Житомирський апеляційний суд
Справа №295/2839/25 Головуючий у 1-й інст. Костенко С. М.
Номер провадження №33/4805/598/25
Категорія ст.124 КУпАП Доповідач Григорусь Н. Й.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2025 року м.Житомир

Суддя Житомирського апеляційного суду Григорусь Н.Й., за участі: особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника адвоката Григоришина О.М., представника потерпілого адвоката Перегуди А.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Житомирі апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_2 - адвоката Перегуди Анатолія Павловича на постанову Богунського районного суду м. Житомира від 17 квітня 2025 року, якою провадження у справі за ст. 124 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрито,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Богунського районного суду м. Житомира від 17 квітня 2025 року провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закрито за відсутністю складу правопорушення.

Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, адвокат Перегуда А.П. подав апеляційну скаргу в інтересах потерпілого ОСОБА_2 , в якій просить постанову скасувати, постановити нову, якою визнати винним ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд не дав належної і об`єктивної оцінки фактичним обставинам справи та наявним доказам, не врахував порушення водієм ОСОБА_1 ПДР України, що потягло за собою ДТП, внаслідок чого ухвалив постанову з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні представник потерпілого ОСОБА_2 адвокат Перегуда А.П. доводи апеляційної скарги підтримав із викладених в ній підстав та просив її задовольнити.

В судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Григоришин О.М. доводи апеляційної скарги вважали необґрунтованими та в її задоволенні просили відмовити.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, доходжу висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

У відповідності до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

При оцінці доказів суд реалізує стандарт більшої переконливості, при якому цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Покладений на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність передбачає, що висновки суду можуть будуватися на умовиводах про те, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Таким чином, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно належно з`ясувати: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вищевказані вимоги закону суддею місцевого суду дотримано у достатньому обсязі і висновок суду про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за обставин, наведених у постанові, підтверджується зібраними по справі доказами. Висновки, які викладені в постанові суду, відповідають матеріалам справи і фактичним обставинам події. При винесені постанови суддею було вжито заходів до всебічності, повного та об`єктивного дослідження матеріалів справи.

Так, порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ст. 124 КУпАП.

Дана норма є бланкетною, тому наявність правопорушення може мати місце при порушенні особою відповідної норми законодавства, яка є обов`язковою складовою протоколу.

Характеризуючою ознакою дорожньо-транспортної пригоди є те, що при зіткненні двох або більше транспортних засобів, порушення ПДР України може бути допущено усіма його учасниками, але у причинно-наслідковому зв`язку із пригодою можуть бути порушення одного із водіїв.

Причинно-наслідковий зв`язок між пригодою та порушенням ПДР України встановлюється у кожному конкретному випадку на підставі повного і всебічного дослідження доказів зібраних працівниками поліції та наданих учасниками.

Тобто тільки ті порушення ПДР, які є причиною настання цих наслідків, а отже перебувають із ними у причинному зв`язку.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 250904 від 19.02.2025 слідує, що ОСОБА_1 19 лютого 2025 року в 07 год. 58 хв. в м. Житомирі, вул. Чуднівська, 81, керуючи т/з Renault, д.н.з. НОМЕР_1 , проїхав перехрестя на заборонений жовтий сигнал світлофора та здійснив зіткнення з т/з Skoda, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , внаслідок чого т/з отримали механічні пошкодження, чим порушив п. 8.7.3 ґ) ПДР України порушення проїзду на заборонний жовтий сигнал.

У своїх письмових поясненнях водій ОСОБА_1 пояснював, що він здійснив виїзд на вулицю Чуднівську на миготливий зелений сигнал світлофора і в нього в`їхав автомобіль Skoda, д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався на червоний сигнал світлофора. Аналогічні пояснення ним надано в судовому засіданні.

Водій транспортного засобу Skoda ОСОБА_2 , в свою чергу, пояснював, що він здійснював рух по вул. Чуднівська і на перехресті відбулося зіткнення з автомобілем Renault. В судовому засіданні останній доповнив пояснення тим, що він виїхав на перехрестя на зелений сигнал світлофора.

Зі схеми місця ДТП вбачається, що зіткнення транспортних засобів відбулося на Т-образному перехресті вул. Чуднівська та 2 пров. Гранітному м. Житомира, в результаті якого автомобіль Renault отримав механічні пошкодження у задній боковій лівій частині, а автомобіль Skoda у передній частині транспортного засобу.

Згідно вказаного у протоколі п. 8.7.3 ґ) Правил дорожнього руху України вбачається, що сигнали світлофора мають такі значення: жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів.

Отже, у провину ОСОБА_1 ставиться те, що його дії пов`язані із виїздом на перехрестя на жовтий сигнал світлофора, тобто саме це порушення є у причинно-наслідковому зв`язку із даною дорожньо-транспортною пригодою.

Натомість, матеріали справи містять інший протокол серії ЕПР 1 № 250886 від 19.02.2025, складений відносно ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП за фактом вчинення зазначеної ДТП у зв`язку із порушенням ним п. 8.7.3 е) ПДР України- проїзд на заборонний червоний сигнал світлофора, а отже, саме порушення п. 8.7.3 е) ПДР України може перебувати у причинно-наслідковому зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою.

Верховний Суд у постанові від 26 лютого 2020 року у справі № 751/5437/17 виснував, що за змістом пп «ґ» п. 8.7.3. ПДР України вбачається, що жовтий сигнал світлофора забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів. У разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися у місцях, визначених п. 8.10 цих Правил.

У разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.69 «Місце зупинки», якщо їх немає - не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів (пункт 8.10 ПДР України).

Водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху (пункт 8.11. ПДР України).

Як вбачається із схеми ДТП та долученого до матеріалів справи відеозапису пригоди (а.с. 40), Т-образне перехрестя у місці пригоди є регульованим, а виїзд з 2 пров. Гранітного на вул. Чуднівську має дорожній знак 2.1 «Дати дорогу», знак 5.69 «STOP» та дорожню розмітку 1.12 (стоп-лінія), яка позначає місце, де водій повинен зупинитися за наявності знаку 2.2 або за сигналу світлофора чи регулювальника, що забороняє рух.

Згідно п. 33 ПДР України дорожній знак 5.69 «Місце зупинки» позначає місце зупинки транспортних засобів під час заборонного сигналу світлофора (регулювальника) чи перед залізничними переїздами, рух через які регулюється світлофорами.

Отже, з урахуванням змісту п. 8.10 ПДР України, який розглядається у сукупності з вимогами пп «ґ» п. 8.7.3. ПДР України, при увімкненні заборонного (червоного, жовтого) сигналу світлофора, водії, які виїжджають на перехрестя, повинні зупинитися перед дорожнім знаком 5.69 «STOP» та/або дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія).

Зазначеним відеозаписом (при його уповільненому перегляді) підтверджуються пояснення водія ОСОБА_1 про те, що він проїхав дорожній знак 5.69 «STOP» та дорожню розмітку 1.12 (стоп-лінія) на миготливий зелений сигнал світлофора, який дозволяє рух, тому порушення вимог п. 8.7.3 в) ПДР України не встановлено, а подальші його дії не можуть оцінюватися у контексті дотримання вимог п. 8.11 ПДР України.

Враховуючи наведене приходжу до висновку про відповідність дій водія ОСОБА_1 вимогам пункту 8.7.3 ґ) ПДР України, порушення яких зазначено у протоколі.

З урахуванням наведеного, висновки суду першої інстанції про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, яке б було пов`язано із порушенням останнім пункту 8.7.3 ґ) ПДР України та взаємозв`язку таких дій із настанням дорожньо-транспортної пригоди, відповідають дослідженим судом фактичним обставинам справи.

Не підлягають дослідженню судом доводи скарги про можливе порушення водієм ОСОБА_1 інших пунктів ПДР України з огляду на те, що суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати фабулу адміністративного правопорушення, яка викладена у протоколі. За змістом протоколу ЕПР 1 № 250904 від 19.02.2025 у провину ОСОБА_1 не ставиться порушення вказаних у скарзі пунктів ПДР України, тому ці обставини не підлягають дослідженню в межах розгляду цієї справи.

Додаткових об`єктивних доводів, які б спростовували висновки, викладені в оскаржуваній постанові, або свідчили б про порушення норм КУпАП при прийнятті рішення суддею, а також відповідних додаткових доказів в апеляційній скарзі не наведено і до апеляційного суду не надано. За таких обставин, підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Враховуючи наведене, приходжу до висновку про те, що при розгляді даної справи суддя місцевого суду повною мірою дотримався вимог ст. ст. 245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про невинуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП при відсутності в його діях порушень пунктів пункту 8.7.3 ґ) ПДР України.

За таких обставин, підстав для скасування чи зміни постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_1 немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_2 - адвоката Перегуди Анатолія Павловича залишити без задоволення, а постанову Богунського районного суду м. Житомира від 17 квітня 2025 року - без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Н.Й. Григорусь