Провадження № 3/161/3678/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Луцьк 28 липня 2025 року

Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Гринь О.М., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

За ч.1 ст.130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

10 червня 2025 року з УПП у Волинській області до Луцького міськрайонного суду Волинської області надійшли матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 336890 від 21 травня 2025 року вбачається, що 21 травня 2025 року о 01:52 в с. Струмівка по вул. Окружна 4 ОСОБА_1 керував тз Lexus GX 4700 днз НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки тз за допомогою газоаналізатора Alcotest Drsger 7510 та в закладі охорони здоров`я КП ВОПЛ ОСОБА_1 відмовився.

Дії ОСОБА_1 , працівниками поліції кваліфіковані як порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 адвокат Сабарін Ю.В. подав клопотання про повернення протоколу про адміністративне правопорушення на доопрацювання доводи, якого зводяться до наступного (далі доводи сторони захисту виділені курсивом):

«Протокол не відповідає бланку та технічному опису, визначеним Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою Наказом МВС України від 07 листопада 2015 року № 1395 зокрема додатку 1 та додатку 16 до вказаної інструкції (далі по тексту Інструкція)».

Суд із такими доводами не погоджується на підставі наступного.

Відповідно до п. 1 розділу ІІ Інструкції 1. Протокол про адміністративне правопорушення (додаток 1) складається в письмовій формі відповідно до статті 254 КУпАП. До протоколу про адміністративне правопорушення долучаються:

1) письмові пояснення свідків правопорушення в разі їх наявності;

2) акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу в разі здійснення його затримання;

3) акт огляду на стан сп`яніння в разі проведення огляду на стан сп`яніння;

4) інші документи та матеріали, які містять інформацію про правопорушення.

За наявності технічної можливості протокол про адміністративне правопорушення складається в електронній формі з автоматичним присвоєнням йому відповідної серії та номера, який роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв.

Отже, з аналізу вказаного положення інструкції слід зробити висновок, що протокол у формі передбаченій додатком 1, 16 Інструкції складається у саме у разі відсутності технічної можливості скласти протокол в електронній формі.

У даній ситуації така можливість у працівників поліції була, а отже і складати протокол у формі визначеній додатком 1, 16 Інструкції у працівників поліції обов`язку не було.

Єдині умови, яким мають відповідати протоколи, що у формі додатку № 1, 16 інструкції, що у електронній формі є відповідність цього протоколу вимогам ст. 256 КУпАП, яким у межах даної справи протокол відповідає.

«Місце адміністративного правопорушення не вказано (вказано не правильно), а саме вказано с. Струмівка, вул. Окружна, 4. Однак вулиці Окружна в с. Струмівка не існує; номер будівлі не відповідає фактичним обставинам.»

На вказані доводи суд зазначає, що стороною захисту фактичне місце вчинення правопорушення, яке відображено на відеозаписі події, не оспорюється, а неточності в найменування вулиці та нумерації будинку прив`язки, не є суттєвими, оскільки дозволяють суду встановити об`єктивну сторону правопорушення, яке інкримінується.

«Фабула (суть) адміністративного правопорушення викладена без відображення всіх необхідних ознак (не конкретне обвинувачення в розумінні практики Європейського суду з прав людини), а саме не викладені відомості передбачені п. 6 розділу Х Інструкції».

З цього приводу суд зазначає, що у протоколі про адміністративне правопорушення повністю розкрита об`єктивна сторона інкримінованого правопорушення, що повністю відповідає диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП, а саме у вигляді відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

«Направлення на медичний огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, не відповідає бланку, затвердженому Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров?я України від 09 листопада 2015 № 1452/735».

Такий свій довід сторона захисту обґрунтовує тим, що у бланку направлення, який долучено до матеріалів справи відсутнє слово «медичний», як це передбачено у офіційному бланку такого направлення згідно додатку № 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров?я України від 09 листопада 2015 № 1452/735.

Суд до такого доводу ставиться критично та зазначає, що відсутність слова «медичний» жодним чином не відміняє того факту, що особа направляється для огляду саме до медичного закладу, про що серед іншого і вказано у направленні наявному в матеріалах справи в рядку «Особу на огляд у заклад охорони здоров`я доставив», крім того не піддається сумніву той факт, що у закладі охорони здоров`я проводиться саме медичний огляд на предмет перебування особи у стані алкогольного сп`яніння.

Отже з наведених підстав судом було відмовлено у направленні матеріалів даної справи до УПП у Волинській області для доопрацювання.

Крім того в судовому засіданні захисник ОСОБА_1 адвокат Сабарін Ю.В. подав та обґрунтовував клопотання про закриття провадження у даній справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Доводи сторони захисту зводяться в цілому до доводів висловлених у клопотанні про повернення матеріалів даної справи на доопрацювання, яким суд також надає оцінку, зокрема:

«Протокол не відповідає бланку та технічному опису, визначеним Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою Наказом МВС України від 07 листопада 2015 року № 1395 зокрема додатку 1 та додатку 16 до вказаної інструкції (далі по тексту Інструкція)».

«Місце адміністративного правопорушення не вказано (вказано не правильно), а саме вказано с. Струмівка, вул. Окружна, 4. Однак вулиці Окружна в с. Струмівка не існує; номер будівлі не відповідає фактичним обставинам».

«Фабула (суть) адміністративного правопорушення викладена без відображення всіх необхідних ознак (не конкретне обвинувачення в розумінні практики Європейського суду з прав людини), а саме не викладені відомості передбачені п. 6 розділу Х Інструкції».

«Направлення на медичний огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, не відповідає бланку, затвердженому Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров?я України від 09 листопада 2015 № 1452/735».

Відповіді на вищенаведені доводи вже були надані судом вище, під час вирішення клопотання про повернення матеріалів на доопрацювання.

«Направлення складене вже після складання і роздрукування протоколу про адміністративне правопорушення; акт огляду на стан алкогольного сп?яніння з використанням спеціальних технічних засобів також складений після складання протоколу про адміністративне правопорушення і не був наданий ОСОБА_1 ні для підпису, ні вручено йому другого примірнику як особі, щодо якої проводився цей огляд».

Щодо цих доводів сторони захисту суд зазначає, що складання акту огляду та направлення на огляд після здійснення водієм відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння чинним законодавством, зокрема КУпАП, або Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, не передбачено. Окрім того, складання цих документів після вчинення відмови, ніяким чином не спростовує факт вчинення правопорушення.

«Запис виконаний одним файлом, хоча зйомка проводилась декількома нагрудними камерами (відеореєстраторами), отже запис монтований. Відповідно цей доказ є недопустимим і не може слугувати підставою притягнення ОСОБА_1 до відповідальності. Крім того відеозапис не засвідчений ЕЦП».

Так, відповідно до ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» у випадку зберігання інформації на кількох електронних носіях кожний з електронних примірників вважається оригіналом електронного документа.

Матеріальний носій - це лише спосіб збереження інформації, який має значення тільки коли електронний документ виступає речовим доказом. Головною особливістю електронного документа є відсутність жорсткої прив`язки до конкретного матеріального носія. Один і той же електронний документ (відеозапис) може існувати на різних носіях. Всі ідентичні за своїм змістом примірники електронного документа можуть розглядатися як оригінали та відрізнятися один від одного тільки часом та датою створення.

При цьому, суд зважає, що долучений до матеріалів справи в якості доказу оптичний диск з відеозаписом із нагрудної камери патрульного поліцейського було виготовлено у зв`язку із необхідністю надання інформації, яка має значення у справі про адміністративне правопорушення та є самостійним джерелом доказу похідним від інформації, що зберігається на камері в електронному вигляді у виді файлу.

Записаний на оптичний диск - носій інформації електронний файл у вигляді відеозапису є оригіналом (відображенням) електронного документу.

Вищевказана позиція суду знаходить своє відображення, зокрема і у постанові Верховного Суду (справа № 751/6069/19; провадження: № 51-1704км20 від 10.09.2020).

Тому скріплювати цифровим підписом оригінал електронного доказу чинним законодавством не передбачено.

Що ж стосується доводів сторони захисту про можливий монтаж відеозапису, суд зауважує, що на диску присутні два відеозаписи, які містять у собі момент зупинки автомобіля, спілкування з поліцейськими та відображено усі дії ОСОБА_1 щодо ухилення (відмови) від проходження огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння. Суд безпосередньо дослідивши даний доказ жодних ознак монтажу не виявив і не вбачає. Окрім того, під час дослідження цього відеозапису був присутній захисник, який не повідомляв суду, в чому ж саме не відповідає відеозапис фактичним обставинам справи.

« ОСОБА_1 не в повній мірі роз?яснено його права, позбавлено можливості скористатись правовою допомогою захисника, чим порушено право на захист».

З приводу цього суд зауважує, що на відеозаписі export-5yfei з 00:14:00 по 00:16:00 ОСОБА_1 у чіткій і зрозумілій формі ознайомлено з його правами, при цьому таке ознайомлення відбулось до складення протоколу про адміністративне правопорушення. Також на цьому періоді часу чітко видно, що ОСОБА_1 вказує, що йому відомі норми ст. 63 Конституції України. Окрім того, в ході всього спілкування з поліцейськими ОСОБА_1 не заявляв клопотань про залучення захисника.

Щодо довідки токсикологічного дослідження № 1539 від 22 травня 2025 року, яку надано в судовому засіданні захисником то суд зазначає, що вона не спростовує винуватість у вчиненому правопорушенні, оскільки ОСОБА_1 кваліфікується відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що є окремим складом правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. До того ж, забір крові ОСОБА_1 здійснений через 9 годин після зупинки поліцейськими, а тому відповідне дослідження є недійсним в силу положень ч.4 ст.266 КУпАП, яка передбачає необхідність проведення огляду не пізніше двох годин.

Крім того, для суду є очевидним, що через 9 годин після події ОСОБА_1 , в силу фізіології, вже не міг мати жодних ознак алкогольного сп`яніння, що ще раз підтверджує неспроможність наданого стороною захисту доказу.

Щодо усних міркувань захисника про те, що йому невідомо про те, чи має право КП «Волинська обласна психіатрична лікарня м. Луцька» здійснювати огляд водіїв на стан алкогольного сп`яніння, то суд звертає увагу сторони захисту на наступне.

В першу чергу слід звернути увагу, що сама сторона захисту надаючи суду в якості докази результат токсикологічного дослідження №1539 від 22 травня 2025 року, провела таке дослідження саме у КП «Волинська обласна психіатрична лікарня м. Луцька». Тобто, сторона захисту одночасно ставить під сумнів наявність повноважень цього закладу проводити відповідні дослідження, але одночасно самостійно проходить огляд на стан сп`яніння у цьому закладі для обґрунтування невинуватості особи, що свідчить про непослідовність позиції захисту.

Далі суд зауважує, відповідно до п.1 розділу ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду на стан сп`яніння водіїв, затверджується Міністерством охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, структурними підрозділами з питань охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій. Сторона захисту не клопотала про витребування у відповідного структурного підрозділу з питань охорони здоров`я Волинської обласної військової адміністрації, на території якої знаходиться у КП «Волинська обласна психіатрична лікарня м. Луцька», копії розпорядчого акту про включення цього закладу в перелік, закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду на стан сп`яніння водіїв.

Стосовно міркувань захисника про те, що поліцейські пропонували пройти огляд на «вул. Карбишева», де КП «Волинська обласна психіатрична лікарня м. Луцька», на думку захисника, не знаходиться, то суд зауважує, що за адресою м. Луцьк, вул. Карбишева, 1 знаходиться структурний підрозділ КП «Волинська обласна психіатрична лікарня м. Луцька» «Центр терапії залежностей», в якому безпосередньо і проводяться огляди на стан алкогольного сп`яніння, в тому числі водіїв.

Отже, дослідивши письмові матеріали справи, дослідивши відеозапис події, надавши оцінку доводам сторони захисту, суд дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується також дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:

протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 336890 від 21 травня 2025 року;

рапортом;

актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів;

направленнями на огляд водія тз з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;

відеозаписом з місця події.

При накладенні стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, суд не знайшов.

З огляду на вищевикладене, на ОСОБА_1 слід накласти стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Згідно ст. 40-1 КУпАП судовий збір по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст.ст. 283, 284, 287 КУпАП, на підставі ч.1 ст. 130 КУпАП,-.

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накласти до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Згідно з ч. 2 ст. 308 КУпАП у разі несплати штрафу протягом 15 днів з дня винесення постанови у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з ОСОБА_1 підлягає стягненню подвійний розмір штрафу в сумі 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, шляхом подання апеляційної скарги до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Олександр ГРИНЬ