ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2031/25 Справа № 205/6938/25 Суддя у 1-й інстанції - Дахно М.М. Суддя у 2-й інстанції - Пістун А. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2025 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Пістун А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро, апеляційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_1 адвоката Яструба Олександра Петровича на постанову Новокадацького районного суду м. Дніпра від 01 липня 2025 року якою провадження щодо

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 2 ст. 173-8 КУпАП, закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП -

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою провадження за ч. 2 ст. 173-8 КУпАП, закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

При обставинах зазначених в оскаржуваній постанові, 03.04.2025 близько 18:30 за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 вчинив відносно матері домашнє насильство психологічного характеру, чим порушив вимоги ТЗП та СК АА №569087 від 28.03.2025.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою представник потерпілої ОСОБА_1 - адвокат Яструб О.П. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду та постановити нову постанову, якою притягнути ОСОБА_2 до адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-8 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що в матеріалах справи достатньо доказів, які вказують на вчинення ОСОБА_2 правопорушення ,передбаченого ч. 2 ст. 173-8 КупАп. Законність видачі термінового заборонного припису відносно ОСОБА_2 може бути перевірена під час оскарження такого припису до суду в загальному порядку.

Вказує, що матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_2 скористався своїм правом на оскарження тимчасового припису.

В суді апеляційної інстанції представник потерпілої ОСОБА_3 та потерпіла ОСОБА_1 підтримали доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити.

ОСОБА_2 заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи, докази і вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями статей 251 та 252 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Суд апеляційної інстанції вважає, що суддя не повно з`ясував обставини справи про адміністративне правопорушення.

Так, згідно диспозиції ч. 2 ст. 173-8 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений.

Згідно зазначених норм закону особу можливо притягнути до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення тільки на підставі протоколу про адміністративне правопорушення, в якому встановлені місце, час вчинення, фактичні обставини події та кваліфікуючі ознаки правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення має містити в собі належним чином встановлені та підтверджені відомості і факти, які свідчать про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Так, протокол, складений щодо ОСОБА_2 , не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, так як складений з порушенням вимог ст. 251 КУпАП, оскільки зазначені в ньому кваліфікуючим ознаки адміністративного правопорушення не відповідають кваліфікуючим ознаками передбаченими в диспозиції ч. 2 ст. 173-8 КУпАП.

Згідно усталеної судової практики ЄСПЛ (рішення від 30 травня 2013 року у справі «Малофєєва проти Росії», рішення від 20 вересня 2016 року у справі «Карелін проти Росії») у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Необхідно зазначити, що відповідно ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії, а згідно ч. 2 ст. 62 Основного Закону усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом (рішення від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України»).

Згідно з вказаною позицією ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Хоча судом першої інстанції вищенаведеного не враховано, однак правильно прийнято рішення про закриття провадження відносно ОСОБА_2 на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

За таких обставин, наведені вище обставини у своїй сукупності вказують на те, що в ході провадження у цій справі не доведено наявності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.173-8 КУпАП, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_1 адвоката Яструба Олександра Петровича залишити без задоволення.

Постанову Новокадацького районного суду м. Дніпра від 01 липня 2025 року щодо ОСОБА_2 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя А.О. Пістун