Справа № 287/1477/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2025 року м. Олевськ

Суддя Олевського районного суду Житомирської області Винар Любомир Вікторович, розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву про відвід судді Олевського районного суду Житомирської області Русина М.Г. у справі № 287/1477/25 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

До Олевського районного суду Житомирської області надійшли адміністративні матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 287/1477/25 розподілено судді Русину М.Г.

До суду звернувся адвокат Максименко О.В. із заявою про відвід судді Олевського районного суду Житомирської області Русина Миколи Григоровича у справі № 287/1477/25.

Заява про відвід судді мотивована тим, що 10.06.2025 судді Русину М.Г. надійшла для розгляду справа по обвинуваченню ОСОБА_1 у скоєнні злочину відносно прикордонника ОСОБА_2 . Також, 14.07.2025 судді Русину М.Г. надійшла для розгляду адміністративна справа по обвинуваченню ОСОБА_1 у скоєнні спроби незаконного перетину кордону, яка суддею Русином М.Г. призначена до розгляду 15.07.2025, що унеможливлює розгляд суддею адміністративної справи. На думку заявника, слід здійснити відвід судді Русина М.Г. по справі у зв`язку з тим, що він здійснює розгляд справи відносно ОСОБА_1 по обвинуваченню останнього у скоєнні злочину.

Суддя Русин М.Г. викликався для розгляду заяви про відвід судді, проте в судове засідання не прибув, письмових пояснень стосовно заяви про відвід не надав.

ОСОБА_1 , який повідомлений належним чином про час та місце розгляду заяви про відвід судді, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив.

Заявник ОСОБА_3 , який приймав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, повідомив, що дійсно ним подано до суду заяву про відвід судді Русина М.Г., яку підтримав та просив задоволити. В обгрунтування зазначив, що в провадженні судді Русина М.Г. перебуває справа про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_1 . У зв`язку з цим вважає, що суддя Русин М.Г. на даний час не може розглядати справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , оскільки буде упередженим.

Суд, заслухавши заявника, дослідивши матеріали заяви, вважає заяву про відвід судді такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. При здійснені правосуддя судді незалежні і підкоряються лише закону.

Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини, у випадку, якщо санкції за адміністративні правопорушення є достатньо суворими, то скоєне правопорушення має природу кримінального злочину, а отже, вимоги до його судового розгляду мають відповідати гарантіям та стандартам, встановленим Конвенцією, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінова проти України» від 09 червня 2011 року).

Окрім цього, Європейський суд з прав людини зауважив, що з огляду на загальний характер законодавчого положення, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення, провадження у таких справах є кримінальними для цілей застосування Конвенції (рішення у справах «Озтюрк проти Німеччини» від 21 лютого 1984 року (пп. 52-54), «Лауко проти Словаччини» від 02 вересня 1998 року (пп. 56-59), ухвала щодо прийнятності у справі «Рибка проти України» від 17 листопада 2009 року).

Беручи до уваги, практику Європейського суду з прав людини, у зв`язку з відсутністю у нормах Кодексу України про адміністративні правопорушення процедури вирішення питання про відвід судді, судом застосовуються норми Кримінального процесуального кодексу України за аналогією закону.

Згідно приписів ст. 81 КПК України, у разі заявлення відводу слідчому судді або судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу.

Усі інші відводи під час досудового розслідування розглядає слідчий суддя, а під час судового провадження - суд, який його здійснює.

При розгляді відводу має бути вислухана особа, якій заявлено відвід, якщо вона бажає дати пояснення, а також думка осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні. Питання про відвід вирішується в нарадчій кімнаті вмотивованою ухвалою слідчого судді, судді (суду).

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України, ст.ст. 1, 8, 9 КПК України, Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» закріплено принцип, за яким кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи безстороннім судом. При цьому, наявність безсторонності визначається в тому числі і тим, чи забезпечує суд умови, за яких у сторін не виникало б будь-яких сумнівів у безсторонності судді та всього складу суду при розгляді справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 КПК України кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Відповідно до вимог чинного законодавства України незалежність та неупередженість суду є однією з найважливіших ознак демократичної та правової держави. Це одна із основних засад судочинства в Україні, один із основоположних принципів організації та діяльності судових органів.

В Україні цей принцип реалізується в тому числі за допомогою встановлення у галузі процесуального права інституту відводу (самовідводу) судді від участі у розгляді справи, оскільки відвід це заява про недовіру складу суду, що розглядає справу, з підстав, зокрема, наявності сумнівів у його неупередженості та об`єктивності.

Регламентуючи нормами права цей процесуально-правовий інститут, необхідно керуватися єдністю принципів здійснення судочинства, передбачених ст. 129 Конституції України, а вони однакові для усіх видів судочинства. Саме відвід (самовідвід) є законодавчо передбаченою процедурою, яка б гарантувала сторонам незалежність, неупередженість та об`єктивність судді у ставленні до кожного з них, а відтак, була б гарантією реалізації цих принципів.

У відповідності до ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;

5) у випадку порушення встановленого ч. 3 ст. 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

У складі суду, що здійснює судове провадження, не можуть бути особи, які є родичами між собою.

Згідно з ч. 2 ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених ст. 75-76 КПК України, слідчому судді, судді може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України суддя не може брати участі у кримінальному провадженні за наявності обставин, що викликають сумнів у його неупередженості. Слід зазначити, що за своїм змістом заява про відвід судді подана, зокрема, з цієї підстави.

Як вбачається з матеріалів справи, у провадженні судді Олевського районного суду Житомирської області Русина М.Г. перебуває справа про адміністративне правопорушення № 287/1477/25 щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

У заяві про відвід судді адвокат Максименко О.В. вказує про сумніви в об`єктивності розгляду вказаної справи суддею Русиним М.Г., оскільки він розглядає справу про притягнення ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності. Аналогічні аргументи заявник навів у судовому засіданні. Жодних інших відомостей, що виключають участь судді Русина М.Г. у розгляді справи, у розумінні ст. 75 КПК України, не навів.

Суд зауважує, що для відводу судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість. Обставини, які були покладені в основу заяви про відвід, повинні бути доведеними.

Існування неупередженості повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку самого судді, що означає необхідність встановити, чи мав останній у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суддя достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його неупередженості.

Відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу. Якщо він не вмотивований, це є підставою для відмови у його задоволенні.

На думку суду, розгляд суддею Русиним М.Г. справи про притягнення ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності не є підтвердженням упередженості чи необ`єктивності судді у розгляді іншої справи щодо цієї ж особи.

Враховуючи наведене, в даному випадку відсутні обставини, які б в розумінні ст. 75 КПК України викликали сумнів у неупередженості судді Русина М.Г. при розгляді матеріалів про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .

Також, до заяви про відвід не долучено жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що суддею Русиним М.Г. розглядається справа про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_1 та про прийняте рішення у зазначеній справі. Окрім цього, немає даних, що правова позиція судді Русина М.Г. у кримінальній справі може вплинути на розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 . Слід зазначити, що відсутні достовірні відомості про те, що справи пов`язані між собою. При цьому КПК України не передбачено відвід судді з підстави розгляду суддею іншої справи відносно тієї самої особи.

Інших обґрунтованих та мотивованих підстав, передбачених статтями 75-76 КПК України, для відводу судді у вказаному провадженні у заяві про відвід не наведено та в судовому засіданні не встановлено.

Відповідно до практики ЄСПЛ наявність безсторонності повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивними критеріями. Розглядаючи суб`єктивні підстави, беруться до уваги особисті переконання та поведінка судді, тобто наскільки суддя неупереджений та безсторонній у даній справі. Об`єктивний критерій визначається забезпеченням судом та його складом відсутності будь-яких сумнівів у його безсторонності.

З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для задоволення заявленого судді Олевського районного суду Житомирської області Русину М.Г. відводу при розгляді адміністративних матеріалів про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204- КУпАП.

Керуючись ст. ст. 75, 76, 81 КПК України, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви про відвід судді Олевського районного суду Житомирської області Русина М.Г. у справі № 287/1477/25 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 відмовити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: Л. В. Винар