Провадження № 3/679/339/2025
Справа № 679/936/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 липня 2025 року м.Нетішин

Суддя Нетішинського міського суду Хмельницької області Сопронюк О.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з відділу поліцейської діяльності №1 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , за ч.2 ст.173-2 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №415404 від 25.06.2025 вбачається, що 25.06.2025 близько 12 години 00 хвилин в АДРЕСА_3 ОСОБА_1 висловлювався словами нецензурної лайки, погрожував фізичною розправою, шарпав за верхній одяг та забрав мобільний телефон у колишньої жінки ОСОБА_2 у присутності неповнолітнього сина ОСОБА_3 , 2009 року народження, чим вчинив домашнє насильство психологічного характеру та завдав шкоди психічному здоров`ю.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.2 ст.173-2 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні даного адміністративного правопорушення не визнав. Пояснив, що 25.06.2025 він дійсно прийшов до ОСОБА_2 поспілкуватися щодо зменшення розміру аліментів та весілля старшого сина і між ними виникла напружена розмова, яка швидко переросла у конфлікт на підвищених тонах через поведінку колишньої дружини. Стверджує, що жодного насильства чи погроз на адресу неповнолітнього сина ОСОБА_3 не вчиняв. Син не був свідком вказаних подій, а вийшов з кімнати, коли вже все закінчилося. За таких обставин, ОСОБА_1 вважає, що так як жодних протиправних дій відносно вина він не вчиняв, відсутні підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.173-2 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, суддя дійшла висновку, що справа підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП з огляду на наступне.

Згідно з ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст.245 КУпАП, основним завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

За положеннями ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозиція ч.1 ст.173-2 КУпАП передбачає настання адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Згідно ч.2 ст.173-2 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких із зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була завдана потерпілому.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Для наявності складу адміністративного правопорушення щодо вчинення домашнього насильства є обов`язковим одночасне існування вищевказаних ознак, у разі відсутності хоча б однієї із ознак дії особи не можна розцінювати як насильство.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та інших законів України у зв`язку з ратифікацією Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок i домашньому насильству та боротьбу з цими явищами» від 22.05.2024 року за №3733-ІХ статтю 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення викладено у новій редакції, яка набрала чинності з 19 грудня 2024 року.

Отже, з 19 грудня 2024 року вчинення домашнього насильства за ч.2 ст.173-2 КУпАП характеризується такою обов`язковою ознакою, як діяння вчинене стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи, а також завдання наслідків у виді шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Водночас матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство відносно неповнолітнього ОСОБА_3 та завдання йому наслідків у виді шкоди психічному здоров`ю.

Так, з долучених до матеріалів справи письмових пояснень ОСОБА_2 та неповнолітнього ОСОБА_3 вбачається, що під час конфлікту, що відбувався між колишнім подружжям, і переріс в домашнє насильство, їхній син був у своїй кімнаті і вийшов з неї, коли ці події закінчилися. Тобто, він не був свідком (очевидцем) насильства. В даних поясненнях відсутня інформація про те, що ОСОБА_1 вчиняв будь які протиправні дії відносно свого неповнолітнього сина.

Крім того, в своїх поясненнях в судовому засіданні ОСОБА_1 стверджував, що жодного насильства чи погроз на адресу неповнолітнього сина ОСОБА_3 не вчиняв. Син не був свідком вказаних подій, а вийшов з кімнати, коли вже все закінчилося.

При цьому суддя враховує, що згідно визначення, що міститься в ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» дитина, яка постраждала від домашнього насильства - це особа, яка не досягла 18 років та зазнала домашнього насильства у будь-якій формі або стала свідком (очевидцем) такого насильства.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».

Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Суддя наголошує, що суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.173-2 КУпАП, не може бути підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності, оскільки факт вчинення ним правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП не доведений та не підтверджений належними і допустимими доказами, тобто його вина у вчиненні домашнього насильства щодо неповнолітнього сина не доведена «поза розумним сумнівом».

Згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КпАП України, у зв`язку з чим провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КпАП України.

На підставі викладеного, керуючись ч.2 ст.173-2, п.1 ст.247 КпАП, ст.ст.7, 245, 251, 252, 255, 280, 283, 284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст.173-2 КУпАП, на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду через Нетішинський міський суд протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя О.В. Сопронюк