КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№33/824/3823/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2025 року місто Київ

справа № 759/6234/25

Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Борисової О.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника-адвоката Конюшка Дениса Борисовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Святошинського районного суду міста Києва від 14 квітня 2025 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст.130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Святошинського районного суду міста Києва від 14 квітня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605,60 грн.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, захисник -адвокат Конюшко Д.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову судді Святошинського районного суду міста Києва від 14 квітня 2025 року скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилався на те, що у п. 1.10 ПДР України зазначається, що транспортний засіб - це пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів. Механічний транспортний засіб - це транспортний засіб, що рухається за допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт.

Вказував на те, що в матеріалах відсутні будь-які докази того, що ОСОБА_2 керував самокатом з двигуном потужністю понад 3кВт, оскільки потужність електросамоката Motus Pro 10 складає 0,8 кВт та також не потребується реєстрація цього пристрою з отриманням державних номерних знаків. У зв`язку з чим, ОСОБА_2 не мав обов`язку щодо проведення перевірки на стан алкогольного сп`яніння, а сам протокол є незаконним.

Зазначав, що відповідно до ст.266 КУпАП працівники поліції не запропонували пройти огляд в закладі охорони здоров`я.

Посилався на те, що через порушення працівниками поліції під час складання протоколу вимог ст.266 КУпАП протокол є недійсним і відповідно відсутній склад адміністративного правопорушення, а провадження у справі підлягає закриттю за відсутністю події або складу правопорушення.

Також захисник Конюшко Д.Б. просив поновити строк на апеляційне оскарження постанови Святошинського районного суду міста Києва від 14 квітня 2025 року.

Посилався на те, що про наявність постанови ОСОБА_1 дізнався внаслідок відкриття виконавчого провадження, що відбулося 18 червня 2025 року та відразу було подано апеляційну скаргу.

У судове засідання апеляційного суду призначене на 23 липня 2025 року о 11.20 год., особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник Конюшко Д.Б. не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. А тому суд апеляційної інстанції вважає можливим розглядати справу без участі ОСОБА_1 та його захисника Конюшко Д.Б.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

З матеріалів справи вбачається, що постанова винесена 14 квітня 2025 року за відсутності ОСОБА_1 .

Доказів отримання вказаної постанови ОСОБА_1 матеріали справи не містять.

Апеляційну скаргу було подано 19 червня 2025 року після того, як ОСОБА_1 дізнався про відкриття виконавчого провадження.

Враховуючи вказані обставини, положення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови та вважає за доцільне його поновити.

Згідно з ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.ст.245, 280 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об'єктивне з'ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

З'ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд з урахуванням вимог ст.252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Пунктами 1.3 та 1.9 ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Європейський суд з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Пунктом 2.9.а ПДР України визначено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч.1 ст.130 КУпАП до адміністративної відповідальності притягуються особи за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортними засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а також відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №265141, 07 березня 2023 року о 20.10 год. в м. Києві, перехрестя вул. Гетьмана Кирила Розумовського та просп. Академіка Вернадського, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом - електросамокатом Motus10 sportproМ365 в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди водія у встановленому законом порядку за допомогою газоаналазатора «Drager» Alcotest6820 ARHK0477. Проба позитивна - 1,51% проміле. Чим порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними у справі доказами, а саме:

даними, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення від 07 березня 2025 року серії ЕПР1 №265141. Протокол підписаний особою, яка його склала та безпосередньо ОСОБА_1 . Будь-яких зауважень або заперечень на цей протокол та дії працівників поліції ОСОБА_1 в протоколі не вказав;

даними проведеного тесту за допомогою приладу Drager» Alcotest 6820 ARHK 0477, за результатами якого у ОСОБА_1 виявлено наявність алкоголю в розмірі 1,51%;

актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, складеного інспектором взводу№ 1 роти №5 батальйону №3 полку №1 УПП в місті Києві ДПП лейтенантом поліції Климчуком В.В.;

відеозаписом з бодікамери.

Відтак, суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апеляційної скарги про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки вони спростовуються доказами, які містяться в матеріалах даної справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що електросамокат Motus Pro 10, потужністю 0,8 кВт у розумінні п.1.10 ПДР України не являється транспортним засобом та не відноситься до категорії транспортних засобів, за керування якими передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП, суд апеляційної інстанції відхиляє з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» електричний колісний транспортний засіб - це дво- і більше колісний транспортний засіб, оснащений виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома) та системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка має технічні можливості заряджатися від зовнішнього джерела електричної енергії.

Пунктом 1.10 Правил дорожнього руху України визначено, що транспортний засіб - пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.

Постановою Верховного Суду від 15 березня 2023 року у справі № 127/5920/22 визначено, що використання електросамоката чи іншого подібного засобу (моноколеса, сеґвея тощо) для переміщення особи як учасника дорожнього руху є джерелом підвищеної небезпеки в розумінні статті 1187 ЦК України, якщо в конкретному випадку такий засіб приводився в рух за допомогою встановленого на ньому електричного двигуна.

Таким чином, особа, яка керує електричним колісним транспортним засобом, є водієм транспортного засобу, у розумінні положень п. 1.10 Правил дорожнього руху.

Суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що працівники поліції порушили процедуру огляду особи на стан алкогольного сп`яніння, оскільки не запропонували пройти огляд в закладі охорони здоров'я з огляду на наступе.

Відповідно до ст.266 КУпАП, у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Як вбачається з відеозапису, долученого до матеріалів справи працівники поліції запропонувалиОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестера Драгер (19:33:22), на що останній погодився (19:33:27). Після проходження огляду ОСОБА_1 своєї незгоди з результатами не висловлював.

Зазначені докази відповідають критеріям належності та допустимості, та в своїй сукупності підтверджують факт порушення ОСОБА_1 п.2.9а ПДР України.

З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про порушення ОСОБА_1 п.2.9а ПДР України та прийняв законне рішення про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, що знайшло своє підтвердження і під час апеляційного розгляду.

Будь-яких порушень норм КУпАП, у тому числі при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, які б стали підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції не встановлено.

Враховуючи сукупність наведених обставин, апеляційний суд вважає, що вина ОСОБА_1 у порушенні ним п.2.9а ПДР України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП доведена, підстав для скасування постанови суду першої інстанції та закриття справи за відсутністю складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП апеляційним судом не встановлено.

Зважаючи на вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування апеляційним судом не встановлено, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити захиснику-адвокату Конюшко Денису Борисовичу, який діє в інтересах ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Святошинського районного суду міста Києва від 14 квітня 2025 року.

Апеляційну скаргу захисника-адвоката Конюшка Дениса Борисовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову судді Святошинського районного суду міста Києва від 14 квітня 2025 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: Борисова О.В.