечно свідчать про рух автомобіля марки «BMW X5», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням саме ОСОБА_1 . Останній не заперечував, що перебував за кермом транспортного засобу, який був зупинений працівниками поліції, не заперечував обставини керування ним транспортним засобом.

При цьому апеляційний суд вважає, що відеозйомка керування транспортним засобом особою безпосередньо перед зупинкою та вимогою працівника поліції пройти огляд на стан сп`яніння, так саме як необхідність зупинки при цьому виключно поліцейськими, не є обов`язковими відповідно до діючих положень КУпАП, а доведеність цих обставин встановлюється на підставі аналізу всіх доказів у їх сукупності.

Відсутність в матеріалах справи письмового направлення на огляд на стан сп`яніння, на яке посилається захисник в апеляційній скарзі, не може вважатись грубим порушенням вимог Інструкції № 1452 при складанні висновків щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння, оскільки розділ ІІІ Інструкції № 1452, яким врегульовано проведення огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я і оформлення його результатів, не містить такої обов`язкової підстави для складання відповідного висновку, як зазначене письмове направлення.

Доводи апеляційної скарги про те, що матеріали справи не містять належних доказів, які підтверджують наявність події адміністративного правопорушення та складу адміністративного правопорушення за частиною 1 статті 130 КУпАП, не заслуговують на увагу.

Частиною 1 статті 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Складом правопорушення є наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.

Тобто адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Об`єктом даного адміністративного правопорушення за частиною 1 статті 130 КУпАП є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а також безпеки на річковому транспорті та маломірних суднах.

Об`єктивна сторона зазначеного правопорушення виражається, зокрема у формі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан, зокрема, алкогольного сп`яніння.

Суб`єктивна сторона даного правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.

Суб`єкт адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП спеціальний - водій транспортного засобу, або інша особа, яка керувала транспортним засобом.

Отже, зафіксовані на вказаному вище відеозаписі обставини повністю узгоджуються з даними викладеними поліцейським у протоколі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , які об`єктивно узгоджуються між собою і з достатньою повнотою підтверджують факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом і порушення останнім вимог пункту 2.5 ПДР, чим спростовують доводи апеляційної скарги його захисника про відсутність події та складу даного адміністративного правопорушення.

Таким чином, сукупність досліджених в матеріалах справи доказів, а саме протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №353974 від 07 червня 2025 року, відеозапису доданого до протоколу, акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, висновку КНП МОЦПЗ МОР № 770 від 07 червня 2025 року, свідчить про доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

Ці докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою, а їх сукупність є достатньою для прийняття рішення по справі щодо ОСОБА_1 .

За такого, твердження апелянта про те, що суд першої інстанції при розгляді справи допустив неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, в ході розгляду провадження в суді апеляційної інстанції не знайшли свого підтвердження.

Таким чином, в апеляційній скарзі не наведено належних і достатніх підстав для спростування висновків суду першої інстанції, не було здобуто таких доказів і при проведенні апеляційного розгляду.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Леванте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказував, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

ОСОБА_1 реалізувавши своє право керувати транспортним засобом, погодився нести відповідальність та виконувати обов`язки згідно встановлених в Україні правових норм у сфері дорожнього руху.

Апеляційний суд вважає, що у справі, яка переглядається, дотримано судом стандарт доведення висунутого ОСОБА_1 обвинувачення у скоєнні передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП правопорушення поза розумним сумнівом. В цьому разі стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, які є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було учинено і особа, яка притягнута до адміністративної відповідальності, або відносно якої закрито адміністративне провадження з нереабілітуючих підстав, є винною у вчиненні цього правопорушення. У справі, яка переглядається, належними та допустимими доказами доведено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом та відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на вимогу працівника поліції, який підтверджений. Доказів протилежного матеріали справи не містять.

Невизнання ОСОБА_1 своєї провини в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, є способом його самозахисту, бажанням уникнути відповідальності та спростовується матеріалами справи.

Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви у об`єктивності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації чи їх неналежності, апелянтом не надано, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду.

З огляду на наведене, підстави для скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження у справі, як того просить апелянт, відсутні.

Керуючись статтями 283, 294 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника Когіна Андрія Валерійовича залишити без задоволення, а постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від 08 липня 2025 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду І.В. Лівінський