КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 758/1295/25 Головуючий у І інстанції Павленко О.О.
Провадження № 33/824/3138/2024 Головуючий у ІІ інстанції Таргоній Д.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

07 липня 2025 року Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Таргоній Д.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Подільського районного суду Київської області від 18 квітня 2025 року про притягнення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 163-2 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Подільського районного суду Київської області від 18 квітня 2025 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-2 КУпАП та закрито провадження в справі, у зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Не погоджуючись з даною постановою, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову Подільського районного суду Київської областівід 18 квітня 2025 року скасувати та прийняти нову постанову, якою провадження у даній справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності складу адміністративного правопорушення.

В доводах апеляційної скарги апелянт зазначає, що з наявного в матеріалах справи протоколу не можливо зафіксувати вину, суб`єктивну сторону чи об`єктивну сторону правопорушення, при його складанні ОСОБА_1 не було роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та КУпАП, протокол не містить підпису останньої.

Крім того, в апеляційній скарзі вказано, що посилання в протоколі на норми ПК України не розкривають суті конкретного порушення, яке ставиться у вину ОСОБА_1 , чим порушується право останньої на захист, з протоколу та з наявних матеріалів справи не вбачається та не встановлено, які ж саме дії/бездіяльність вчинені ОСОБА_2 , що стало підставою для притягнення до адміністративної відповідальності за ч. І ст. 163-2 КУпАП.

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі звертає увагу на те, що наявний в матеріалах справи протокол, винесений раніше дати повідомлення про запрошення.

Таким чином, відсутність належного повідомлення сторін про розгляд справи порушує не тільки порядок притягнення до адміністративної відповідальності, а й нівелює саму суть правопорушення та правомірність складання протоколу про адміністративне правопорушення, адже ЦМУ ДПС по роботі з ВПП не встановлено складу адміністративного правопорушення.

Також, звертає увагу апеляційного суду на те, що в березні 2023 року підприємству органом ДПС було донараховано податкове зобов`язання згідно рішення суду (Постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 02.03.2021 по справі №826/8752/16) та на підставі податкових повідомлень-рішення від 23 травня 2016 року №, в сумі 1391308,00 грн, штрафні санкції у сумі 347 829,50 грн. Погашення донарахованого податкового зобов`язання і штрафних санкцій з боку ДПС проводилось автоматично, шляхом списання коштів з рахунку підприємства у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, тобто коштами, які ДПЗД «Укрінтеренерго» перераховувало на рахунок СЕА ПДВ в рахунок сплати поточних податкових зобов`язань з податку на додану вартість за 2023 рік в межах кошторису, погодженого НКРЕКП на 2023 рік.

Згідно наказу від 30 травня 2023 № 48-к/тр, з 30 травня 2023 року ОСОБА_1 приступила до виконання обов`язків головного бухгалтера ДПЗД «Укрінтеренерго», тобто відповідний період не стосується даного суб`єкта. шо притягається до адміністративної відповідальності.

Враховуючи вищевикладене, скаржник вважає, що притягнення до відповідальності головного бухгалтера підприємства є неправомірними діями з боку ПМУ ДПС по роботі з ВПП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 порушує питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке мотивує тим, що оскаржувану постанову вона отримала лише 24 квітня 2025 року через систему «Електронний суд», саме тому вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущено з незалежних від скаржника причин.

За наведених обставин та з метою забезпечення реалізації права ОСОБА_1 на допуск до правосуддя, в якому не може бути відмовлено з формальних підстав, апеляційний суд визнає поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції та вважає за необхідне поновити цей строк.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Єсипенко О.В. підтримала доводи апеляційної скарги та просила задовольнити її.

Дослідивши апеляційну скаргу та матеріали справи, заслухавши пояснення захисника, яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до положень ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Розглядаючи справи про адміністративне правопорушення, суд, як це визначено у ст. 245 КУпАП, повинен всебічно, повно й об`єктивно з`ясувати всі обставини справи на основі належно досліджених в судовому засіданні та оцінених доказів і вирішити справу в точній відповідності з законом.

Водночас, згідно з вимогами ст. 278, 280 КУпАП, суддя при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання: чи правильно складено протокол та інші матеріали справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст. 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, який є одним з основних джерел доказів, має містити дату і місце його складення, посаду, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Крім того, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, наведені вимоги закону при розгляді справи в суді та винесенні суддею постанови стосовно ОСОБА_1 дотримані не у повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи та постанови судді, при розгляді даної справи суддя суду першої інстанції не достатньо повно встановив усі обставини справи та дійшов до хибного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-2 КУпАП.

Відповідно до протоколу №34/31-00-04-01-02-30 про адміністративне правопорушення від 13 січня 2025 року за результатами камеральної перевірки податкових декларацій з податку на додану вартість акт № 75/Ж5/31-00-04-01-02-22/19480600 від 13 січня 2025 року, ДПЗД «Укрінтеренерго» встановлено, що посадовою особою ОСОБА_1 - головним бухгалтером ДПЗД «Укрінтеренерго» вчинено правопорушення: відповідно до абз. 1 п. 57.1 ст. 57 ПК України, в частині несвоєчасної сплати податкового зобов`язання з податку на додану вартість, порушення ч. 1 ст. 163-2 КУпАП.

До матеріалів справи додано акт про результати камеральної перевірки щодо порушення правил (термінів) сплати (перерахування) податків, платежів, зборів № 75/Ж5/31-00-04-01-02-22/19480600 від 13 січня 2025 року, складений у м. Києві, пл. Львівська, 8, а саме щодо порушення термінів сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з податку на додану вартість ДПЗД «Укрінтеренерго», з якого вбачається, що на підставі п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 розділу І, п. 75.1 ст. 75 та у порядку, визначеному п. 76.2 ст. 76 розділу ІІ Податкового кодексу України, проведено камеральну перевірку щодо порушення термінів сплати (перерахування) податків, зборів, платежів з податку на додану вартість. Перевірку проведено головним державним інспектором відділу податкового адміністрування підприємств виробництва у галузі електроенергетики управління податкового адміністрування підприємств виробничої сфери ЦМ управління ДПС по роботі з великими платниками податків ОСОБА_3 . Результатами перевірки встановлено, порушення ДПЗД «Укрінтеренерго» (п.н. 19480600) відповідно до абзацу 1 п. 57.1 ст. 57 ПК України, в частині несвоєчасної сплати податкового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 1969204,85 грн.

При перевірці використано:

- податкову декларацію з податку на додану вартість за 2022 рік (від 18.01.2023 року №);

- податкове повідомлення-рішення (форма 'Р') від 23.05.2016 № ;

- податкове повідомлення-рішення (форма 'В1') від 23.05.2016 № ;

- податкову декларацію з податку на додану вартість за листопад 2023 (від 19.12.2023 № );

- податкову декларацію з податку на додану вартість за грудень 2023 (від 19.01.2024 №);

- податкову декларацію з податку на додану вартість за січень 2024 (від 20.02.2024 № );

- податкову декларацію з податку на додану вартість за лютий 2024 (від 20.03.2024 № );

- податкову декларацію з податку на додану вартість за квітень 2024 (від 20.05.2024 № );

- податкову декларацію з податку на додану вартість за травень 2024 (від 19.06.2024 № );

- податкову декларацію з податку на додану вартість за червень 2024 (від 19.07.2024 №);

- податкову декларацію з податку на додану вартість за липень 2024 (від 19.08.2024 № );

- податкову декларацію з податку на додану вартість за серпень 2024 (від 20.09.2024 № );

- податкову декларацію з податку на додану вартість за вересень 2024 (від 18.10.2024 №);

- податкову декларацію з податку на додану вартість за жовтень 2024 (від 19.11.2024 №);

- інтегровану картку платника податку ДПЗД «УКРІНТЕРЕНЕРГО» по коду бюджетної класифікації 14060100 «Податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг)».

Ст. 15 ПК України визначено, що платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з Кодексом.

Відповідно до п. 16.1 ст. 16 ПК України платник податків зобов`язаний, зокрема, подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів, сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених Кодексом та законами з питань митної справи; подавати контролюючим органам інформацію, відомості про суми коштів, не сплачених до бюджету в зв`язку з отриманням податкових пільг (суми отриманих пільг) та напрями їх використання (щодо умовних податкових пільг - пільг, що надаються за умови використання коштів, вивільнених у суб`єкта господарювання внаслідок надання пільги, у визначеному державою порядку.

Згідно п. 36.1 ст. 36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Згідно п. 38.1 ст. 38 ПК України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Дані дії платника вважаються винними, зважаючи, що особа мала можливість дотримання правил та норм, за порушення яких Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжила достатніх заходів щодо їх дотримання.

Відповідальність платника за порушення правил сплати грошового зобов`язання встановлена п.п. 124.1 - 124.3 ст. 124 Кодексу, а саме «У разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім грошового зобов`язання у вигляді штрафних (фінансових) санкцій, застосованих до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, а також пені, застосованої до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу в таких розмірах:

при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 5 відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Діяння, передбачені пунктами 124.1, 124.1-1 цієї статті, вчинені умисно, -

тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків від суми несплаченого (несвоєчасно сплаченого) грошового зобов`язання.

Діяння, передбачені пунктом 124.2 цієї статті, вчинені повторно протягом 1095 календарних днів або які призвели до прострочення сплати грошового зобов`язання на строк більше 90 календарних днів, -

тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 50 відсотків від суми несплаченого (несвоєчасно сплаченого) грошового зобов`язання».

Підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність у діях зазначеної особи складу правопорушення, тобто, сукупності передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення (об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона).

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частина 1 ст. 163-2 ч. 1 КУпАП передбачає відповідальність за неподання або несвоєчасне подання посадовими особами підприємств, установ та організацій платіжних доручень на перерахування належних до сплати податків та зборів (обов`язкових платежів) у вигляді накладення штрафу на посадових осіб у розмірі від п`яти до десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Норма ч. 1 ст. 163-1 КУпАП є бланкетною, тобто нормою, яка лише називає або описує правопорушення, проте для повного визначення його ознак відсилає до інших галузей права. Основна особливість бланкетної диспозиції полягає в тому, що така норма має загальний зміст. Конкретизований зміст бланкетної диспозиції передбачає певну деталізацію відповідних положень інших нормативно-правових актів, що наповнює норму більш конкретним змістом, для встановлення саме тих ознак, які мають значення для правової кваліфікації за відповідною статтею чи частиною статті КУпАП.

Ст. 75 ПК України врегульовано види перевірок. Так, камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, даних СОД РРО.

Предметом камеральної перевірки також може бути, зокрема, своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Згідно п. 76 ПК України камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення.

Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком.

Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.

Порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог статті 86 цього Кодексу.

Згідно п. 86.2 ст. 86 ПК України за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Встановлені правила допустимості і відповідності доказів є гарантом їх достовірності та істинності.

При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення і відповідно до ст. 251 КУпАП, є одним із джерел доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення.

Проте, протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.

Протокол про адміністративне правопорушення є актом обвинувачення і повинен містити конкретне обвинувачення, виходячи з поняття адміністративного правопорушення, відповідно до вимог КУпАП, при цьому суд не має права брати на себе функцію обвинувачення та у будь-який спосіб конкретизувати зміст обвинувачення, вказаного у протоколі, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист та принципу рівності сторін процесу, що слідує з загальних засад судочинства, закріплених у статті 129 Конституції України.

Згідно п. 16 розділу ІІ Інструкції з оформлення податковими органами матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 02 липня 2016 року № 566, якщо розгляд справ про адміністративне правопорушення віднесено до відання інших органів, належно оформлений протокол надсилається органу, уповноваженому розглядати адміністративну справу, протягом трьох днів з дня його реєстрації. До протоколу додаються інші матеріали справи, які є в наявності в податкових органах та які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно акта перевірки при проведенні камеральної перевірки використано, у тому числі податкове повідомлення-рішення № від 23 травня 2016 року; податкове повідомлення-рішення № від 23 травня 2016 року.

Вказані в акті податкові повідомлення-рішення оскаржувалися в окружний адміністративний суд, за наслідками розгляду постановою Верховного Суду у складі колегії Касаційного адміністративного суду від 29 січня 2021 року касаційну скаргу задоволено частково, постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 15 червня 2017 року по справі №826/8752/16 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 02 березня 2021 року по справі №826/8752/16 апеляційну скаргу ДПЗД «Укрінтеренерго» залишено без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 березня 2017 року по справі №826/8752/16 без змін.

Відповідно до наказу від 30 травня 2023 № 48-к/тр, з 30 травня 2023 року ОСОБА_1 приступила до виконання обов`язків головного бухгалтера ДПЗД «Укрінтеренерго», тому відповідний період до зазначеної дати не може ставитися у провину ОСОБА_1 , а відтак бути підставою для притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.163-2 КУпАП.

Доказів скерування податкової вимоги та її отримання ОСОБА_1 , як головним бухгалтером підприємства матеріали справи не містять.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням наведеного, оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено достатньо доказів, які б могли підтвердити факт вчинення зазначеного правопорушення з вини ОСОБА_1 та не конкретизовано, в чому саме відображається об`єктивна сторона цього правопорушення, враховуючи оскарження податкових-повідомлень рішень винесених у 2016 році, хоча ОСОБА_1 приступила до виконання обов`язків з 30 березня 2023 року; відсутність доказів скерування податкової вимоги та отримання її підприємством; тому на даний час відсутні підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 163-2 КУпАП.

Апеляційний суд враховує, що всі докази, наявні в матеріалах справи, складені самим податковим органом, при цьому будь-яких первинних документів, на підставі яких вони складались, не надано.

Разом із тим, ст. 62 Конституції України закріплює принцип презумпції невинуватості, відповідно до якого особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п.43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно вказаної правової позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

За встановлених під час апеляційного розгляду обставин апеляційний суд приходить до висновку, що будь-яких належних, достатніх та допустимих доказів того, що ОСОБА_1 , як головний бухгалтер ДПЗД «Укрінтеренерго», вчинено правопорушення: відповідно до абз. 1 п. 57.1 ст. 57 ПК України, в частині несвоєчасної сплати податкового зобов`язання з податку на додану вартість, матеріали справи не містять, а отже, у її діях відсутній склад інкримінованого їй правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-2 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у випадку відсутності складу адміністративного правопорушення.

З огляду на обставини, встановлені під час апеляційного розгляду, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга є обґрунтованою, у зв`язку з чим підлягає задоволенню, а постанова судді Подільського районного суду м. Києва від 18 квітня 2025 року підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-2 КУпАП.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження постанови Подільського районного суду Київської областівід 18 квітня 2025 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Подільського районного суду Київської області від 18 квітня 2025 року, якою закрито провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 163-2 КУпАП, з підстав, передбачених п. 7 ст. 247 КУпАП в зв`язку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності скасувати та прийняти нову постанову.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 163-2 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Д.О.Таргоній