Єдиний унікальний номер № 754/4487/25
Апеляційне провадження №33/824/2667/2025
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2025 року суддя Київського апеляційного суду Журба С.О., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Деснянського районного суду м. Києва від 08 квітня 2025 року, прийняту відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

за ст.124, ст. 122-4 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №277486 29.11.2024 року о 12 годині 30 хвилин на вул. Лаврухіна, 4 в м. Києві водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «КІА SPORTAGE», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись заднім ходом, не впевнився в безпеці дорожнього руху, скоїв наїзд на припаркований автомобіль марки «SKODA Octavia», д.н.з. НОМЕР_2 , водієм якого є ОСОБА_2 , що призвело до механічних пошкоджень обох транспортних засобів, чим порушив п. 10.9 ПДР України та скоїв правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Крім того, будучи причетним до вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди, водій ОСОБА_1 місце пригоди залишив, чим порушив п. 2.10 (а) ПДР України, чим вчинив правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП.

Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 08 квітня 2025 року справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 124, 122-4 КУпАП закрито у зв`язку з закінченням тримісячного строку для накладення адміністративного стягнення.

Не погоджуючись з постановою Деснянського районного суду м. Києва від 08 квітня 2025 року, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив прийняти нову постанову, якою справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4 КУпАП закрити на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП (відсутність події і складу адміністративного правопорушення).

28 травня 2025 року на адресу від ОСОБА_2 надійшли заперечення проти апеляційної скарги.

У судове засідання, призначене на 29 травня 2025 року, з`явилися захисник та потерпіла особа.

Переглянувши справу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Основним доводом апеляційної скарги було те, що подію ДТП та вину ОСОБА_1 у вчиненні вказаних адміністративних правопорушень не доведено «поза розумним сумнівом» належними та допустимими доказами.

Відповідно до ст.8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії, а згідно ч.2 ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п.43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно вказаної правової позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

За змістом ст.124 КУпАП об`єктивна сторона правопорушення характеризується діями, спрямованими на порушення учасниками дорожнього руху Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

У п.10.9 ПДР, передбачено, що під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Да інших осіб, звернутися за допомогою

Згідно ст. 122-4 КУпАП об`єктивна сторона правопорушення характеризується діями по залишенню учасником місця дорожньо-транспортної пригоди, спрямовані на приховання факту такої пригоди або обставин її скоєння, які спричинили необхідність проведення поліцейськими заходів щодо встановлення (розшуку) цього учасника та (або) розшуку транспортного засобу.

Згідно п. 2.10 (а) ПДР у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функцій фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягаються до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У матеріалах справи жодних доказів причетності ОСОБА_1 до ДТП нема, а водій автомобіля Шкоди НОМЕР_2 ОСОБА_2 своїх поясненнях вказує про обставини лише з чужих слів, оскільки сам подію ДТП не бачив, тому його показання суд не може враховувати.

Сам ОСОБА_1 свою причетність до будь-якого ДТП заперечує.

Як убачається з матеріалів справи, і при оформленні ДТП потерпілий зазначав про наявність свідків та вказував їх номери телефонів, і в рапорті працівника поліції зазначено про наявність свідків та вказано їх номери телефонів, однак вказані свідки не були допитані.

Ч.2 ст.251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, суд констатує неналежність виконання працівниками поліції своїх обов`язків при зібранні доказів. Жодного належного доказу факту вчинення інкримінованого адміністративного правопорушення ОСОБА_1 відшукано та представлено не було.

Більше того, навіть ті докази, про які працівниками поліції було повідомлено, оформлено і зафіксовано не було, зокрема свідки події не були допитані, інформація про наявність чи відсутність відеозапису події ДТП та наступних подій працівниками поліції до матеріалів справи не надано. У зв`язку з чим суд вимушений констатувати відсутність доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 інкримінованих йому дій.

За таких умов суд констатує факт відсутності належного доведення поза розумним сумнівом складу інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З врахуванням наведеного постанова Деснянського районного суду м. Києва від 08 квітня 2025 року має бути скасована, а провадження у справі підлягає закриттю.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Деснянського районного суду м. Києва від 08 квітня 2025 року, прийняту відносно ОСОБА_1 скасувати.

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ст. 122-4 КУпАП.

Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.О. Журба