Провадження № 3/161/4596/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2025 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в особі судді Плахтій І.Б., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , потерпілих ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , розглянувши справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 173-2, ч. 2 ст. 173-8 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

До Луцького міськрайонного суду Волинської області надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №429525 від 27 червня 2025 року вбачається, що 27 червня 2025 року близько 09:00 год ОСОБА_1 , перебуваючи за місцем свого проживання, вчинив домашнє насильство психологічного характеру стосовно батька ОСОБА_2 , а саме: словесно ображав, погрожував та принижував, чим міг завдати шкоду його психічному здоров`ю. Такі дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №429526 від 27 червня 2025 року вбачається, що 27 червня 2025 року близько 09:00 год ОСОБА_1 , перебуваючи за місцем свого проживання, вчинив домашнє насильство психологічного характеру стосовно матері ОСОБА_3 , а саме: словесно ображав, погрожував та принижував, чим міг завдати шкоду її психічному здоров`ю. Такі дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №429524 від 27 червня 2025 року вбачається, що 27 червня 2025 року близько 09:00 год ОСОБА_1 , перебуваючи за місцем свого проживання, порушив вимоги п.2, п.3 термінового заборонного припису стосовно кривдника серії АА №647912 від 26 червня 2025 року, а саме перебував у місці проживанння потерпілого ОСОБА_2 та контактував з ним. Такі дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч.2 ст. 173-8 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненому не визнав. Зазначив, що 27 червня 2025 року він не мав наміру контактувати з батьками, а лише залишив матері продукти для приготування їжі. Двері йому відчинили.

Потерпілий ОСОБА_2 суду пояснив, що 26 червня 2025 року приїжджала поліція та винесла терміновий заборонний припис стосовно його сина ОСОБА_3 , який він 27 червня порушив. Зазначив, що він з дружиною проживає на першому поверсі будинку, а їх син на другому. У кожного є свій окремий вхід. 27 червня його син попросив відчинити йому двері, що він і зробив.

Потерпіла ОСОБА_3 суду пояснила, що її син хворий та вони з чоловіком його бояться. 27 червня ОСОБА_3 заходив спиною та кричав, що хоче їсти, вона йому зготувала.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд дійшов наступних висновків.

Що стосується адміністративних правопорушень за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а саме вчинення домашнього насильства психологічного стосовно ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , суд зазначає наступне.

Диспозиція ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Статтею 1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» закріплено зазначення термінів, які вживаються у даному Законі.

Домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім?єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Економічне насильство це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Із наведеного слідує, що домашнім насильством є будь-які із вищеперелічених дій кривдника.

Разом з тим, матеріали справи не містять жодних доказів того, що ОСОБА_1 вчинив будь-які дії, які містять ознаки домашнього насильства психологічного характеру щодо його батька ОСОБА_2 та матері ОСОБА_3 , та наслідком таких була завдана шкода їх психічному здоров`ю.

На переконання суду, події, які мали місце 27 червня 2025 року близько 09:00 год., між ОСОБА_1 та його батьками - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були побутовим конфліктом.

Пунктом 1 ст. 247 КУпАП визначено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відтак, відповідно до ст. 62 Конституції України, п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_3 за ч.1 ст. 173-2 КУпАП підлягає закриттю, у зв?язку з відсутністю події та складу правопорушень, передбачених ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Що стосується адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 173-8 КУпАП, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно з ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозицією ч.2 ст. 173-8 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений.

Згідно з ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визначається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо допускала їх настання.

Однак, як встановлено в ході розгляду справи, у діях ОСОБА_1 , які мали місце 27 червня 2025 року близько 09:00 год у АДРЕСА_1 , та які виразилися у невиконанні вимог термінового заборонного припису, був відсутній умисел на вчинення даного правопорушення.

Так, у судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 сам відчинив двері своєму сину та впустив його до свого помешкання.

Таким чином, аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що будь-які докази того, що ОСОБА_1 діяв умисно, усвідомлював протиправний характер своїх дій, в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За наведених обставин, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 173-8 КУпАП.

Керуючись ст.ст.173-2, 173-8, 252, 283, 284 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ознаками ч. 1 ст. 173-2, ч.2 ст. 173-8 КУпАП у зв`язку із відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області І.Б. Плахтій