Справа № 442/5177/25
Провадження №3/442/1505/2025
П О С Т А Н О В А

Іменем України

24 липня 2025 року суддя Дрогобицького міськрайоного суду Львівської області Крамар О.В., розглянувши матеріали, які надійшли з Стрийського районного управління поліції ГУНП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності

?ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , особа з 3-ою групою інвалідності-

- за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

в с т а н о в и в :

Відносно ОСОБА_1 , 28.06.2025 о 21 год. 59 хв. поліцейським Стрийського РУП ГУНП у Львівській області складено протокол про адміністративне правопорушення серія ЕПР1 № 375575 про те, що: 28.06.2025 о 21-59 год. в с.Нагуєвичі по вул.І.Франка, ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21074, н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження медичного огладу на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані працівниками поліції як порушення п. 2.5 ПДР, тобто вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України.

ОСОБА_1 на виклик суду не з`явився, від його захисника адвоката Урдей М.Ф., поступило письмове клопотання про закриття провадження у справі на підставі ч.1 ст. 247 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного висновку.

Диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Під складом адміністративного правопорушення розуміється встановлена адміністративним законом сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.

Об`єктом правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП у випадку відмови від проходження огляду на стан сп`яніння полягає у дії водія, яка виражається в бездіяльності, тобто відмові від виконання законної вимоги уповноваженої особи (працівника поліції) щодо проходження огляду на стан сп`яніння, який здійснюється з метою встановлення наявності або відсутності алкогольного сп`яніння.

Суб`єктами правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП у цьому випадку є водії транспортного засобу.

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, характеризується винною формою правопорушення, що означає усвідомлення особою протиправності своєї дії (відмови) та бажання її вчинити або принаймі необережне ставлення до наслідків своєї відмови.

Так, згідно статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім"я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи Іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Відповідно до ч.5 ст.266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Крім цього, процедура оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, детально регламентовано Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі. затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 №1395 та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 р. за № 1408/27853 (надалі - Інструкція 1).

Пункт 1 розділу II цієї Інструкції (Оформлення протоколів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху) передбачає, що Протокол про адміністративне правопорушення (додаток 1) складається відповідно до статті 254 КУпАП. До протоколу про адміністративне правопорушення долучаються: письмові пояснення свідків правопорушення в разі їх наявності; акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу у разі здійснення його затримання; акт огляду на стан сп`яніння в разі проведення огляду на стан сп`яніння; інші документи та матеріали, які містять інформацію про правопорушення.

Під час складання протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права й обов`язки, передбачені статтею 268 КУпАП, про що робиться відмітка у протоколі.

Крім цього, розділ X даної Інструкції передбачає, особливості оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 130 КУпАП.

Пункт 3 розділу X цієї Інструкції передбачає, що направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду на стан сп`яніння і проведення такого огляду здійснюються відповідно до «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (зі змінами).

Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу в присутності двох свідків відповідно до чинного законодавства. Результати огляду зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів складається у двох примірниках, один з яких вручається особі, щодо якої проводився цей огляд. У разі виявлення стану алкогольного сп`яніння в результаті проведення огляду з використанням спеціальних технічних засобів складається протокол про адміністративне правопорушення, до якого долучаються акт огляду на стан сп`яніння та роздруківка із результатом огляду з використанням спеціального технічного засобу (у разі наявності).

Відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (надалі - Інструкція 2), затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 №1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015р. за № 1413/27858, встановлено, що огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я).

Розділ 11 цієї Інструкції 2 передбачає, проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським і оформлення його результатів. Зокрема, пункти 1-10 вказаного розділу II передбачають, що за наявності ознак алкогольного сп`яніння, поліцейський проводить огляд на стан сп"яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстанлартом, Огляд на стан сп"яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків. Результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп"яніння з використанням спеціальних технічних засобів (додаток 21 (далі - акт огляду). Акт огляду складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається у поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення у разі встановлення стану сняніння.

Крім цього, постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17.12.2008 року (з наступними змінами і доповненнями) затверджений Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп"яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду (надалі - Порядок). Відповідно до пункту 3 цього Порядку огляд проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров"я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Згідно пунктів 4-8 Порядку огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться у присутності двох свідків. Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

За таких обставин наведені нище норми чинного законодавства обгрунтовано свідчать про те, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським у присутності двох свідків, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст.266 КУпАП. При цьому, працівники поліції доставляють дану особу на медичний огляд до закладу охорони здоров`я, де в їхній присутності медичними працівниками проводиться даній особі такий медичний огляд.

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення., у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

ОСОБА_1 у письмових пояснення вказав, що 28.06.2025 року близько 22 год. на вул.Івана Франка в селі Нагуєвичі Дрогобицького району його автомобіль ВАЗ 21074 зупинили працівники поліції на службовому автомобілі із застосуванням звукового та світлового сигналу маячків. Підійшовши до його автомобіля, який він припаркував на узбіччі дороги, працівники поліції, не назвавши причину зупинки автомобіля, відразу потребували у нього документи на автомобіль та право керування транспортними засобами. На їхню вимогу він надав всі необхідні документи, після чого поліцейські спиталися, чи вживав він алкогольні напої, на що він відповів, що ні. Тоді поліцейські запропонували йому продути в алкотестер Драгер, на що він погодився. Для цього працівник поліції дали йому в руки мундштук для алкотестера, але сам алкотестер не дали. Ще раз перепиталися, чи він погоджується пройти огляд, на що він сказав, що так. Тоді поліцейські, з метою його відволікти від проходження огляду, наказали йому пред`явити для перевірки свою аптечку і вогнегасник та відкрити багажник автомобіля. Після тривалого огляду автомобіля поліцейська стала щось цикати та на алкотестері Драгер, на що він заявив, якщо вони щось там підлаштовують і створюють якусь махінацію з приладом, а тому він в такому разі хоче їхати в лікарню для проходження огляду на стан сп`яніння, так як він вже їм і їхньому алкотестеру не довіряє. Не проявляючи великого бажання везти його в лікарню для огляду, працівники поліції неохоче погодилися з цим та сказали йому зачиняти свій автомобіль і сідати до них в поліцейську машину. Коли він зачинив багажник і дверки свого автомобіля, то підійшов до поліцейської машини, щоб з ними їхати у лікарню. Поліцейська через декілька хвилин відкрила дверки службового автомобіля і повідомила, що вона вже склала протокол, не зважаючи на те, що він став висловлювати свою незгоду з цим та став наполягати, щоб вони його відвезли в лікарню. Після цього, працівниця поліції, ввівши його в оману, надала йому два папірці і сказала йому їх підписати, вказавши конкретні місця підпису. Він підписав у цих місцях, де вона йому вказала, при цьому висловив свою незгоду з фактом складання на нього протоколу, так як він є тверезим і не відмовляється від проведення огляду в медичному закладі. У відповідь працівники поліції стали лякати його тим, що вони викликають працівників ТЦК, нащо він їм пояснив, що у нього відстрочка, так як він є інвалідом 3 групи. Також у розмові з поліцейськими він зауважив, що він хворіє ще з дитинства, так як мав черепно-мозкову травму, також хворіє на серцеві хвороби, а тому алкоголь він не вживає. Крім цього, взамін вилученого його посвідчення водія йому видали тимчасовий дозвіл на право водіння транспортними засобами, після чого, працівники поліції на службовому автомобілі поїхали в сторону м.Дрогобича. Під час його розмови з працівниками поліції та при складанні ними протоколу ніяких сторонніх осіб поблизу не було. Інших документів працівники поліції відносно нього не складали і він більше ніяких паперів не підписував. Коли поїхали поліцейські, він передзвонив своєму батькові, де повідомив про даний факт та попросив приїхати і забрати його машину, так як його відсторонили від керування автомобілем. Так як у його автомобілі сів акумулятор, він з «толкача» із за допомогою перехожих, які проходили по дорозі повз нього, завів двигун автомобіля і став чекати приїзду свого батька. В цей час під`їхав інший екіпаж працівників поліції, які зупинившись біля його автомобіля попросили надати їм для перевірки його документи та техпаспорт на автомобіль. Він показав техпаспорт і тимчасовий дозвіл на право водіння транспортних засобів, повідомивши їх при цьому, що його посвідчення водія щойно перед ними вилучили інші працівники поліції, які, як він вважає, безпідставно склали на нього протокол, так як він алкогольні напої не вживав і не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння. Тоді поліцейські дали йому алкотестер Драгер, в який він дмухнув і результат показав 0 проміле. В той час, як він розмовляв з поліцейськими та дмухав в алкотестер, до них під`їхали його батько та їхній родич ОСОБА_2 , які також бачили показник результату алкотестера Драгер. Пересвідчившись, що він є тверезий, працівники поліції поїхали геть. Після цього батько сів за кермо його автомобіля і він разом з батьком поїхали додому.

Крім цього ОСОБА_1 зауважив, що ніхто із працівників поліції йому його права не роз`яснювали, під час розмови з працівниками поліції ніяких сторонніх осіб біля них не було, в його присутності ніяких документів, крім протоколу, працівники поліції не оформляли, він нічого іншого не підписував і на руки ніяких інших документів крім копії протоколу ніхто із працівників поліції йому не давав.

За таких обставин ОСОБА_1 вважає, що працівники поліції порушили його права, гарантовані йому Конституцією України, так як видимих та будь яких інших у нього ознак алкогольного сп`яніння, які б були підставою для проведення йому огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу йому не повідомили. Складання протоколу здійснювали без участі свідків, на його прохання пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі відмовили.

З метою встановлення об`єктивної істини та у підтвердження чи спростування вищенаведених ОСОБА_1 показів, 11.07.2025 стороною захисту подано адвокатський запит до Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області. 14.07.2025 Дрогобицьким районним відділом поліції надано відповідь, якою підтверджено правдивість свідчень ОСОБА_1 та факт проведення йому огляду на стан алкогольного сп`яніння у вечірній час 28.06.2025 працівниками Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області (копії запиту та відповіді додаються).

Отже, даний факт підтверджує те, що ОСОБА_1 в цей вечір був тверезий і від огляду на стан сп`яніння не відмовлявся, і йому взагалі не було сенсу відмовлятися від проведення огляду на стан сп`яніння працівниками Стрийського РУП ГУНП у Львівській області, які безпідставно склали на нього протокол за відмову від проходження огляду.

У той же час вивченням справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ст.130 ч.1 КУпАП встановлено, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, зібранні інших матеріалів та при подальшому скеруванні таких матеріалів в суд допущені інші істотні порушення КУпАП, вказаних вище Інструкцій та Порядку.

В протоколі про адміністративне правопорушення у графі 9 «свідки чи потерпілі, підпис» не зазначено свідків, присутніх при складанні даного протоколу, лише стоїть запис «не залучалися».

В графі 10 «технічний засіб відеозапису» вказано лише цифри 1834, 188, проте, на відеодиску, доданого до протоколу, відсутні будь-які відео файли із записами факту виявлення адміністративного правопорушення та складання поліцейським процесуальних документів.

В графі 11 «До протоколу додаються:» вказано, що до протоколу додається також акт огляду на стан сп`яніння, проте, в матеріалах справи про адміністративне правопорушення даний акт відсутній.

В графі 14 «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності по суті порушення:» відсутній будь-який запис.

У направленні на проходження огляду найменування закладу охорони здоров`я зазначено як: «Дрогобицька міська лікарня». Як вбачається з інформаційної бази https://youcontrol.com.ua/ найменування медичного закладу в м.Дрогобич значиться як: КОМУНАЛЬНЕ НЕКОМЕРЦІЙНЕ ПІДПРИЄМСТВО «ДРОГОБИЦЬКА МІСЬКА ЛІКАРНЯ №1» ДРОГОБИЦЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ, скорочене найменування: КНП «ДМЛ №1» ДМР.

Відтак, найменування медичного закладу, до якого оформлено направлення не збігається.

В цьому ж направленні на проходження огляду на стан сп`яніння в графі «посада, найменування підрозділу ... спеціальне звання, П.І.П. та номер службового посвідчення, підпис» вказано прізвище та ініціали посадової особи, яка складала даний протокол, а не прізвище, ім`я та по батькові і номер службового посвідчення, як передбачено законодавством.

Крім цього, у протоколі про адміністративне правопорушення поліцейська ВРПП Стрийського РУП ГУНП у Львівській області сержант поліції Роксолана Кавалець вказала, що подія зафіксована на нагрудні камери поліцейських 1399 та 188, однак, в її ж рапорті від 28.06.2025 вона вказала, що подію зафіксовано лише на нагрудну бодікамеру поліцейського 188.

Згідно ст.31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи, зокрема, застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

У ст.40 вищевказаного Закону встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото - і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб, забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Згідно п.3.5 розділу III Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затвердженого наказом Департаменту патрульної поліції НП України від 03.02.2016 №100 після активації нагрудної відеокамери все спілкування повинно бути записане безперервно.

У п.1 ч.І ст.2 Розділу І Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, яка була затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України 18.12.2018 №1026, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11.01.2019 №28/32999 передбаченого, що застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення.

Відповідно до ст.5 Розділу III цієї Інструкції включення портативного відео реєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відео зйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Розділом III цієї Інструкції передбаченого, що відео реєстратор може бути встановлений усередині салону службового транспортного засобу та/або зовні для максимальної фіксації навколишньої обстановки та/або внутрішньої частини салону в спосіб, що не заважає огляду водія.

Включення відео реєстратора здійснюється з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозапис ведеться безперервно до її завершення, при цьому в процесі включення відео реєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Залежно від наявних режимів відео реєстратора та освітлення відеозапис здійснюється у відповідному режимі денної або нічної зйомки.

Крім цього, в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.130 ч.1 КУпАП міститься відеодиск, який долучений до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №375575 від 28.06.2025 року.

Однак, на даному лиску відсутні будь які відеозаписи, які б могли підтвердити правомірність лій працівників поліції при оформленні адміністративних матеріалів та законні підстави складання відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, належним і допустимим доказом фіксування обставин вчинення адміністративного правопорушення, фіксування складання протоколів про адміністративні правопорушення є відеозаписи з нагрудної камери (відеоресстратора) працівників патрульної поліції, що здійснюють оформлення адміністративного правопорушення, і такі відеозаписи повинні бути безперервними і не перериватися.

У випадку відсутності таких відеозаписів, наведені обставини виключають притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП.

За таких обставин, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами, а не підтвердження здійснення водієм правопорушення відповідними доказами, не породжує правових підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності.

У цьому випадку вбачається, що з врахуванням положень статті 19 Конституції України, статей 31,40 Закону України «Про Національну поліцію», статей 251, 266 КУпАП, пункту 4 розділу X Інструкції-1 належними, допустимими і достовірними доказами вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.І ст. 130 КУпАП могли бути лише зібрані працівниками поліції у встановленому законом порядку відеозаписи.

Даний факт вказує на істотні порушення працівниками поліції чинного законодавства при складанні протоколу про адміністративне правопорушення та зібрані належних і допустимих доказів вини порушника адміністративного законодавства та порушення його конституційних прав і свобод громадян.

Згідно з ч.2 ст.7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Ст.7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку із адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законів.

За ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав люпини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.

Відповідно до ст.32 Конвенції про захист прав і основних свобод людини питання тлумачення і застосування Конвенції належить до виключної компетенції Європейського суду, який діє відповідно до Конвенції, тобто рішення Європейського суду є невід`ємною частиною Конвенції як практика її застосування і тлумачення.

Так, ч.1 ст.6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями Ч.З ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливість, необхідні для підготовки свого захисту, захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено ЄСПЛ й на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінов проти України» рішення від 09.06.2011р., заява №16347/02).

Виходячи з практики застосування Європейським судом ст.6 Конвенції, у випадку, якщо передбачені санкції є достатньо суворими, то скоєне правопорушення має природу кримінального злочину, а отже, його судовий розгляд має відповідати принципу справедливості відповідно до статті 6 Конвенції.

Стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено ЄСПЛ й на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінов проти України» рішення від 09.06.2011р., заява №16347/02).

Крім того, у справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013р., заява №36673/04) ЄСПЛ зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Виходячи з практики застосування Європейським судом ст.6 Конвенції, у випадку, якщо передбачені санкції є достатньо суворими, то скоєне правопорушення має природу кримінального злочину, а отже, його судовий розгляд має відповідати принципу справедливості відповідно до статті 6 Конвенції.

Таким чином, розглядаючи справу про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, судовий процес має відповідати загальним засадам кримінального провадження, а суд має забезпечити гарантії і принципи законності щодо особи, яка притягається до відповідальності, оскільки санкція вказаної статті, при встановленні факту скоєння правопорушення і вини, передбачає штраф, розмір якого значно перевищує прожитковий мінімум для осіб працездатного віку в Україні, як і значно перевищує мінімальний розмір штрафу, визначений ч.2 ст.52 КК України, а також передбачає обов`язкове позбавлення права керування транспортним засобом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З урахуванням того, що такі докази мають випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто бути такими, що не залишать місце сумнівам, оскільки, наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом (рішення від 18 січня 1978 року у справі Ірландія проти Сполученого Королівства (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series А заява № 25).

Згідно вимог п.1 Розділу II Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС №1395 від 07.11.2015, протокол про адміністративне правопорушення складається відповідно до статті 254 КУпАП. До протоколу про адміністративне правопорушення долучаються: письмові пояснення свідків правопорушення у разі їх наявності; акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу у разі здійснення його затримання; акт огляду на стан сп`яніння у разі проведення огляду на стан сп`яніння; інші документи та матеріали, які містять інформацію про правопорушення.

Згідно позиції Верховного Суду України викладеної у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 08 липня 2020 року у справі №177/525/17 відповідно до якої, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до правової позиції викладеної Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 08 липня 2020 року справа №463/1352/16-а, у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у справі «Гурепка проти України» (п. 50- 55 Рішення від 06.09.2005) суд не має сумніву, що в силу суворості санкції справа про адміністративне правопорушення за суттю є кримінальною, а адміністративне покарання фактично носить кримінальний характер з усіма гарантіями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, що дає підстави для застосування практики Європейського суду з прав людини з кримінальних справ у справах про адміністративні правопорушення залежно від суворості санкції статті Закону.

Європейський суд з прав людини притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обгрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Irelandv. theUnitedKingdom), n. 161, SeriesA заява № 25).

Крім того, у справі «Paul andAudreyEdwardsv. theUnitedKingdom» (№ 46477/99), суд зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необгрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 8 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07.11.2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій. В той же час, державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинності, закріпленому в ст.62 Конституції України, оскільки, доказування є правом особи, а не її юридичним обов`язком. Також, відповідно усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, висновок суду не може грунтуватися на припущеннях.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї грунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні, в тому числі і закріпленій в ст.62 Конституції України презумпції невинуватості.

Згідно ст.62 Конституції України обвинувачення не може грунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У даній ситуації зібрані матеріали, як докази, уповноваженою на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу, особою, за своєю суттю залишають місце сумнівам, як наслідок, не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом.

Враховуючи вищенаведене, вважаю, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, не доведено.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи наведене, приходжу до висновку про необхідність закриття провадження в даній справі, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 .

Керуючись ч. 1 ст. 247, ч. 1 ст. 256, ст.ст. 283-285 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в :

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя О.В. Крамар