П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.07.2025 Справа №607/9795/16-п Провадження №3-в/607/42/2025

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Ломакін В.Є., розглянувши подання заступника начальника Тернопільського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Тернопільській області Мар`яни Довгополої про вирішення питань пов`язаних із виконанням постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 вересня 2016 року відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , непрацюючого, зареєстрованого та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

в с т а н о в и в :

20 червня 2025 року до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області надійшло подання Тернопільського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Тернопільській області про вирішення питань, пов`язаних з виконанням постанови відносно ОСОБА_1 , якого постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 вересня 2016 року притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді 45 годин громадських робіт.

Подання обґрунтовано необхідністю вирішення питання подальшого виконання постанови Тернопільського міськрайонного суду від 06 вересня 2016 року. Вказане обумовлено тим, що порушник тривалий час ухилявся від виконання адміністративного стягнення у вигляді громадських робіт, відбував покарання у виді обмеження волі, неможливістю вручення направлення у зв`язку із наявністю інших постанов суду про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 , які одночасно перебували на виконанні органу пробації, ухиленням порушника від явки до органу пробації, а також відмовою суду у задоволенні подання про зміну виду стягнення та вирішення питання про давність виконання судового рішення.

В судове засідання представник Тернопільського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Тернопільській області та ОСОБА_1 не з`явились, хоча належним чином повідомлявся про дату, час і місце розгляду подання.

Суд, проаналізувавши матеріали особової справи та подання органу пробації, приходить до наступного висновку.

Так, судом встановлено, що згідно постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 вересня 2016 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді 45 годин громадських робіт.

Згідно зі ст. 304 КУпАП питання, пов`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.

У відповідності до ч. 3 ст. 321-1 КУпАП у разі втрати працездатності, призову на строкову військову службу, взяття під варту, засудження до кримінального покарання у виді позбавлення або обмеження волі, або якщо невідоме місцезнаходження особи, постановою суду (судді) за поданням органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань, громадські роботи замінюються штрафом, розмір якого визначається з розрахунку, що чотири години невідбутих громадських робіт дорівнюють одному неоподатковуваному мінімуму доходів громадян.

Крім того згідно ч. 1 ст. 321-4 КУпАП у разі ухилення порушника від відбування громадських робіт постановою судді (суду) за поданням органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань, невідбутий строк громадських робіт може бути замінено штрафом або адміністративним арештом.

Орган пробації здійснює виконання постанов судів, за якими на осіб накладено адміністративне стягнення у виді громадських робіт, у відповідності до Порядку виконання адміністративних стягнень у вигляді громадських робіт та виправних робіт, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 19 березня 2013 року №474/5 (далі Порядку).

Після отримання постанови суду порушнику надсилається виклик до уповноваженого органу з питань пробації (п.3.11 Порядку).

Якщо у призначений день порушник не з`явився за викликом до уповноваженого органу з питань пробації, то на наступний день уповноважений орган з питань пробації надсилає повторний виклик. Якщо порушник не з`явився до уповноваженого органу з питань пробації після двох викликів, то уповноважений орган з питань пробації надсилає запит до відповідного територіального підрозділу Державної міграційної служби України, органу поліції з метою з`ясування факту проживання (перебування) порушника за вказаним у постанові суду місцем проживання. (п. 3.12 Порядку).

Якщо після перевірки за місцем проживання порушника встановлено, що він за цим місцем не проживає, місцеперебування його невідоме та наявні підстави, що унеможливлюють виконання постанови суду, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду, який виніс постанову, подання щодо вирішення питань, пов`язаних з виконанням постанови (п.3.16 Порядку).

Відповідно до визначеного органами місцевого самоврядування переліку об`єктів, на яких порушники відбувають громадські роботи, уповноважений орган з питань пробації у десятиденний строк з дня отримання постанови суду видає порушнику направлення на один з цих об`єктів (п.3.18 Порядку).

Щодо порушників, які ухиляються від відбування громадських робіт, уповноважений орган з питань пробації надсилає подання про заміну невідбутої частини адміністративного стягнення у вигляді громадських робіт та особову справу до суду для вирішення питання про заміну невідбутого строку громадських робіт штрафом або адміністративним арештом (п.3.22 Порядку).

З матеріалів особової справи ОСОБА_1 вбачається, що 04 жовтня 2016 року до Тернопільського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Тернопільській області надійшла на виконання постанова Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 вересня 2016 року стосовно ОСОБА_1 для виконання адміністративного стягнення у виді 45 годин громадських робіт. 14 листопада 2016 року ОСОБА_1 роз`яснено умови та порядок відбування адміністративного стягнення у виді 45 годин громадських робіт, а також правові наслідки у випадку ухилення від відбування даного адміністративного стягнення. Направлення порушнику не було вручено, оскільки в уповноваженому органі з питань пробації вже знаходились на виконанні інші постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області щодо ОСОБА_1 , який до останнього застосовано адмінстягнення у виді громадських робіт.

З 27 жовтня 2017 року ОСОБА_1 утримувався в ДУ «Чортківська УВП (№26)» на підставі ухвали Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 вересня 2017 року про скасування звільнення від покарання з випробуванням за вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 вересня 2016 року і направлення для відбування покарання у виді 1 року 12 днів обмеження волі.

З повідомлення Городоцького ВЦ (№131) вбачається, що ОСОБА_1 відбував покарання в установах виконання покарань з 25 жовтня 2017 року, в тому числі в ДУ «Городоцький виправний центр №131» з 27 листопада 2017 року (прибув з ДУ «Чортківська УВП (№26)» по 13 серпня 2018 року.

14 серпня 2018 року ОСОБА_1 з`явився до уповноваженого органу з питань пробації та надав довідку про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на невідбутий термін 3 місяці 3 дні, згідно ухвали Рівненського районного суду Рівненської області від 03 вересня 2018 року. При цьому направлення по постанові Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 вересня 2016 року ОСОБА_1 не видавалося, у зв`язку з тим, що на виконанні була постанова Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області щодо ОСОБА_1 від 29 липня 2016 року.

20 серпня 2024 року ОСОБА_1 знятий з обліку уповноваженого органу з питань пробації на підставі постанови Тернопільського міськрайонного суду від 02 липня 2024 року у зв`язку із заміною невідбутих 60 годин громадських робіт на адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави, що становить 255 грн. Одразу ОСОБА_1 за місцем проживання був направлений виклик до Тернопільського РВ на 29 серпня 2024 року, однак останній на виклик не з`явився, а тому 30 серпня 2024 року виклик надіслано повторно на 09 вересня 2024 року, однак ОСОБА_1 до органу пробації не з`явився.

10 вересня 2024 року до Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області направлено запит для здійснення перевірки факту проживання (перебування) правопорушника по АДРЕСА_1 до 23 вересня 2024 року.

Матеріали перевірки від інспектора Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області до уповноваженого органу з питань пробації надійшли 14 жовтня 2024 року. Згідно з матеріалів стало відомо, що «… 20 вересня 2024 року на момент виконання повідомлення, під час відвідування за місцем проживання гр. ОСОБА_1 був відсутній. Під час моніторингу бази ІТС ІПНП було виявлено мобільний телефон, проте на неодноразові дзвінки ніхто не відповідав. Отримати інформацію стосовно місцеперебування останнього не видалось можливим.».

14 жовтня 2024 року направлено виклик до уповноваженого органу з питань пробації на 24 жовтня 2024 року.

18 листопада 2024 року із АТ «Укрпошта» отримано повідомлення про вручення поштового відправлення, а саме 17 жовтня 2024 року.

Станом на 18 листопада 2024 р. ОСОБА_1 до відділу пробації не приходив, хоча був ознайомлений про необхідність явки до відділу пробації.

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 грудня 2024 року в задоволенні подання Тернопільського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Тернопільській області про заміну невідбутої частини адміністративного стягнення у виді громадських робіт відносно ОСОБА_1 відмовлено, роз`яснено можливість застосування аналогії закону, а саме ст. 80 КК України, яка передбачає звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

03 лютого 2025 року відділом пробації до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області направлено подання щодо вирішення питання про давність виконання судового рішення. Однак, постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 квітня 2025 року у задоволенні подання відмовлено, оскільки застосування закону про кримінальну відповідальність за аналогією заборонено.

Водночас слід зазначити, що положення КУпАП не містить поняття «строки давності виконання постанови суду про накладення адміністративного стягнення», тобто законодавцем залишено поза сферою свого регулювання питання щодо строків виконання таких постанов, створивши при цьому ситуацію безстрокового виконання такого рішення суду. Натомість, дані строки передбачені в КК України, а саме, стаття 80 регламентує звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Конституційний Суд України у пункті 3.4 Рішення від 11 жовтня 2011 року №10-рп/2011 зазначає, що з аналізу положень міжнародних актів, наведених у цьому Рішенні, не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення». У пункті 3.6 цього рішення Конституційний Суд України вказує, що відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним. У цьому ж Рішенні Конституційний Суд України поширює певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Таким чином, суд вважає за можливе в справі про адміністративне правопорушення аналогії закону, а саме норми ст. 80 КК України, яка передбачає звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Так, згідно п.1 ч.1 ст. 80 КК України, особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки, два роки у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Враховуючи наведене, суд вважає, що відповідно до принципу верховенства права давність виконання постанови судді про накладення стягнення у виді громадських робіт згідно норм КУпАП не може тривати довше, ніж давність виконання обвинувального вироку суду у кримінальному праві, у якому особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано - 2 роки у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі. Отже, строк давності виконання постанови судді про накладення стягнення у виді громадських робіт не повинен перевищувати двох років.

Згідно з ч. 3 ст. 80 КК України перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого від відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені п. п. 1-3 ч. 1 цієї статті, подвоюються.

Згідно з ч. 4 ст. 80 КК України, перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину

Отже, ст. 80 КК України застосовується у разі, якщо у встановлений законом строк вирок суду не був виконаний за умови, що засуджений не ухилявся від його відбування покарання, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності, та до закінчення строку виконання вироку не вчинив нового злочину, що є підставою для переривання строку давності.

Стаття 80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

Положення ст. 80 КК України свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

За таких обставин застосування ст. 80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України у справі N 5-324кс15 (постанова від 24 грудня 2015 року) ухилення від відбування покарання, як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку, є особливим юридичним фактом, який може бути підтверджений лише обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Редакція ч. 3 ст. 80 КК України певним чином співвідноситься зі статтями 389 та 390 цього Кодексу, оскільки ухилення від відбування покарання, про яке йдеться у ч. 3 ст. 80 Загальної частини КК, у своєму конкретному прояві відповідає складу одного із злочинів, передбачених зазначеними статтями Особливої частини КК України. Отже, роблячи висновок про ухилення особи від відбування покарання при застосуванні ч. 3 ст. 80 КК України, суд тим самим фактично визнає її винною у вчиненні нового злочину. Таке правозастосування суперечить ч. 1ст. 62 Конституції України, згідно з якою особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку та встановлено обвинувальним вироком суду.

Таким чином, вирішувати питання про зупинення строків давності виконання обвинувального вироку суду можливо лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Оскільки в матеріалах особової справи відсутні дані про ухилення ОСОБА_1 від відбування покарання, то немає підстав вважати, що перебіг строку давності зупинявся чи переривався.

Відповідно до приписів ст. 152 КВК України закінчення строків давності виконання обвинувального вироку є підставою для звільнення від відбування покарання.

Зважаючи на те, що з моменту набрання законної сили постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 вересня 2016 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.173-2 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді 45 годин громадських робіт минуло більше двох років, а тому на час розгляду подання закінчились строки давності її виконання, факт ухилення від відбування стягнення не встановлений рішенням суду, суд вважає, що наявні підстави для звільнення ОСОБА_1 від відбування адміністративного стягнення у виді громадських робіт за закінченням строків давності виконання постанови про накладення стягнення, визначені п.1 ч.1 ст. 80 КК України, а тому подання підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 303, 304 КУпАП, ст.80 КК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Подання заступника начальника Тернопільського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Тернопільській області М.Довгополої про вирішення питань, пов`язаних з виконанням постанови суду задовольнити.

Звільнити ОСОБА_1 від відбування адміністративного стягнення у виді 45 годин громадських робіт, призначеного постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 вересня 2016 року за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП у зв`язку із закінченням строків давності виконання постанови про накладення адміністративного стягнення, визначених п.1 ч.1 ст. 80 КК України.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Головуючий суддяВ. Є. Ломакін