Провадження № 3-в/127/97/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2025 рокум. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Тишківський С.Л., розглянувши заяву від Вінницького РУП ГУ НП у Вінницькій області про надання роз`яснення до Постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 16.02.2023 у справі № 127/26688/22, винесеної за результатами розгляду матеріалів справи про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 164 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 16.02.2023 закрито провадження у справі № 127/26688/22 про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 2 ст. 164 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строку накладення адміністративного стягнення. Постанова суду набрала законної сили.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №144027 від 29.10.2022 та додатку до нього Акту від 29.10.2022 року в ОСОБА_1 було вилучено ряд речей.

Від ВРУП ГУНП у Вінницькій області на адресу суду надійшла заява про роз`яснення до постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 16.02.2022 в означеній справі, а саме як розпоряджатись вилученим майном у ОСОБА_1 , яке зберігається у Вінницькому РУП ГУНП у Вінницькій області.

Кодекс України про адміністративне правопорушення не містить положень, які б регламентували підстави, умови та порядок надання роз`яснень постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Можливість застосування до процесуальних правовідносин з притягнення особи до адміністративної відповідальності положень КПК України з процесуальних питань, що не врегульовані КУпАП, передбачена рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Гурепка проти України», заява № 61406/00 (п. 50-55 Рішення від 06.09.2005 року), згідно з яким суд не має сумніву, що в силу суворості санкції справа про адміністративне правопорушення за суттю є кримінальною, а адміністративне покарання фактично носить кримінальний характер з усіма гарантіями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Аналогічна позиція про те, що провадження про адміністративне правопорушення у розумінні Конвенції вважається кримінальним викладена в рішенні ЄСПЛ від 30.10.2014 у справі «Швидка проти України» (Заява № 17888/12). В обох означених справах ЄСПЛ наполягає на необхідності забезпеченні особі, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, прав, гарантованих Протоколом №7 до Конвенції.

Відповідно до ч.1 ст. 380 КПК України, якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою учасника судового провадження чи органу виконання судового рішення, приватного виконавця ухвалою роз`яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його зміст.

Згідно з ч. 1 ст. 265 КУпАП, вилучені речі і документи зберігаються до розгляду справи про адміністративне правопорушення у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України за погодженням із Державною судовою адміністрацією України, а після розгляду справи, залежно від результатів її розгляду, їх у встановленому порядку конфіскують, або повертають володільцеві, або знищують, а при оплатному вилученні речей - реалізують.

Відповідно до ч. 8 ст. 283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення, з поміж іншого, повинна містити вирішення питання про вилучені речі і документи.

Як видно, постанова Вінницького міського суду Вінницької області від 16.02.2023 у справі № 127/26688/22 про адміністративне правопорушення, не містить вирішення питання про вилучені речі.

Відтак, вирішити питання про вилучені речі шляхом роз`яснення означеної постанови суду, не змінюючи при цьому її змісту, є об`єктивно неможливим.

Тому застосування інституту роз`яснення судового рішення до означених процесуальних відносин є недопустимим.

Поряд з цим, порушені в заяві органу поліції питання щодо вирішення долі вилучених речей, підлягають вирішенню саме як питання, пов`язані з виконанням постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 304 КУпАП, питання, зв`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Згідно з ч. 5 ст. 534 КПК України, процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у кримінальному провадженні, вирішує суддя суду першої інстанції одноособово, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Зважаючи на вищенаведені положення рішень ЄСПЛ у справі «Гурепка проти України» (заява № 61406/00) та у «Швидка проти України» (Заява № 17888/12), згідно з якими провадження про адміністративне правопорушення у розумінні Конвенції вважається кримінальним, суд дійшов висновку, що питання, пов`язанні з виконанням постанови суду про адміністративне правопорушення (не тільки про накладення адміністративного стягнення), вирішує суд, який виніс постанову.

Щодо вилучених в ОСОБА_1 відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №144027 від 29.10.2022 та додатку до нього Акту від 29.10.2022 року, речей, зокрема алкогольних напоїв, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Як зазначено в Постанові Вінницького міського суду Вінницької області від 16.02.2023 у справі № 127/26688/22: «Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 29.10.2022 року близько 22 год. 30 хв. гр. ОСОБА_1 в кальян-барі « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що по АДРЕСА_2 здійснював продаж алкогольних напоїв без ліцензії на право торгівлі алкогольними напоями, чим порушив порядок провадження господарської діяльності».

Відповідно до положень статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин, а для малих виробників виноробної продукції алкогольних напоїв без додавання спирту: вин виноградних, у тому числі ігристих, газованих, вин плодово-ягідних, напоїв медових), тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.

Згідно зі статтею 1 означеного Закону, ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ, що засвідчує право суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності»:

ліцензія - документ державного зразка, який засвідчує право ліцензіата на провадження зазначеного в ньому виду господарської діяльності протягом визначеного строку у разі його встановлення Кабінетом Міністрів України за умови виконання ліцензійних умов;

ліцензійні умови - установлений з урахуванням вимог законів вичерпний перелік організаційних, кваліфікаційних та інших спеціальних вимог, обов`язкових для виконання при провадженні видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню;

ліцензування - видача, переоформлення та анулювання ліцензій, видача дублікатів ліцензій, ведення ліцензійних справ та ліцензійних реєстрів, контроль за додержанням ліцензіатами ліцензійних умов, видача розпоряджень про усунення порушень ліцензійних умов, а також розпоряджень про усунення порушень законодавства у сфері ліцензування.

Відтак, зважаючи на положення вищенаведених законів України, алкогольні напої, що є предметом роздрібної торгівлі за відсутності передбаченої законом ліцензії, є товарами забороненими до обігу. Окрім того, їх якість та безпечність для населення за таких обставин, не може бути підтверджена в установленому законом порядку та гарантована державою.

Відповідно до п. 3 ч. 9 ст. 100 КПК України, майно, що було предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним обігом, та/або вилучене з обігу, передається відповідним установам або знищується.

Зважаючи на положення рішень ЄСПЛ у справі «Гурепка проти України» (заява № 61406/00) та у «Швидка проти України» (Заява № 17888/12), означене, визначене в п. 3 ч. 9 ст. 100 КПК України правило щодо вирішення долі майна, що є предметом незаконного обігу, слід застосувати в системному поєднанні з положеннями ч. 1 ст. 265 КУпАП. Що вказує на необхідність знищення вилучених в особи предметів незаконної, за відсутності ліцензії, роздрібної торгівлі алкогольними напоями.

Зважаючи на викладене та керуючись статтями 7, 221, 245, 265, 283, 294, 304 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Вилучені в ОСОБА_1 29.10.2022 згідно з Протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ №144027 від 29.10.2022 та додатком до нього Актом від 29.10.2022 року, речі (алкогольні напої) знищити.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: