Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/1538/25
Провадження № 3/376/604/2025
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2025 року Сквирський районний суд Київської області у складі: головуючого судді Батовріної І.Г., розглянувши матеріали, що надійшли з полку патрульної поліції в м.Біла Церква та Білоцерківському районі про притягнення до адміністративної відповідальності:

- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого приватним підприємцем, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ,

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

16 травня 2025 року о 05.08 год. ОСОБА_1 , керував транспортним засобом марки Renault Duster, д.н.з. НОМЕР_2 по вул. Гоголя 1 в м.Сквира Білоцерківського району Київської області з явними ознаками алкогольного сп`яніння ( виражене тремтіння пальців рук, запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці), від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку в найближчому медичному закладі у лікаря нарколога відмовився. Своїми діями порушив п.2,5 ПДР України.

В судовому засіданні ОСОБА_1 провину не визнав, зазначив, що був зупинений працівниками поліції за те, що не ввімкнув покажчик повороту, коли повідомив, що буде оскаржувати постанову про накладення за це адміністративного стягнення його необґрунтовано звинуватили, що він нібито керує транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння та запропонували пройти медичний огляд в лікарні, на що він погодився, але в лікарні довго чекали на лікаря, після чого йому стало зле і він вийшов на вулицю. Вказав, що працівники поліції не пояснили йому що це за огляд, не роз`яснили йому наслідки ухилення від проходження огляду та не ознайомили з протоколом. Просив провадження по справі закрити.

Представник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - адвокат Постельга О.А. в судовому засіданні підтримав свого доверителя, зазначивши, що дії працівників поліції були неправомірними, та такими що порушують вимоги ст. 266 КУпАП, п.п.6,7 Розділу І Інструкції про прядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, оскільки повинні були забезпечити проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, і лише якщо ОСОБА_1 не погодився б з результатом огляду чи відмовився від проходження огляду на місці, тоді везти в лікарню. У зв`язку з чим, всі подальші дії працівників поліції не можуть братись судом до уваги. Провадження по справі просив закрити на підставі на пісдставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Суд, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , його адвоката, дослідивши матеріали справи, переглянувши відео, дійшов до наступного.

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення, згідно зі ст. 245 КУпАП, є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи з дотриманням процесуальної форми її розгляду.

Згідно практики Європейського суду з прав людини будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для її правильного вирішення.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями, ПДР України).

Пунктом 1.3 ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до пункту 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення вимог п. 2.5 ПДР України передбачена ст. 130 КУпАП.

Правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, вважають закінченим з того моменту, коли транспортний засіб почав рухатись. ОСОБА_2 у своїх поясненнях в судових засіданнях не заперечував тих обставин, що він керував транспортним засобом марки Renault Duster, д.н.з. НОМЕР_2 по вул. Гоголя 1 в м.Сквира Білоцерківського району Київської області та був зупинений службовим автомобілем Національної поліції.

В ході перегляду відеозапису з нагрудної боді-камери працівника поліції, що міститься в матеріалах справи, встановлено, що причиною зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 стало порушення користування попереджувальними сигналами при зміні напрямку руху, що також підтверджується постановою серії ЕНА №4740746 від 16.05.2025 за ч.2 ст. 122 КУпАП. (а.с.4). Після чого у ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння у вигляді запаху алкоголю з порожнини рота, вираженого тремтіння пальців рук, поведінці, що не відповідає обстановці, про що повідомлено останньому та запропоновано пройти медичний огляд в найближчому закладі охорони здоров`я, на що ОСОБА_1 погодився і працівники поліції відвезли його до Сквирської ЦРЛ. Проте в лікарні поведінка ОСОБА_2 , яка проявилась у різкій зміні своїх пояснень та запереченні факту керуванням ним транспортним засобом, спробам уникнення огляду під різними приводами як справляння природних потреб, поганого самопочуття, фактично була спрямована на відмову від проходження такого огляду і вже після на запитання працівника поліції чи відмовляється ОСОБА_1 від проходження медичного огляду, останній ствердно відповів «так».

Отже, в ході перегляду відеозапису зафіксована відмова ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку ( відо 2 - 0:01:22хв.) та відмова особи від ознайомлення та підпису з матеріалами про адміністративні правопорушення.(відео 2 - 0:04:10-0:04:38хв.)

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕРП1 №331860 від 16.05.2025, в якому приведені обставини вчиненого правопорушення; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння; постановою серії ЕНА №4740749

Так, протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, серед іншого в ньому зазначена суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

Зокрема у цьому протоколі вказані ознаки алкогольного сп`яніння, що були встановлені патрульним поліцейським, серед інших тремтіння пальців рук, запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, що узгоджується з п. 3 розділу 1 Інструкції №1413/27858.

У відповідності до національного законодавства протокол про адміністративне правопорушення, в силу положень статті 251 КУпАП є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді судом справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

З урахуванням правової позиції, викладеній в рішенні ЄСПЛ по справі «Карелін проти Російської Федерації» протокол про адміністративне правопорушення не може визнаватись автоматично недопустимим доказом, а підлягає оцінці із сукупністю з іншими доказами.

Зазначені в протоколі обставини підтверджуються дослідженими в судовому засіданні відеозаписами з відеореєстратора службового автомобіля та нагрудних бодікамер поліцейських.

Суд відзначає, що ці відеозаписи є належними та допустимими доказами, оскільки згідно з приписами п.1 ч.1 ст. 40 ЗУ «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою виявлення та фіксування правопорушення.

Також додані до протоколу про адміністративне правопорушення відеозаписи відповідають вимогам ст. 251 КУпАП, оскільки є показаннями технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

На переконання судді, усі надані докази на підтвердження винуватості ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП є належними, допустимими та достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного.

Таким чином, в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння

Твердження адвоката Постельги О.А. про те, що працівниками поліції було порушено порядок огляду водія на стан алкогольного сп`яніння, без дотримання вимог КУпАП та інструкцій, не заслуговують на увагу, оскільки ОСОБА_1 погодився на проходження медичного огляду в закладі охорони здоров`я, не наполягав на проходженні огляду на місці зупинки транспортного засобу.

Доводи адвоката щодо невідповідності дій працівників поліції вимогам діючого законодавства, не є підставою для визнання протоколу про адміністративне правопорушення неналежним доказом та закриття провадження у справі через відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Суд звертає увагу на те, що норми закону, наведені адвокатом, не передбачають, що будь-яке формальне недотримання вимог законодавства про адміністративні правопорушення під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, його направлення до суду тягне необхідність визнання доказів недопустимим. Натомість національне законодавство та практика ЄСПЛ зобов`язує суд дати оцінку доказу з точки зору його допустимості з урахуванням того, чи допущене порушення КУпАП є істотним та яким чином воно перешкоджало й забезпеченню та реалізації прав і свобод особи. Суд зазначає, що коли сторона посилається на порушення, допущене під час провадження у справі, вона має обґрунтувати не лише наявність такого порушення, але й переконати, що воно істотно позначилося на можливостях сторони відстоювати свою позицію у справі і не було виправлено в ході провадження.

У цій справі судом не встановлено, порушення фундаментальних прав і свобод ОСОБА_1 чи загальних засад при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки всі дії відбувались виключно за згодою останнього.

Також слід зазначити, що посилаючись на неправомірні дії працівників поліції, ОСОБА_1 дії працівників поліції у зв`язку з складанням постанови про адміністративне правопорушення та постанови за ч.1 ст. 122 КУпАП не оскаржувались.

Самостійно, протягом 16 травня 2025 ОСОБА_1 огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі не проходив.

Посилання адвоката Постельги О.А. на ч.5 ст. 266 КУпАП, вимогами якої передбачено, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним суддя також не приймає до уваги, оскільки сам огляд ОСОБА_1 не проводився у зв`язку з його відмовою.

Отже, доводи особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та його адвоката про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП нічим не підтверджені та спростовуються вищевикладеними доказами.

Пояснення ОСОБА_1 обумовлені позицією захисту та спрямовані на уникнення адміністративної відповідальності.

З врахуванням наведеного, оцінивши наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення докази в їх сукупності вбачається, що вони доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст.130 КУпАП.

Відповідно ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Дотримуючись вищевказаних вимог чинного законодавства суд дійшов висновку про призначення адміністративного стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами за ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідност.40-1КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

На підставі наведеного, керуючись ч. 1 ст. 130, ст. ст. 266, 280, 283- 284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн 00 коп (сімнадцять тисяч гривень), з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 605,60 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанову може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом десяти днів.

Строк пред`явлення до виконання три місяці з дня набрання постанови законної сили.

Повний текст постанови суду складено 31.07.2025.

Суддя І. Г. Батовріна