Справа № 333/6199/25
Провадження № 3/333/2392/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2025 року м. Запоріжжя

Суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя Кулик В.Б., за участю прокурора Ляленко О.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Запоріжжя, матеріали адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, які надійшли від Запорізького управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України, відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Запоріжжя, громадянки України, поліцейської взводу № 2 роти № 2 батальйону № 4, рядового поліції Управління патрульної поліції в Запорізької області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

-за ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.07.2025 року у провадження судді Кулик В.Б. передана справа № 333/6199/25 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.07.2025 року у провадження судді Кулик В.Б. передана справа № 333/6200/25 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Опис обставин, установлених під час розгляду справи.

З протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, № 26 від 10.07.2025 року, складеного старшим оперуповноваженим Запорізького управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України майором поліції Азаровою О.В., вбачається, що ОСОБА_1 , будучи особою, яка 11.01.2022 року припинила виконання обов`язків поліцейського взводу № 2 роти № 2 батальйону № 4 УПП в Запорізькій області ДПП НП України, тобто діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави та відповідно до пункту «з» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону № 1700-VII, примітки до ст. 172-6 КУпАП є суб`єктом відповідальності за порушення вимог п. 2-7 розділу ХІІІ «Прикінцеві положення» Закону України № 1700-VII «Про запобігання корупції», 15.05.2025 року о 12 год. 05 хв., несвоєчасно подала без поважних причин декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2021 рік, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

ОСОБА_1 при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП була присутня, їй роз`яснено права, передбачені ст. ст. 55, 56, 59, 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, повідомлено, що протокол буде надіслано в Комунарський районний суд м. Запоріжжя для розгляду по суті. ОСОБА_1 протокол підписала, надала письмові пояснення, в яких зазначила, що наприкінці 2021 року вона була прийнята на службу в УПП в Запорізькій області. Під час проходження служби, а саме після призначення на посаду поліцейською, проходила навчання в Академії патрульної поліції в м. Кривий Ріг. Під час навчання прийняла рішення та звільнилася з поліції за власним бажанням. При звільненні подала відповідну декларацію, але через повномасштабне вторгнення російської федерації на територію України декларування було призупинено. Про те, що декларування було відновлено їй відомо не було і вона цим питанням не цікавилася, адже в державних органах не працює. Згодом вона намагалася подати відповідні декларації, але ключ не працював і відновити його у ннеї не вийшло. Щорічну декларацію за 2021 рік та 2022 рік подала 15.05.2025 року, перебуваючи за адресою: м. Запоріжжя, вул. Кам`яна, буд. 27. Під час служби в УПП в Запорізькій області до неї, напевно, доводили вимоги Закону України «Про запобігання корупції». Свою провину визнає.

Також з протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, № 27 від 10.07.2025 року, складеного старшим оперуповноваженим Запорізького управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України майором поліції Азаровою О.В., вбачається, що ОСОБА_1 , будучи особою, яка 11.01.2022 року припинила виконання обов`язків поліцейського взводу № 2 роти № 2 батальйону № 4 УПП в Запорізькій області ДПП НП України, тобто діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави та відповідно до пункту «з» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону № 1700-VII, примітки до ст. 172-6 КУпАП є суб`єктом відповідальності за порушення вимог п. 2-7 розділу ХІІІ «Прикінцеві положення» Закону України № 1700-VII «Про запобігання корупції», 15.05.2025 року о 12 год. 05 хв., несвоєчасно подала без поважних причин декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2022 рік, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

ОСОБА_1 при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП була присутня, їй роз`яснено права, передбачені ст. ст. 55, 56, 59, 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, повідомлено, що протокол буде надіслано в Комунарський районний суд м. Запоріжжя для розгляду по суті. ОСОБА_1 протокол підписала, надала письмові пояснення.

Постановою судді від 11.07.2025 року справу № 333/6200/25 (провадження № 3/333/2393/25) про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП щодо ОСОБА_1 , об`єднано в одне провадження зі справою № 333/6199/25 (провадження № 3/333/2392/25) про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП щодо ОСОБА_1 . Об`єднаній справі присвоєно № 333/6199/25 (провадження № 3/333/2392/25).

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена судом своєчасно та належним чином, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Свою вину у вчинені адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, визнає в повному обсяі та просить суд призначити їй найнижчу міру покарання, передбачену вказаною статтею.

При провадженні у справах про вчинення адміністративного корупційного правопорушення, згідно з вимогами ст. 250 КУпАП участь прокурора у розгляді справи судом є обов`язковою. Обов`язковість участі прокурора обґрунтовується недопущенням порушення ст. 6 Конвенції, яка зазначає, що кожен у випадку спору про його цивільні права та обов`язки або встановлення обґрунтованості будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення має право на справедливий і публічний розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Оскільки в даній справі провадження було ініційовано старшим оперуповноваженим Запорізького управління Департаменту внтрішньої безпеки Національної поліції України майором поліції Азаровою О.В., яка відповідно до ст. 255 КУПАП уповноважена складати протоколи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 172-4-172-9 (за винятком правопорушень, вчинених службовими особами, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище), проте така особа не є органом кримінального переслідування в сенсі державної посадової особи, яку призначили виступати проти особи, відносно якої складено протокол під час розгляду справи та представляти перед суддею сторону обвинувачення від імені держави.

Такі повноваження згідно з діючим законодавством покладено на прокурора, якого було повідомлено в передбачений спосіб і порядок з метою дотримання принципу неупередженості та об`єктивності зі сторони суду, а також дотримання вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу.

Прокурор у судовому засіданні вважала, що протоколи складені з дотриманням вимог КУпАП, в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, у зв`язку з чим остання підлягає притягненню до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією у виді штрафу.

Згідно із ст. 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до частини першої ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у п. 1, підпунктах «а», «в»-«г» п. 2 ч. 1 ст. 3 цього Закону, зобов?язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Згідно з підпунктом «з» п. 1 ч. 1 ст. З Закону України «Про запобігання корупції» суб?єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є поліцейські.

Відповідно до п.п. 1, 2 п. 1 Закону України «Про захист інтересів суб?єктів податкової звітності та інших документів у період дії воєнного стану або стану війни», у зв?язку з військовою агресією російської федерації проти України фізичні особи, фізичні особи - підприємці, юридичні особи, крім тих, які наділені бюджетними повноваженнями згідно із законодавством, подають облікові, фінансові, бухгалтерські, розрахункові, аудиторські звіти та будь-які інші документи, подання яких вимагається відповідно до норм чинного законодавства в документальній та/або в електронній формі, протягом трьох місяців після припинення чи скасування воєнного стану або стану війни за весь період неподання звітності чи обов?язку подати документи. У період дії воєнного стану або стану війни, а також протягом трьох місяців після його завершення до фізичних осіб, фізичних осіб підприємців, юридичних осіб не застосовується адміністративна та/або кримінальна відповідальність за неподання чи несвоєчасне подання звітності та/або документів, визначених п.п. 1 п. 1 вказаного закону.

Проте, 12.10.2023 року набрав чинності Закон України № 3384-IХ «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану», згідно якого особи, які у 2022-2023 роках не подали декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», і кінцевий строк для подання яких настав до дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану», подають такі декларації не пізніше 31.01.2024 року.

Як встановлено з матеріалів справи, 01.12.2021 року, на підставі наказу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України № 1683 о/с, ОСОБА_1 , прийнято на службу в поліцію та призначено на посаду поліцейського взводу № 2 роти № 2 батальйону № 4 УПП в Запорізькій області.

01.12.2021 року ОСОБА_1 прийняла присягу на вірність українському народові, дотримуватись Конституції та законності України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов?язки.

Протягом проходження служби в поліції до ОСОБА_1 доводились вимоги Закону України «Про запобігання корупції» та остання під особистий підпис ознайомлювалась: із рекомендаціями для поліцейських, державних службовців та працівників поліції, які є суб?єктами декларування про дотримання окремих обмежень, передбачених Законом України «Про запобігання корупції» при прийняті на службу/роботу від 18.11.2021 року, в яких окремим пунктом роз?яснені вимоги ст. ст. 45, 46, 52 вказаного закону та вид відповідальності, яка настає в результаті їх порушення; з пам?яткою поліцейських, державних службовців та працівників Національної поліції України з обмеженнями, пов?язаними зі службою в поліції, та вимогами антикорупційного законодавства України, а саме з вимогами Законів України «Про національну поліцію», «Про запобігання корупції», КК України та КУпАП від 18.11.2021 року.

04.01.2022 наказом Департаменту патрульної служби НП України № 16 о/с рядового поліції ОСОБА_1 , поліцейського взводу № 2 роти № 2 батальйону № 4 УПП в Запорізькій області відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію», звільнено зі служби в поліції з 11.01.2022 року.

При звільненні зі служби до ОСОБА_1 доведені рекомендаціями для поліцейських, державних службовців та працівників поліції, які є суб?єктами декларування про дотримання окремих обмежень, передбачених Законом України «Про запобігання корупції» при звільненні зі служби/роботи від 08.02.2022 року.

Вищевказане підтверджується копіями матеріалів з особової справи ОСОБА_1 .

Відповідно до вимог п. 2 розділу XIII «Прикінцеві положення» Закону України «Про запобігання корупції» установлено, що особи, які у 2022-2023 роках не подали декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до ст. 45 цього Закону, і кінцевий строк для подання яких настав до дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану», подають такі декларації не пізніше 31.01.2024 року.

Таким чином, за загальним правилом, до 31.01.2024 року слід подати декларації за 2021, 2022 ріки з будь-якої позначкою та при звільненні за 2023 рік, якщо: обов?язок подання декларації настав до 11.10.2023 року включно.

Враховуючи вищевказане, з моменту набрання чинності Закону України № 3384-IX «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану», тобто з 12.10.2023 року, у ОСОБА_1 виник обов?язок до 31.01.2024 року подати щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2021 та 2022 роки.

Згідно з відомостями Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, встановлено, що щорічна декларація особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2021 рік, подана 15.05.2025 о 12:05 год., тобто несвоєчасно.

Згідно з відомостями Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, встановлено, що щорічна декларація особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2022 рік, подана 15.05.2025 о 12:10 год., тобто несвоєчасно.

Вказане підтверджується послідовністю дій користувача «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» наданих НАЗК, які вчиняла ОСОБА_1 у період часу з 11.10.2023 року по 16.05.2025 року включно.

Виходячи з вищевикладеного, ОСОБА_1 будучи особою, яка станом на 11.01.2022 року припинила виконання обов?язків поліцейського взводу № 2 роти № 2 батальйону № 4 УПП в Запорізькій області ДПП НП України, тобто діяльність, пов?язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, обов?язок подання декларації у якої настав до 12.10.2023 року, тобто до дати вступу Законом України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану», в порушення вимог п. 2-7 розділу XIII «Прикінцеві положення» Закону України № 1700-VII «Про запобігання корупції», 15.05.2025 року тобто несвоєчасно, без поважних причин подала щорічні декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2021 та 2022 роки.

Відповідно до ст. 1 Закону № 1700-VII правопорушення, пов?язане з корупцією діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у ч. 1 ст. 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Статтею 68 Конституції України визначено, що кожен зобов?язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

3 пояснень ОСОБА_1 встановлено, що з грудня 2021 року до 11.01.2022 року, вона працювала поліцейським взводу № 2 роти № 2 батальйону № 4 УПП в Запорізькій області ДПП. Під час проходження служби, а саме навчання в академії патрульної поліції, прийняла рішення про звільнення з органів поліції. Далі, через повномасштабне вторгнення російської федерації на територію України, декларування було призупинено та про внесені зміни до Закону України «Про запобігання корупції» про те, що до 31.01.2024 року виник обов?язок подати щорічну декларацію особи за 2021 рік та 2022 рік, відомо не було. У зв?язку з тим, що на теперішній час вона цивільна особа та не виконує функції держави, не цікавилась питанням відновлення декларування. Як тільки стало відомо про відновлене декларування, 15.05.2025 року, перебуваючи за адресою: м. Запоріжжя, вул. Кам?яна, буд. 27, подала щорічну декларацію за 2021 рік. Свою провину визнає.

Належне інформування ОСОБА_1 підтверджується копією листа-нагадування з УПП в Запорізькій області від 20.12.2023 року вих. № 26547/41/32/01-2023, яке скероване за адресою останньої, зазначеною за обліками ВКЗ УПП в Запорізькій області ДПП, про відновлене декларування та обов?язок подачі щорічних декларації за 2021 та 2022 рік.

Згідно з диспозицією ч. 1 ст. 172-6 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Дослідивши матеріали справи, суддя встановив наступне.

Суддею встановлено, що відсутні обставини, що виключають розгляд справи, протоколи про адміністративне правопорушення, пов`язані з корупцією, складені уповноваженою державою особою, яка відповідно до ст. 255 КУПАП уповноважена складати протоколи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 172-4-172-9 (за винятком правопорушень, вчинених службовими особами, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище).

Протоколи про адміністративне правопорушення та інші матеріали свідчать про події та склад адміністративних правопорушень, про осудність особи, яка вчинила протиправні дії, про вчинення дій собою не в стані крайньої необхідності.

На момент розгляду справи не закінчилися строки, передбачені ст. 38 КУпАП, оскільки відповідно до ч. 4 ст. 38 КУпАП визначено, що адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 212-15,212-21 КУпАП, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Відповідно до положень ст. 276 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. При цьому, відповідно до змісту ст. 257 КУпАП, місце розгляду справи про адміністративне правопорушення визначається особою, уповноваженою на складання протоколу про адміністративне правопорушення, яка після його складання, направляє матеріали справи до органу, уповноваженого розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Особою, в компетенцію якої входить складання протоколу пов`язане з корупцією та оформляти матеріали про адміністративне правопорушення пов`язане з корупцією, було визначено підсудність та направлено матеріали в Комунарський районний суд м. Запоріжжя.

Місце вчинення правопорушення в даному випадку визначено і встановлено, оскільки ОСОБА_1 на момент вчинення правопорушення була суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, у зв`язку з припиненням виконання обов`язків поліцейського взводу № 2 роти № 2 батальйону № 4 УПП в Запорізькій області ДПП НП України. Окрім цього, місцем подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави є місце проживання особи АДРЕСА_2 .

Частина друга ст. 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Відповідно до ст. ст. 55, 124 Конституції України кожному гарантується право на судовий захист; юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Під час судового розгляду суд зобов`язаний суворо додержуватись закріпленого у ст. 62 Конституції України принципу презумпції невинуватості, згідно з яким особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком. При цьому неприпустимо покладати на обвинуваченого (підсудного) доведення своєї невинуватості. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При прийнятті по даній справі процесуального документу, суд відповідно до вимог ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики ЄСПЛ» вважає за необхідне застосувати Конвенцію про захист прав і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим,4.XI.1950), яка згідно з ч. 1 ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Суд враховує, що практика ЄСПЛ вказує на необхідність оцінювати докази, керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення ЄСПЛ від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» п. 43).

Також суд при постановленні по адміністративній справі процесуального рішення приймає до уваги якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (рішення ЄСПЛ від 11.07.2013 року у справі «Веренцов проти України» п. 86).

Диспозиція ч. 1 ст. 172-6 КУпАП передбачає наступний склад адміністративного правопорушення: несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Отже вчинення особою вищевказаного діяння є грубим порушенням та тягне за собою передбачену законом адміністративну відповідальність.

З аналізу приписів норм даної статті передбачена адміністративна відповідальність за дії, передбачені цієї статті, вчинені особою, стосовно якої складено адміністративний протокол.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 є суб`єктом адміністративного правопорушення, оскільки вона є осудною особою, вчинила правопорушення у віці, з якого може наставати адміністративна відповідальність, будучи особою, яка 11.01.2022 року припинила виконання обов`язків поліцейського взводу № 2 роти № 2 батальйону № 4 УПП в Запорізькій області ДПП НП України, тобто діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави та відповідно до пункту «з» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону № 1700-VII, примітки до ст. 172-6 КУпАП є суб`єктом відповідальності за порушення вимог п. 2-7 розділу ХІІІ «Прикінцеві положення» Закону України № 1700-VII «Про запобігання корупції»

Листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вих. № 223-943/0/4-17 від 22.05.2017 року звернуто увагу на те, що вирішуючи питання про притягнення осіб до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, щодо порушення вимог фінансового контролю, яке полягало у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, слід враховувати об`єктивні ознаки складу цього адміністративного правопорушення, зокрема його об`єктивну сторону, яка має активну форму прояву та полягає у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації.

Для розкриття об`єктивних складових адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, слід зазначити, що диспозиція цієї норми за своїм змістом є бланкетною адміністративно правовою нормою, тобто нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших норм.

Так, ст. 172-6 КУпАП містить вказівку на суб`єкт цього правопорушення, відсилає до норм спеціального антикорупційного закону, зокрема ч.ч. 1 і 2 ст. 45 3акону України «Про запобігання корупції», в яких, крім іншого, передбачено певну деталізацію відповідних положень нормативно-правових актів, що наповнює норму ч. 1 ст. 172-6 КУпАП більш конкретним змістом для встановлення саме тих ознак, які мають значення для правової кваліфікації зазначеного діяння.

Об`єктивна сторона адміністративного порушення включає такі обов`язкові ознаки: 1) діяння, 2) обстановку, 3) наслідки та 4) причинний зв`язок між діянням і наслідками.

Діяння при вчиненні цього порушення завжди пов`язане з недотриманням вимог відповідних нормативних актів. Такі правила встановлені у законах та інших нормативно-правових актах.

Обстановка вчинення даного правопорушення характеризується тим, що діяння вчиняється та наслідки настають в обстановці, у випадку, в процесі несвоєчасного подання декларації.

Судом встановлено, що в діях ОСОБА_1 проявилася об`єктивна сторона адміністративного порушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, яка полягала в тому, що вона несвоєчасно, без поважних причин, подала щорічні декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2021 та 2022 рік, факт подання їх поза встановлений Законом строк утворює в діях ОСОБА_1 об`єктивну сторону правопорушення.

Таким чином ОСОБА_1 у порушення вимог ч. 1 ст. 45, п. 27 розділу XIII «Прикінцеві положення» Закону України «Про запобігання корупції» несвоєчасно та без поважних причин подала декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2021 рік та 2022 рік, а саме: 15.05.025 року о 12 год. 05 хв., та 15.05.2025 року о 12 год. 10 хв. відповідно, тобто з порушенням встановленого законодавством строку для подачі таких декларацій, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Доказів, які б свідчили про об`єктивні обставини, що унеможливлювали подання ОСОБА_1 декларацій, у матеріалах справи відсутні та останньою суду не надано.

ОСОБА_1 , будучи обізнаною про необхідність дотримання вимог закону, порушила ці вимоги, які безпосередньо пов`язані з невиконанням обов`язків, установлених законом.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, а відповідальність настає лише за умови, що особа усвідомлювала протиправний характер своїх дій і мала прямий умисел, спрямований на ухилення від подання чи несвоєчасне подання декларації, керуючись при цьому особистим інтересом чи інтересами третіх осіб, або мала непрямий умисел, свідомо допускаючи наслідки у вигляді неподання або несвоєчасного подання декларації, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Суб`єктивна сторона такого адміністративного правопорушення визначається ставленням винного до наслідків і в цілому характеризується необережною виною.

Умисел має місце тоді, коли особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання. Таким чином, прямий умисел характеризується трьома ознаками: 1) усвідомленням суспільної небезпеки діяння; 2) передбаченням суспільно небезпечних наслідків цього діяння; 3) бажанням настання передбачуваних наслідків.

Вольовий момент прямого умислу характеризується бажанням особи настання суспільно небезпечних наслідків від вчиненого ним діяння. Під бажанням наслідків необхідно розуміти прагнення їх настання.

Зміст інтелектуального моменту умислу полягає в усвідомленні особою фактичної сторони вчинюваного, а також передбачені нею настання суспільно небезпечних наслідків своєї дії.

Усвідомлюючи фактичну сторону вчинюваного, суб`єкт усвідомлює й соціальне значення свого діяння, його характер і суспільну небезпеку.

Суддею встановлено, що ОСОБА_1 вчинила дії умисно, оскільки їй достовірно було відомо про обов`язковість подання щорічних декларацій, вона усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачала настання суспільно-небезпечних наслідків, і до закінчення граничного терміну подання щорічних декларацій за 2021 та 2022 роки 31.01.2024 року такі не подала, проте подала несвоєчасно після закінчення строків подання, внаслідок чого своїми діями і бездіяльністю бажала настання таких наслідків.

Декларація заповнюється та подається особисто суб`єктом декларування шляхом заповнення відповідної електронної форми після автентифікації у власному персональному електронному кабінеті у Реєстрі.

Декларація подається незалежно від того, перебуває суб`єкт декларування в Україні чи за її межами.

Суб`єкти декларування подають декларації з додержанням таких вимог:

1) щорічна декларація декларація, яка подається відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону (щороку), абзацу другого ч. 2 ст. 45 Закону (після припинення діяльності (після звільнення)) у період з 00 год. 00 хв. 01 січня до 00 год. 00 хв. 01 квітня. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація, та містить інформацію станом на 31 грудня звітного року.

Законом можуть бути встановлені інші строки подання щорічної декларації.

Суб`єкт декларування, поновлений на роботі за рішенням суду після завершення періоду декларування, до 01 квітня року, наступного за роком, у якому відбулося поновлення, подає щорічну декларацію за рік, у якому відбулось поновлення. Якщо така особа поновлена на роботі до завершення періоду декларування, щорічна декларація подається за минулий рік. Щорічна декларація за час вимушеного прогулу не подається.

Якщо особа, яка припинила здійснення діяльності, до завершення визначеного Законом строку подання щорічної декларації знов починає здійснення діяльності, вона подає щорічну декларацію як особа, яка продовжує здійснювати діяльність. Щорічна декларація (після звільнення) у такому випадку не подається;

2) декларація при звільненні декларація, яка подається відповідно до абзацу першого ч. 2 ст. 45 Закону не пізніше 30 календарних днів з дня припинення діяльності.

Така декларація подається за період, який не був охоплений деклараціями, раніше поданими суб`єктом декларування, та містить інформацію станом на останній день такого періоду, яким є останній день здійснення діяльності.

Під раніше поданими деклараціями розуміються декларації, що були подані до Реєстру відповідно до Закону, крім декларації кандидата на посаду.

Декларація при звільненні не подається у таких випадках:

- особа, яка припинила здійснення діяльності на одній посаді, продовжує здійснювати діяльність на іншій посаді;

- особа, яка припинила здійснення діяльності, упродовж 30 календарних днів з дня припинення діяльності знову розпочала здійснення діяльності.

Втрата статусу суб`єкта декларування у зв`язку із внесенням змін до закону або статусу юридичної особи публічного права не вважається припиненням діяльності та не зобов`язує особу подавати декларацію будь-якого виду;

3) декларація кандидата на посаду декларація, яка подається відповідно до абзацу першого ч. 3 ст. 45 Закону. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому особа подала заяву на зайняття посади, якщо інше не передбачено законодавством, та містить інформацію станом на 31 грудня звітного року.

Декларація кандидата на посаду подається до призначення або обрання особи на відповідну посаду, якщо інше не передбачено законом.

Якщо особа подала щорічну декларацію за минулий рік, декларація кандидата на посаду за цей період не подається.

Суб`єкт декларування до початку заповнення декларації повинен підтвердити ознайомлення із цим Порядком шляхом проставлення відповідної відмітки.

Після заповнення усіх необхідних розділів декларації суб`єкту декларування надається можливість перевірити повноту та достовірність зазначеної ним інформації.

Перед підписанням декларації суб`єкт декларування підтверджує повноту та достовірність даних, вказаних у ній, ознайомлення з попередженням про настання відповідальності за подання недостовірних відомостей шляхом проставлення відповідної відмітки.

Суб`єкт декларування підписує декларацію шляхом накладання на неї особистого кваліфікованого електронного підпису або удосконаленого електронного підпису відповідно до вимог законодавства.

Подання декларації до Реєстру підтверджується шляхом надсилання повідомлення суб`єкту декларування на адресу його електронної пошти, зазначену в персональному електронному кабінеті, та до персонального електронного кабінету суб`єкта декларування.

Суб`єкт декларування має право за власною ініціативою подати виправлену декларацію, але не більше трьох разів упродовж семи днів після дня подання первинної декларації, шляхом створення та подання виправленої декларації до Реєстру.

Відповідно до роз`яснень НАЗК «Щодо фінансової доброчесності: застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно заходів фінансового контролю (подання декларації, повідомлення про суттєві зміни в майновому стані, повідомлення про відкриття валютного рахунку)» від 13.11.2023 року № 4 за загальним правилом до 31.01.2024 року слід подати:

- щорічні декларації (з будь-якою позначкою) за 2021-2022 роки звітні періоди;

- декларацію при звільненні за 2022-2023 роки (якщо обов`язок подання декларації настав до 11.10.2023 року включно);

- декларацію кандидата на посаду за 2021 та 2022 роки звітні періоди (якщо кінцевий строк їх подання настав у період з 24.02.2022 року по 11.10.2023 року включно).

- З 1 січня до 31 березня 2024 року включно суб`єкти декларування (крім тих, які мають право на відтермінування) повинні подати щорічні декларації за 2023 рік звітний період.

Таким чином у період з 12.10.2023 року до 31.01.2024 року в Україні тривала компанія декларування. Протягом цього періоду часу, суб`єкт декларування, повинен подати щорічну декларацію за 2021, 2022 рік.

Відповідно до результатів пошуку у Єдиному державному реєстрі декларацій на офіційному сайті Національного агентства з питань запобігання корупції (https://public.nazk.gov.ua), встановлено, що ОСОБА_1 подала декларації за типом «щорічна» за 2021 рік та 2022 рік, лише 15.05.2025 року відповідно.

Також, згідно з послідовністю дій користувача «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», які вчинила ОСОБА_1 , встановлено, що дії направлені на подання декларацій були розпочаті лише 14.05.2025 року о 21 год. 34 хв., тобто після закінчення строку, встановленого законом. Жодних інших дій щодо подання декларацій за 2021 та 2022 роки ОСОБА_1 не вчинялися.

Корупційне діяння, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, вважається закінченим з моменту несвоєчасного подання без поважних причин декларації особи, ОСОБА_1 вбачається закінчений склад правопорушень, оскільки вона несвоєчасно подала декларації, які зобов`язана була подати до 31.01.2024 року, а фактично подала 15.05.2025 року.

Наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП підтверджується, враховуючи норми законодавства.

З пояснень, наданих ОСОБА_1 під час складання адміністративних матеріалів, встановлено, що нею в дійсності несвоєчасно були подані щорічні декларації за 2021 та 2022 роки. З вимогами законів стосовно строків подачі декларацій ознайомлена, з приводу допущеного порушення жалкує, своє провину визнає, просила суворо не карати.

Даними поясненнями ОСОБА_1 підтверджує факт допущеного порушення за несвоєчасне подання декларації за 2021 та 2022 роки.

Суддею встановлено, що ОСОБА_1 не є особою, яка релігійними переконаннями не може подавати ІТС Реєстр декларацію. Примусове виконання ОСОБА_1 обов`язку подачі в електронному виді декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, з беззаперечним дотриманням положень ст. 45 Закону № 1700-VІІ за відсутності врегульованого питання на законодавчому рівні щодо альтернативи права вибору подачі такої декларації віруючою людиною, не відповідатиме легітимній меті та буде порушенням її прав і свобод, закріплених у Конституції Українита в Конвенції.

Окрім цього, суддею встановлено, що ОСОБА_1 не відноситься до осіб, посадових осіб закладів, установ та організацій, які здійснюють основну діяльність у сфері соціального обслуговування населення, соціальної та професійної реабілітації осіб з інвалідністю і дітей з інвалідністю, соціального захисту ветеранів війни та учасників антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях; посадових осіб закладів, установ та організацій, які здійснюють основну діяльність у сфері охорони здоров`я (крім керівників закладів охорони здоров`я центрального, обласного, районного, міського (міст обласного значення, міст Києва та Севастополя) рівня, голів та членів медико-соціальних експертних комісій та військово-лікарських комісій); посадових осіб закладів, установ та організацій, які здійснюють основну діяльність у сфері освіти (крім керівників вищих навчальних закладів та їх заступників); посадових осіб закладів, установ та організацій, які здійснюють основну діяльність у сфері науки (крім президентів Національної академії наук України та національних галузевих академій наук, перших віце-президентів, віце-президентів та головних учених секретарів Національної академії наук України та національних галузевих академій наук, інших членів Президії Національної академії наук України та президій національних галузевих академій наук, обраних загальними зборами Національної академії наук України та національних галузевих академій наук відповідно, керівників науково-дослідних інститутів та інших наукових установ); посадових осіб закладів, установ та організацій, які здійснюють основну діяльність у сфері культури, мистецтв, відновлення та збереження національної пам`яті, фізичної культури, спорту, національно-патріотичного виховання; військовослужбовців військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, військової служби за призовом осіб офіцерського складу (крім військовослужбовців, зазначених у пунктах 1-5 частини сьомої цієї статті); військових посадових осіб із числа військовослужбовців військової служби за контрактом осіб рядового складу, військової служби за контрактом осіб сержантського і старшинського складу, військовослужбовців молодшого офіцерського складу військової служби за контрактом осіб офіцерського складу (крім військовослужбовців, зазначених у пунктах 1-5 частини сьомої цієї статті), тобто на неї не поширюються положення ч. 5 ст. 45 розділу VII Закону № 1700-VІІ.

Протоколами про адміністративні правопорушенні, пов`язані з корупцією, № 26 та № 27 від 10.07.2025 року, складеними старшим оперуповноваженим Запорзького управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України майором поліції Азаровою О.В. зафіксовано факти вчиненя ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією, відповідальність за які передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП несвоєчасно без поважних причин подала щорічні декларації.

Протоколи про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, які складають уповноважені на це посадові особи Національного агентства з питань запобігання корупції та Національної поліції, є одним із доказів, на основі якого суддя місцевого суду встановлює склад адміністративного правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою особою органу Національної поліції, уповноваженою на це державою особою старшим оперуповноваженим Запорізького управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України майором поліції Азаровою О.В Дії такої уповноваженої особи, що його складала в порядку, передбаченому чинним законодавством, не оскаржувалися. Протоколи не містять жодних скарг і зауважень з боку особи, відносно якої такі складались. Відтак, з урахуванням викладеного, суд приймає протоколи про адміністративне правопорушення як належний і допустимий доказ.

Докази, досліджені судом при розгляді матеріалу, підтверджують факт винуватості ОСОБА_1 у порушенні ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» несвоєчасне без поважних причин не подання декларації минулий рік, а саме 2021 та 2022 роки, та як наслідок вчинення нею адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Відповідно до ст. ст. 34, 35 КУпАП обставиною, що пом`якшує відповідальність за адміністративне правопорушення, визнається визнання вини винною особою, обставин, що обтяжують відповідальність, судом не встановлено.

Формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого правопорушення. Якщо особа приховує суттєві обставини вчиненого правопорушення, що значно ускладнює його розкриття, визнає свою вину лише частково для того, щоб уникнути справедливого покарання, її каяття не можна визнати щирим, справжнім. Отже, щире каяття повинно ґрунтуватися на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки, її осуді, бажанні виправити ситуацію, яка склалась, та нести відповідальність за вчинене, а також зазначена обставина має знайти своє відображення в матеріалах провадження. Зважаючи на вказане, в діях ОСОБА_1 проявилося щире каяття.

При накладенні адміністративного стягнення, відповідно до ст. ст. 33-35 КУпАП, враховано характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, яка до адміністративної відповідальності притягується вперше, ступеня її вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, відсутність підстав для застосування іншого адміністративного стягнення, ніж передбаченого санкцією даної статті, майнової шкоди не заподіяно.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Узагальнюючи вище зазначене, судом з`ясовано, що саме дані адміністративні правопорушенні були вчинені, що саме ОСОБА_1 винна в їх вчиненні, що саме вона підлягає адміністративній відповідальності, по справі встановлено обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність ОСОБА_1 , майнової шкоди не заподіяно, підстав для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу немає.

За таких обставин, всебічно, повно, об`єктивно дослідивши всі обставини справи в їх сукупності, суддя дійшов висновку про достовірність та достатність доказів для висновку, що ОСОБА_1 порушила ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», оскільки несвоєчасно без поважних причин не подала щорічні декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2021 та 2022 роки та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП і про її винуватість, оскільки в її діях є склад адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, відповідно до положень ст. 8 КУпАП, згідно з якими особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Зважаючи на вище вказане, суд вважає, що ОСОБА_1 винна у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Притягнення до адміністративної відповідальності має відбуватись у відповідності до встановленого законодавством порядку. Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 8 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час та за місцем вчинення правопорушення.

Як зазначено у ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 1 КУпАП завданням Кодексу про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі, і закріпленої в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості. Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовим позиціям ЄСПЛ.

Під час розгляду справи суд проводить з`ясування дотримання вимог, передбачених ст. 38 КУпАП.

Незважаючи на те, що судом встановлено, що на момент розгляду справи не закінчилися строки, передбачені ст. 38 КУпАП, оскільки адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення. Правопорушення було вчинене в 2025 році, дворічний термін спливає в 2027 році, справа розглядається в 2025 році, у зв`язку з чим до закінчення дворічного терміну з дня вчинення правопорушення залишається два роки.

Стосовно накладення адміністративного стягнення в межах шестимісячного строку з дня його виявлення, суд звертає увагу на наступне.

Для визначення початку перебігу строку давності притягнення особи до відповідальності за адміністративні правопорушення, пов`язане з корупцією, важливу роль відіграють як день вчинення, так і день виявлення правопорушення. Керуючись принципом верховенства права і дотримуючись букви закону варто наголосити, що моментом виявлення порушення, пов`язаного з корупцією, є момент отримання інформації про таке порушення уповноваженими особами (посадовою особою чи органом державної влади). При цьому складання протоколу про вчинення порушення, пов`язаного з корупцією є лише окремою процесуальною дією, вчиненою на підставі виявленого факту порушення, пов`язаного з корупцією (факт виявлення порушення це окрема подія, яка завжди передує складанню протоколу про вчинення порушення).

В протоколах про адміністративне правопорушення № 26 та № 27 від 10.07.2025 року, складених старшим оперуповноваженим Запорізького упраління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України майором поліції ОСОБА_2 , вказано, що датою виявлення правопорушення є дата складання протоколу, а саме 10.07.2025 року, тобто момент з`ясування всіх необхідних даних, які дають підстави встановити всі необхідні ознаки складу правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Фактичним моментом виявлення вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, пов`язаного з корупцією передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП слід вважати дату складання протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, тобто момент коли уповноваженою особою, що має право складати протоколи зібрано, проаналізовано зібрані фактичні дані, зроблено висновок про наявність у діях особи складу адміністративного правопорушення та оформлено такий висновок у вигляді протоколу.

Така позиція підтверджується матеріалами адміністративного правопорушення.

На думку судді, особа, яка уповноважена державою на складання такого протоколу, 10.07.2025 року прийшла до внутрішнього переконання виконати свій обов`язок і склала протоколи стосовно ОСОБА_1 , оскільки до цієї дати, до 10.07.2025 року, такою особою було отримано дані у вигляді інформації про перегляд декларації ОСОБА_1 , з якої вбачається саме ознака складу правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП несвоєчасне подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Тобто під виявленням проступку розуміється не лише виявлення факту (певного діяння), а й встановлення працівника, який учинив ці діяння, протиправність цих діянь, вину працівника, наявність шкідливих наслідків, причинного зв`язку між правопорушенням та шкідливими наслідками. Судом встановлено на підставі поданих матеріалів ОСОБА_1 , як суб`єкта, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», здійснено отримання інформації в ІТС Реєстр, яка підтвердила факт порушення і з приводу чого така інформація була на паперовому носії була долучена до справи, уповноваженою особою було запрошено в дотримання вимог ст. ст. 256,268 КУпАП ОСОБА_1 для дачі пояснень з приводу виявленого порушення.

На переконання суду старший оперуповноважений Запорізького упраління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України майор поліції ОСОБА_2 , будучи уповноваженою особою на складання такого протоколу, отримавши до 10.07.2025 року усі необхідні дані і ознаки складу правопорушення в діях ОСОБА_1 , 10.07.2025 року прийшла до переконання і склала відповідно до вимог ст. 254 КУпАП процесуальний документ про вчинення діяння, яке містить правопорушення протоколи про адміністративні правопорушення.

Саме ст. 38 КУпАП регламентує початок відліку адміністративного стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією з моменту з`ясування всіх необхідних даних, як зазначено в протоколі.

На думку судді 10.07.2025 року це дата, коли старший оперуповноважений Запорізького упраління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України майор поліції ОСОБА_2 , виявила основну ознаку складу правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП несвоєчасне подання декларації особи стосовно ОСОБА_1 , як особою, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Після дати виявлення вчиненого правопорушення, пов`язаного з корупцією, уповноважена особа розпочала встановлювати іншу ознаку складу правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП поважність або неповажність причин несвоєчасного подання декларації, оскільки на території України і надалі продовжено воєнний стан, однак обов`язок подачі декларацій відновлено, в дотримання вимог ст. 251 КУпАП розпочав збір доказів в справі про адміністративне правопорушення будь-яких фактичних даних, на основі яких можна встановити наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи, інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Стаття 247 КУпАП чітко передбачає, що закінчення строків накладення адміністративних стягнень є підставою, що виключає провадження у справі на будь-якій стадії.

Узагальнюючи вище зазначене суд, на основі всебічного, повного й об`єктивного дослідження всіх обставин справи, прийшов до переконання, що адміністративні правопорушенні, пов`язані з корупцією, передбачені ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, за які ОСОБА_1 притягається довідповідальності мали місце; діяння містять склад корупційного правопорушення, передбаченого законом; виключно ОСОБА_1 є винною в їх вчиненні; ОСОБА_1 належить до суб`єктів даного правопорушення; адміністративні правопорушення не містять ознак злочину; на момент розгляду справи строки, передбачені ст. 38 КпАП не закінчилися, у справі відсутні будь-які інші обставини, що виключають провадження в справі.

Постанова суду про накладення адміністративного стягнення за адміністративне корупційне правопорушення згідно вимог ст. 285 КУпАП у триденний строк з дня набрання нею законної сили направляється відповідному органу державної влади, органу місцевого самоврядування, керівникові підприємства, установи чи організації, державному чи виборному органу, власнику юридичної особи або уповноваженому ним органу для вирішення питання про притягнення особи до дисциплінарної відповідальності, усунення її згідно із законодавством від виконання функцій держави, якщо інше не передбачено законом, а також усунення причин та умов, що сприяли вчиненню цього правопорушення.

Стосовно відшкодування шкоди.

Якщо при вирішенні питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення органами (посадовими особами), переліченими у п.п. 1-4 ст. 213 КУпАП одночасно вирішується питання про відшкодування винним майнової шкоди, то в постанові по справі зазначаються розмір шкоди, що підлягає стягненню, порядок і строк її відшкодування.

Відповідно до ст. 68 Закону України «Про запобігання корупції» фізичні та юридичні особи, права яких порушено внаслідок вчинення корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення і яким завдано моральної або майнової шкоди, збитків, мають право на відновлення прав, відшкодування збитків, шкоди в установленому законом порядку. Збитки, шкода, завдані фізичній або юридичній особі внаслідок незаконних рішень, дій або бездіяльності суб`єкта, який здійснює заходи щодо запобігання і протидії корупції, відшкодовуються з Державного бюджету України в установленому законом порядку. Держава, Автономна Республіка Крим, орган місцевого самоврядування, які відшкодували збитки, шкоду, завдану незаконним рішенням, діями або бездіяльністю суб`єкта, що здійснює заходи щодо запобігання та протидії корупції, мають право зворотної вимоги (регресу) до особи, яка завдала збитків, шкоди, у розмірі виплаченого відшкодування (крім відшкодування виплат, пов`язаних із трудовими відносинами, відшкодуванням моральної шкоди).

В даній справі суд не вирішує питання про відшкодування винним майнової шкоди, що підлягає стягненню, порядок і строк її відшкодування, оскільки, на думку суду, зважаючи на участь прокурора в судовому засіданні який не надав будь-яких доказів заподіяння шкоди, така шкода не заподіяна по причині відсутності в матеріалах справи доказів заподіяння такої шкоди.

Стосовно вирішення питання про вилучені речі і документи.

Судом не вирішується питання стосовно вилучених речей і документів, оскільки такі не вилучалися.

Згідно з матеріалами справи ОСОБА_1 вину у вчиненні правопорушень визнала, раніше до адміністративної відповідальності не притягувалася, в результаті вчинення даного правопорушення суттєвих негативних наслідків не настало, проте декларації було подано із запізненням на значний проміжок часу, хоч ОСОБА_1 була обізнана про свій обов`язок.

Стосовно стягнення судового збору.

Згідно із ст. 40-1 КУпАП у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення, судовий збір сплачується особою, на яку накладено таке стягнення, а розмір і порядок сплати встановлюється Законом.

Статтею 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарногороку.

Оскільки суддя прийшов до висновку про визнання ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, із застосуванням до неї адміністративного стягнення у виді штрафу, то з такої особи підлягає стягненню судовий збір у сумі 605 грн. 60 коп.

Суддя також застосовує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану в п. 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії», заява № 303-A, п. 29).

Керуючись ст. 40-1, ч. 1 ст. 172-6, ст. ст. 221, 245, 246, 247, 280, 283, 284 КУпАП, постановою пленуму Верховного Суду України Про практику розгляду судами справ про корупційні діяння та інші правопорушення, пов`язані з корупцією № 13 від 25.05.1998 року, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 винною у вчиненні 15.05.2025 року адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення згідно з протоколом про адміністративне правопорушення № 26 від 10.07.2025 року та застосувати до неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп.

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 винною у вчиненні 15.05.2025 року адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення згідно з протоколом про адміністративне правопорушення № 27 від 10.07.2025 року та застосувати до неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 36 Кодексу України про адміністративні правопорушення застосувати до ОСОБА_3 остаточне адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , судовий збір на користь держави у сумі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що згідно зі ст. 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення штраф нею має бути сплачений не пізніше ніж через п`ятнадцять днів з дня вручення їй постанови про накладення адміністративного стягнення, а в разі оскарження такої постанови не пізніше ніж через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу в установлений законом строк постанова про накладення адміністративного стягнення буде надіслана для примусового виконання до органу Державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна.

З урахуванням ч. 2 ст. 308 Кодексу України про адміністративні правопрушення у разі несплати ОСОБА_1 штрафу у строк, установлений ч. 1 ст. 307 Кодексу України про адміністративне правопрушення, при примусовому виконанні цієї постанови органами державної виконавчої служби з правопорушника стягнути подвійний розмір штрафу.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим або його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя В.Б. Кулик