Справа № 373/1318/25

ПОСТАНОВА
30 липня 2025 року м. Переяслав
Суддя Переяславського міськрайонного суду Київської області Опанасюк І.О.,
розглянувши матеріали адміністративної справи, які надійшли від ВП №1 Бориспільського РУП ГУНП в Київській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого по АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого
ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
Розгляд справи було призначено на 26 травня 2025 року.
23 травня 2025 року на адресу канцелярії Переяславського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
З урахуванням перебування судді у черговій щорічній відпустці, справу було відкладено на 15 липня 2025 року.
14 липня 2025 року ОСОБА_1 подав на адресу канцелярії Переяславського міськрайонного суду Київської області клопотання про відкладення розгляду справи.
15 липня 2025 року справу було відкладено на 30 липня 2025 року.
30 липня 2025 року в судове засіданні ОСОБА_1 не з`явився. Про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Заяв, клопотань чи будь-яких додаткових документів до суду не направив.
Представник особи, яка притягується до відповідальності також в судове засідання не прибув.
Велика Палата Верховного суду у постанові від 23 серпня 2018 року у справі №11-237сап18 звернула увагу, що право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на особисту участь при розгляді її справи чи участь її адвоката встановлене ч. 1 ст. 268 та ч. 6 ст. 294 КУпАП, не є абсолютним.
Верховним Судом в п. 34 постанови від 12 березня 2019 року по справі №910/9836/18 також зазначено, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й в осіб, які беруть участь у справі.
Згідно зі ст.17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v.Spain") від 07.07.1989 зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Європейський Суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» (Заява N 3236/03, п.41) від 03.04.2008 наголосив, що «сторони в розумні інтервалу часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження».
Суд не зобов`язаний сам з`ясовувати причини неявки належно сповіщених учасників справи, оскільки обов`язок повідомити про ці причини і надати докази поважності неявки покладається на учасників справи. Суддею вжито максимально можливих заходів для повідомлення особи та дотримання його права на особисту участь.
Враховуючи наведене, суддя приходить до переконання про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 , що не протирічить ч.1 ст.268 КУпАП.
В поясненнях від 11 травня 2025 року, які наявні в матеріалах адміністративної справи, ОСОБА_1 вказує, що 10 травня 2025 року (напередодні) вживав алкоголь, в кількості 250-350 грамів горілки. Ліг спати, а 11 травня 2025 року вирушив автомобілем до Києва. Був зупинений поліцією. При перевірці фар, за які він був зупинений, працівник поліції вирішив перевірити його на драгері. Драгер показав 0.35 промілле, з чим він не згоден.
Представник ОСОБА_1 Богуцький Д.П. надіслав на адресу канцелярії суду письмові пояснення в яких просить визнати невинним ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП. Вважає, що працівниками поліції не було поінформовано водія про конкретну причину зупинення транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у ст.35 Закону України Про національну поліцію. Вважає, що ОСОБА_1 не було повідомлено з яких підстав поліцейські вирішили, що він перебуває в стані алкогольного сп`яніння і зазначена інформація прозвучала, як вже заздалегідь встановлений факт. Вказує, що жодних ознак того, що ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння не було. Зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення складений з порушенням вимог та нормативних актів, оскільки в матеріалах провадження відсутні докази правомірності зупинки автомобіля Chevrolet Aveo (що це за автомобіль і яке він має відношення до матеріалів справи №373/1318/25 ОСОБА_2 не зазначає). Зазначає, що запис з нагрудної камери доданої до матеріалів справи не є належним доказом, адже був порушений процес здійснення безперервного відеозапису виявлення та фіксації адміністративного правопорушення, також проведення процесуальних дій під час оформлення матеріалів адміністративної справи та складання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення. Відеозапис є неповним та не відображає всіх подій. Які сталися під час зупинки ОСОБА_1 . Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів жодним чином не може бути доказом у справі. Поліцейські перед пропозицією пройти перевірку на стан сп`яніння не зазначили ОСОБА_1 ознак, які вказують на його сп`яніння, а зазначили про них виключно в протоколі про адміністративне правопорушення. Тому не зрозуміло до якого саме закладу охорони здоров`я вини його хотіли везти. Вказує, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження медичного огляду, а навпаки сам наполягав на ньому. Поліцейські зупинили ОСОБА_1 без правових підстав встановлених законом. Після цього почали проводити незаконну поверхневу перевірку, огляд та інше. Поліцейські зобов`язані поінформувати водія про конкретну причину зупинки ними транспортного засобу з детальним описом підстав зупинки. Вказує, що поліцейські не проводили перевірку на ознаки алкогольного сп`яніння. Так, взагалі на думку ОСОБА_2 не можливо встановити яким чином поліція дійшла висновку, що поведінка ОСОБА_1 дає підстави вважати що він перебуває в стані алкогольного сп`яніння. З огляду на викладене не можливо вважати, що протокол про адміністративне правопорушення ЕПР1№327379 від 11.05.2025 року є законним, адже законної підстави для зупинення ОСОБА_1 не було так само, як і вчинення ним порушення правил дорожнього руху (не ввімкнено ближнє світло фар чи денних ходових вогнів поза населеним пунктом). Таким чином, ОСОБА_2 робить висновок, що ОСОБА_1 необхідно звільнити від відповідальності, а провадження по справі закрити в зв`язку з тим, що працівниками поліції було вчинено цілий ряд порушень. Так основним підтвердженням того, що ОСОБА_1 неправомірно намагаються притягнути до адміністративної відповідальності є те, що в матеріалах провадження відсутні будь які докази правомірності зупинки автомобіля. Відповідно, якщо зупинка автомобіля є неправомірною (незаконною), то особу не можна притягнути до адміністративної відповідальності та складати відносно неї будь які адміністративні матеріали, в тому числі й за ч.1 ст.130 КУпАП.
Поліцейський ВП Бориспільського районного управління поліції ГУНП в Київській області Пономаренко Р.М., в суді клопотав про оголошення перерви в судовому засіданні для ознайомлення з письмовими поясненнями адвоката Богуцького Д.П.
Також ОСОБА_4 пояснив, що ОСОБА_1 погодився на проведення огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу алкотестер на місці зупинки, та погодився з його результатом. Однак, зателефонувавши комусь з мобільного телефону, підійшов та сказав, що не погоджується та бажає пройти перевірку на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я.
ОСОБА_1 видали направлення для проходження медичного огляду та в супроводі поліцейських запропонували прослідувати до закладу, однак останній відмовився вказавши, що передумав.
Надаючи оцінку доводам адвоката Богуцького Д.П. щодо безперервності запису з бодікамери поліцейського, суд зазначає наступне.
Перервність запису з нагрудних камер поліцейських може бути підставою для визнання відеозапису недопустимим доказом, але це не є автоматичним наслідком у виді закриття проваддження у справі. Рішення суду залежить від конкретних обставин справи в їх сукупності.
В досліджуваній ситуації, перерви не вплинули на сутність подій, що фіксуються, та не призвели до втрати важливої інформації.
Факт керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, підтверджено перевіркою ОСОБА_1 на стан сп`яніння за допомогою приладу алкотестер 6810 із результатом 0.35 промілле.
Даний результат підтверджує факт порущення ОСОБА_1 п.2.9а ПДР України.
Ця обставина не спростована.
Поведінка особи, яка притягується до відповідальності у виді визнання на місці результату перевірки на стан сп`яніння, узгоджується зі змістом його письмових пояснень від 11.05.2025.
ОСОБА_1 виходячи з змісту відеозапису та наявних в справі направлень на проходження перевірки на стан сп`яніння мав реальну можливість пройти таку перевірку в закладі охорони здоров`я, однак з невідомих причин її не пройшов.
Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена, відповідальність, зокрема за керування транспортними засобами особою в стані алкогольного сп`яніння.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП повністю доведена наданими суду доказами.
Санкцією зазначеної норми закону визначена відповідальність у виді накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
При накладенні адміністративного стягнення з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, судом у відповідності до ст. 33 КУпАП, враховується відсутність обставин, які пом`якшують чи обтяжують відповідальність, та адміністративне стягнення призначається у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами у відповідності до положень ч.1 ст. 130 КУпАП відповідає вимогам ст.ст. 23,33 Кодексу України про адміністративні правопорушення і є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових правопорушень.
В порядку, визначеному ст. 40-1 КУпАП та п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір суддя вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 605,60 грн.
Враховуючи викладене та керуючись ст. 4 Закону України Про судовий збір , ст.ст. 8, 40-1, 130, 266, 283-285, 294 КУпАП
ОСОБА_1 визнати винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
У разі несплати правопорушником штрафу не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладання штрафу, постанова про накладання штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначений у відповідній статті КУпАП.
Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги до Переяславського міськрайонного суду.

Постанова може бути звернута до виконання протягом трьох місяців з дня її винесення.

Суддя І.О. Опанасюк