Номер провадження 3-в/521/210/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А ЇН И

29 липня 2025 року м. Одеса

Хаджибейський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді Тихонової О.А.,

за участю представника Одеської митниці Держмислужби України Ревенко Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Хаджибейського районного суду м. Одеси клопотання представника Одеської митниці ДМС України Ревенко Т.А. про перегляд постанови Хаджибейського (Малиновського) районного суду м. Одеси від 04.02.2025 у справі №521/20431/24 за нововиявленими обставинами, за протоколом №762/50000/24 від 18.07.2024 року складеним відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ознаками порушення митних правил, передбачених ч. 1 ст.483 МК України,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Хаджибейського (Малиновського) районного суду міста Одеси суду провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП в зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України.

Постановою Одеського апеляційного суду від 13.05.2023 року апеляційну скаргу представника Одеської митниці Держмитслужби України Берназ В.П. залишено без задоволення, а постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 04.02.2025 року - без змін.

05.06.2025 року представник Одеської митниці Держмитслужби України Ревенко Т.А. подала до Хаджибейського районного суду міста Одеси заяву про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 04.02.2025 року.

Заява мотивована тим, що на думку митного органу, мають місце нововиявлені обставини, які не були відомі суду під час винесення постанови.

Представник Одеської митниці зазначає, що у зв`язку з неотриманням до моменту винесення рішень як судом першої, так і апеляційної інстанцій, постанови суду винесені, на думку митного органу, без врахування істотних обставин справи.

Так, Одеською митницею отримана відповідь митних органів Республіки Туреччини, в рамках адміністративної допомоги між Україною та Республікою Туреччини від 21.05.2025, які співпадають із документами, знайденими в кабіні водія транспортного засобу НОМЕР_1 / НОМЕР_2 .

Відповідно до зазначеної відповіді, Одеською митницею отримано та опрацьовано експортні документи щодо переміщення товару «Аніонна органічна поверхнево-активна речовина:- лінійна алкілбензолсульфокислота (АБСК) 97% (Linear Alkylbenzene Sulfonic Acid - LABSA 97%) - 20900 кг (95 бочок/220 кг). Являє собою в`язку речовину світло коричневого кольору, вміст активних речовин - 96,27%.…» (далі Вантаж, Товар), серед яких :

- Інвойс № EAIN-2452/1 від 26.06.2024, згідно якого країною походження є Іран, відправником компанія «EXIR Aso Chemical Industries» (Iran, Arghavan St. Soltanieh Industrial Zone, Zanjan, Iran), експедитором «CASROTE INTERNATIONAL LOGISTICS», умовами поставки DAP (Україна, м. Київ);

- Транзитна декларація типу «Т1» MRN №24TR7773 від 04.07.2024, оформлену митними органами Туреччини, відповідно до якої країною походження є Іран, відправником - компанія «EXIR Aso Chemical Industries» (Iran, Arghavan St. Zone, Zanjan), а отримувачем «CASROTE INTERNATIONAL LOGISTICS» (Україна), який переміщується у вантажному автомобілі з державним номером НОМЕР_3 , та напівпричепом з державним номером НОМЕР_4 ;

- Транзитна декларація типу «Т1» LRN №24LR700 від 03.07.2024, відповідно до якої країною походження є Іран, відправником - компанія «EXIR Aso Chemical Industries» (Iran, Arghavan St. Zone, 1000 Zanjan, IR), а отримувачем «CASROTE INTERNATIONAL LOGISTICS» (Україна), який переміщується у вантажному автомобілі з державним номером НОМЕР_3 , та напівпричепом з державним номером AX8182XO;

- Транзитна декларація типу «TR» №24TR603 від 30.06.2024, відповідно до якої країною походження є Іран, відправником - компанія «EXIR Aso Chemical Документ сформований в системі «Електронний суд» 05.06.2025 Industries» (Iran, Arghavan St. Zone, 1000 Zanjan, IR), а отримувачем «CASROTE INTERNATIONAL LOGISTICS» (Україна), який переміщується у вантажному автомобілі з державним номером НОМЕР_5 та напівпричепом з державним номером НОМЕР_6 .

У зв`язку з наведеним, представник заявника зазначає, що вказані обставини є суттєвими та істотними, а тому є підставами для перегляду постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 04.02.2025 року. Просив скасувати постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 04.02.2025 року, визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України.

В судовому засіданні представник Одеської митниці Держмислужби України Ревенко Т.А. підтримала заяву, просила задовольнити.

ОСОБА_1 належним чином повідомлена про розгляд справи, участі в судовому засіданні не приймала.

Представник ОСОБА_1 , адвокат Дзеник С.І., належним чином повідомлений про розгляд справи, в судовому засіданні участі не приймав, подав заперечення, в яких заперечує проти задоволення зазначеної заяви, зокрема з таких підстав:

-неможливість застосування норм КПК України на правовідносини про перегляд справ про адміністративні правопорушення за нововиявленими обставинами;

-відсутність у наведених митницею доводах та доказах ознак існування нововиявлених обставин.

Вивчивши матеріали заяви суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Повноваження суду при розгляді конкретної справи визначаються відповідним процесуальним законом.

Статтею 1 МК України передбачено, що законодавство України з питань митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів.

У відповідності до ст. 487 МК України, провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Таким чином, повноваження суду при розгляді справ про порушення митних правил здійснюються відповідно до вимог МК України, в частині, не врегульованій вказаним кодексом, визначаються Кодексом України про адміністративні правопорушення, який містить норми як матеріального, так і процесуального права.

Конституційний суд України у рішенні № 23-рп/2010 від 22 грудня 2010 року дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п.4.1).

Відповідно до ст.1 КУпАП завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до положень ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути переглянута лише в апеляційному порядку. Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Водночас глава 241 КУпАП передбачає перегляд постанови по справі про адміністративне правопорушення у разі встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні справи судом.

Іншого порядку перегляду судових рішень у справах про адміністративне правопорушення, в тому числі шляхом їх перегляду за нововиявленими обставинами чинний КУпАП не передбачає.

При цьому норми КПК України не можуть бути застосовані за аналогією закону, оскільки регулюють провадження виключно щодо кримінальних справ і не поширюють свою дію на розгляд справ про адміністративні правопорушення.

Отже, місцевий загальний суд не наділений повноваженнями щодо перегляду постанови у справі про адміністративні правопорушення, яка набрала законної сили.

Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Швидка проти України», яке містить висновки про можливість перегляду за нововиявленими обставинами постанови суду у справі про адміністративне правопорушення, не може бути застосоване в даному випадку, оскільки ця справа стосується порушення права заявниці на апеляційне оскарження постанови суду у справі про адміністративне правопорушення, гарантованого ст. 2 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та несправедливість судового провадження. В указаній справі не йдеться про можливість перегляду за нововиявленими обставинами постанов про накладення адміністративного стягнення.

Схожа за змістом правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15 жовтня 2019 року (провадження № 51-4998ска19).

Крім того, відповідно до висновку колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 23 лютого 2021 року (справа №712/7813/20) провадження №51-711ска20), нормами кримінального процесуального кодексу не передбачено можливості перегляду за нововиявленими обставинами судових рішень у справах про адміністративні правопорушення.

Доводи представника Одеської митниці про можливість застосування положень ст.459, ст.460 КПК України при розгляді його заяви про перегляд за нововиявленими обставинами постанови суду у справі про адміністративні правопорушення з огляду на неврегульованість цього питання у КУпАП та практику Європейського суду з прав людини, який визнає адміністративне правопорушення як кримінальне, суд відхиляє з таких міркувань.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, здійснюючи тлумачення положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, неодноразово наголошував, що з огляду на каральну мету адміністративного стягнення, зокрема штрафу або позбавлення права керування транспортними засобами, провадження у справах про адміністративне правопорушення є кримінальним для цілей застосування Конвенції (рішення ЄСПЛ у справах: «Енгель та інші проти Нідерландів», «Лутц проти Німеччини», «Карелін проти Російської Федерації», «Гурепка проти України», «Надточій проти України» та «Лучанінов проти України»).

Проте, такі висновки ЄСПЛ у наведених справах пов`язані не з необхідністю (потребою) безпосереднього застосування положень кримінального процесуального закону при розгляді справ про адміністративні правопорушення, а пов`язані зі змістом Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якій вжито термін «кримінальне обвинувачення». Зокрема ч.1 ст.6 Конвенції передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи … незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. А ст.2 Протоколу № 7 до Конвенції встановлює, що кожен, кого суд визнав винним у вчиненні кримінального правопорушення, має право на перегляд судом вищої інстанції факту визнання його винним або винесеного йому вироку.

У вказаних вище справах заявники були притягнуті до адміністративної відповідальності і скаржилися до ЄСПЛ в тому числі на порушення ч.1 ст.6 Конвенції в частині несправедливості провадження та свавільності судових рішень, а уряди держав заперечували проти розгляду цих заяв, мотивуючи тим, що провадження у справах заявників було адміністративним, а тому положення ст.6 Конвенції до їх заяв не застосовні, бо провадження щодо заявників не стосувалось визначення «кримінального обвинувачення» щодо них.

На спростування таких доводів ЄСПЛ зробив висновки, що провадження у справах про адміністративне правопорушення є кримінальним для цілей застосування Конвенції з метою поширення її гарантій на заявників. Саме такі висновки містяться у рішеннях ЄСПЛ у справах: «Надточій проти України» (п.п.17,22,29); «Лучанінова проти України» (п.п.38,39,40); «Гурепка проти України» (п.п.53,55).

Тобто, у наведених справах відсутні висновки про можливість застосування процедури перегляду постанов у справах про адміністративні правопорушення за правилами кримінального процесуального закону, а зазначається лише про поширення встановлених Конвенцією загальних гарантій щодо осіб під час розгляду справ про адміністративні правопорушення.

Слід відмітити, що у справі «Гурепка проти України» ЄСПЛ прийшов до висновку про порушення ст.2 Протоколу № 7 до Конвенції з огляду на те, що КУпАП (в редакції станом на 1998 рік) передбачав, що процедура перегляду постанови у справі про адміністративне правопорушення могла бути ініційована лише прокурором або головою вищестоячого суду. Така процедура не була доступна стороні та не залежала від його волі і аргументів, а тому не була достатньо ефективним засобом захисту для цілей Конвенції (п.60 рішення ЄСПЛ).

На даний час КУпАП надає стороні можливість оскаржити в апеляційному порядку постанову у справі про адміністративні правопорушення, що є справедливим і повністю відповідає ст.2 Протоколу № 7 до Конвенції щодо права кожного, кого суд визнав винним у вчиненні кримінального правопорушення, на перегляд судом вищої інстанції факту визнання його винним.

В даній справі представник Одеської митниці Держмитслужби України Берназ В.П. скористалась своїм правом на перегляд апеляційним судом постанови суду першої інстанції, за наслідками розгляду якої, постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 04.02.2025 року відносно ОСОБА_1 закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП в зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України.

Так, постановою Одеського апеляційного суду від 13.05.2023 року апеляційну скаргу представника Одеської митниці Держмитслужби України Берназ В.П. залишено без задоволення, а постанову Хаджибейського (Малиновського) районного суду м. Одеси від 04.02.2025 року - без змін.

Враховуючи викладене, постанова Хаджибейського (Малиновського) районного суду м. Одеси від 04.02.2025 року не може бути предметом перегляду за нововиявленими обставинами.

На підставі викладеного, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви представника Одеської митниці ДМС України Ревенко Т.А. про перегляд постанови Хаджибейського (Малиновського) районного суду м. Одеси від 04.02.2025 у справі № 521/20431/24 за нововиявленими обставинами,- відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Хаджибейський районний суд міста Одеси протягом десяти днів з дня її оголошення.

Суддя О.А. Тихонова