Справа №522/8689/24
Провадження №3-зв/522/36/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2025 року суддя Приморського районного суду м. Одеси Осіік Д.В., за участю секретаря Шухтіна М.В., розглянувши заяву судді Приморського районного суду м. Одеси Лагоди К.О. про самовідвід від розгляду справи №522/8689/25, провадження №3-в/522/63/25 за скаргою адвоката Кліменко В.П., діючого в інтересах ОСОБА_1 на бездіяльність органу примусового виконання, -

ВСТАНОВИВ:

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Лагода К.О. заявила самовідвід від участі у розгляді справи №522/8689/25, провадження №3-в/522/63/25, за скаргою адвоката Кліменко В.П., діючого в інтересах ОСОБА_1 на бездіяльність органу примусового виконання, посилаючись на те, що при розподілі даної справи вона не мала повноважень здійснювати розгляд даної справи, тобто був порушений порядок визначення судді для розгляду справи.

Розглянувши заяву про самовідвід судді Приморського районного суду м. Одеси Лагоди К.О. від участі у розгляді справи №522/8689/25, провадження №3-в/522/63/25, суддя приходить до наступних висновків.

При розгляді вказаної заяви суддя приймає до уваги те, що Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить спеціальних норм, що передбачають для учасників судового розгляду можливість заявити відвід судді або суддя може заявити самовідвід та відповідно не передбачають порядку розгляду заяви про відвід.

Водночас Рада суддів України у рішенні № 34 від 08.06.2017р., роз`яснила, що у разі необхідності врегулювання суддею конфлікту інтересів при розгляді матеріалів про адміністративне правопорушення відповідно до КУпАП, з огляду на відсутність норм, що визначають правила відводу (самовідводу), до внесення змін до чинного законодавства, суддя, враховуючи засади судочинства, передбачені Конституцією України, та міжнародні стандарти щодо незалежності суддів, неупередженості та безсторонності судочинства, може застосовувати чинні процесуальні норми за аналогією.

Водночас, згідно з ч. 1 ст. 2 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

Згідно з усталеною судовою практикою Європейського суду з прав людини норми КУпАП носять карний кримінально-правовий характер, а справи про адміністративні правопорушення за своєю суттю є кримінальними, тому адміністративні правопорушення підпадають під гарантії статті 6 Конвенції (рішення у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року, п.п. 21-22).

Одним з найважливіших прав людини в сучасній демократичній державі є право на справедливий суд. Забезпечення справедливого правосуддя, яке базується на верховенстві права, витікає з низки міжнародних нормативно-правових актів, ратифікованих Україною, а отже є частиною національного законодавства, а також міжнародних зобов`язань, порушення яких призводить не лише до накладання відповідних, але й до значних репутаційних втрат, що прямо відзначаються на міжнародному положенні нашої держави та низка інших негативних наслідків. Одним з таких документів є Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, ратифікована Україною 17.07.1997р.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

Статтею 2 Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що рішення Європейського суду з прав людини є обов`язковими для виконання Україною. Цей Закон прямо закріплює, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Таким чином, керуючись принципом верховенства права, враховуючи вимоги ст.129 Конституції України, ч.1 ст.6, ч.1 ст.7, ст.9 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», та загальними засадами судочинства з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, яка відносить справи про адміністративне правопорушення до «кримінального провадження», при розгляді заяви про відвід судді (самовідвід), яка розглядає справу про притягнення до адміністративної відповідальності, слід застосувати принцип аналогії закону найбільш близької галузі права, а саме кримінального процесуального права.

Так, ч. 1 ст. 80 КПК України встановлено, що за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, дізнавач, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити (самовідвід).

Згідно ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;

5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 КПК України у разі заявлення відводу слідчому судді або судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу.

Перевіряючи доводи заяви про самовідвід, суддя вирішив наступне.

Згідно ч. 2 ст. 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII (з наступними змінами) (далі - Закон) суддя розглядає справи, одержані згідно з порядком розподілу судових справ, установленим відповідно до закону. На розподіл судових справ між суддями не може впливати бажання судді чи будь-яких інших осіб.

Відповідно до ч. 4 ст. 15 Закону визначення судді або колегії суддів для розгляду конкретної справи здійснюється Єдиною судовою інформаційною (автоматизованою) системою у порядку, визначеному процесуальним законом.

Згідно ч. 7 ст. 15-1 Закону Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему затверджується Вищою радою правосуддя за поданням Державної судової адміністрації України та після консультацій з Радою суддів України.

Відповідно до п. 47 розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону до початку функціонування Єдиної судової інформаційної (автоматизованої) системи визначення судді або колегії суддів для розгляду конкретної справи здійснюється автоматизованою системою документообігу суду.

Кодексом України про адміністративні правопорушення не визначено порядок визначення судді для розгляду конкретної справи про адміністративне правопорушення.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи 29.10.2024 року суддею Приморського районного суду м. Одеси Донцовим Д.Ю. винесено постанову по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст.130 КУпАП та на останнього накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Зі змісту скарги представника ОСОБА_1 - адвоката Кліменко В.П., її предметом є скасування постанов, прийнятих державним виконавцем в процесі виконання постанови Приморського районного суду м. Одеси від 29.10.2024 року.

Згідно ст. 305 КУпАП контроль за правильним і своєчасним виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення здійснюється органом (посадовою) особою, який виніс постанову, та іншими органами державної влади в порядку, встановленому законом.

Таким чином, контроль за правильним і своєчасним виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення здійснюється суддею Приморського районного суду м. Одеси Донцовим Д.Ю., який виніс вищевказану постанову.

Порядок повторного автоматизованого розподілу справи між суддями врегульований п.п.2.3.43-2.3.46 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого Рішенням Ради суддів України від 11 листопада 2024 року № 39, де вказано, що повторний автоматизований розподіл судових справ між суддями застосовується у випадках визначених законом, а також з метою заміни одного, декількох суддів, всього складу суду, збільшення складу суду в порядку, визначеному підпунктами 2.3.4, 2.3.21 цього Положення.

Винятково у разі, коли суддя (судді) у передбачених законом випадках не може (не можуть) продовжувати розгляд справи, невирішені судові справи передаються для повторного автоматизованого розподілу за вмотивованим розпорядженням керівника апарату суду (особи, яка виконує його обов`язки), що додається до матеріалів справи.

Відтак, з урахуванням підстав, передбачених п.5 ч.1 ст. 75 КПК України заява судді Лагоди К.О. про самовідвід є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.76, 80, 81, 369-372 КПК України, суддя-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву судді Приморського районного суду м. Одеси Лагоди К.О. про самовідвід від розгляду справи №522/8689/25, провадження №3-в/522/63/25 за скаргою адвоката Кліменко В.П., діючого в інтересах ОСОБА_1 на бездіяльність органу примусового виконання, - задовольнити.

Матеріали справи №522/8689/25, провадження №3-в/522/63/25 передати для визначення належного складу суду.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: