П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.07.2025 м. Біла Церква

Суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Клепа Тетяна Володимирівна, розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли з Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області, стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, військового пенсіонера, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , паспорт № НОМЕР_2 виданий 22.07.2021 органом 3210, раніше не притягувалася до адміністративної відповідальності,

за ч. 3 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

У С Т А Н О В И В :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 853471 від 21.06.2025, ОСОБА_1 20.06.2025 о 23:00 год ухилялася від виконання своїх обов`язків по догляду за малолітнім сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які передбачені ч. 1, 2 ст. 150 СК України, що призвело до того, що останній перевував на вул. Росьовій в м. Біла Церква у п`яному вигляді, чим вчинила правопорушення, відповідальність за яке, передбачена за ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнала у повному обсязі.

Суддя, заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та додані до них матеріали, дійшла наступного висновку.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя, відповідно до вимог статей 245, 280 КУпАП, повинен з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші факти, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено відповідальність.

Відповідно до положень ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Наразі, положення ст. 155 вказаного Кодексу визначають, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини і ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Статтею 12 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Диспозицією ч. 1 ст. 184 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Окрім визнання своєї винуватості самою правопорушницею, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення підтверджується матеріалами справи про адміністративне правопорушення, а саме: даними протоколу про адміністративне правопорушення ВАД № 853471 від 21.06.2025, у якому викладені фактичні обставини справи; письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 21.06.2025.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані вірно за ч. 1 ст. 184 КУпАП ухилення батьків від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо виховання малолітніх дітей.

Суддя, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, визнає доведеним належними та допустимими доказами вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України і при цьому враховуються характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь її вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність

Обставиною, що пом`якшує відповідальність ОСОБА_1 суддя визнає її щире каяття, обставин, що обтяжують її відповідальність суддею не встановлено.

Суддя зазначає, що вчинене ОСОБА_1 діяння формально містить в собі усі юридичні і суб`єктивні ознаки, що характеризують правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП, але внаслідок всіх конкретних обставин воно не відповідає тій суспільній небезпечності, яка є типовою для цього виду правопорушення, зокрема, дії особи, яка притягається до адміністративної відповідальності суб`єктивно не були направлені на заподіяння шкоди суспільним інтересам, юридичним та фізичним особам.

З урахуванням даних про особу винної, яка вперше притягається до адміністративної відповідальності, обставин вчиненого адміністративного правопорушення, а саме: вчинене правопорушення не спричинило і не здатне було спричинити будь-яку значну шкоду суспільним або державним інтересам, суддя вважає, що дане адміністративне правопорушення можливо віднести до малозначних правопорушень, тому, є обґрунтовані підстави звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням, це зумовлено гуманним відношенням до особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, що дозволить на думку судді, досягти заходів попередження правопорушень у майбутньому.

Таким чином відповідно до ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Згідно зі ст. 284 КУпАП, постанова про закриття справи виноситься при проголошенні усного зауваження.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір стягується у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення. Враховуючи, що провадження у даній справі слід закрити у зв`язку з оголошенням усного зауваження, відповідно, судовий збір стягненню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 22, 184 ч. 1, 248, 251, 252, 279, 280, 284 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 визнати винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП у зв`язку із малозначністю вчиненого ним правопорушення, обмежитись усним зауваженням, а провадження у справі закрити.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

Суддя Тетяна КЛЕПА