П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.07.2025 м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Фазикош О.В., за участю представника особи відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 адвоката Талапи Я.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за протоколом, що надійшов із ІНФОРМАЦІЯ_1 , за протоколом про адміністративне правопорушення складеного помічником начальника відділу начальника відділення моніторингу обстановки відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) лейтенантом ОСОБА_2 відносно громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешк. АДРЕСА_1 , за ч.2 ст. 204-1 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №146708 від 01 липня 2025 року, вбачається, що ОСОБА_1 , вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст. 204-1 КУпАП, а саме: о 08 год. 15 хв. 01 липня 2025 року був виявлений та затриманий прикордонним нарядом «Прикордонний патруль» спільно з прикордонним оперативно-розшуковим відділом, на відстані 5000 метрів до державного кордону України, на напрямку 309 прикордонного знаку, на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » здійснив спробу незаконного перетинання державного кордону України в Словацьку Республіку в пішому порядку поза пунктом пропуску у складі групи осіб. Своїми діями порушив вимоги ст. 9 та ст. 12 ЗУ «Про державний кордон України» від 04.11.2025.

Від представника ОСОБА_1 Кіфи Інни Олександрівни до суду надійшла заява про закриття провадження у справі, а розгляд справи № 308/10344/25 здійснювати за участі представника ОСОБА_1 . Про дату, час та місце розгляду справи повідомляти ОСОБА_1 в установленому законом порядку.

У заяві вказано на те, що 01 липня 2025 року ОСОБА_1 , спільно із друзями ОСОБА_3 , ОСОБА_4 прибули до міста Ужгород о 05:20 ранку, що підтверджується посадковим документом № 000В485С-9EBF-2EC1-0002.

Відразу після прибуття на Вокзал в місті Ужгород представниками Державної прикордонної служби України здійснено перевірку документів ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та здійснено затримання вказаних осіб. Під час перевірки документів представникам Державної прикордонної служби України ОСОБА_1 надано всі пояснення щодо мети приїзду до міста Ужгород, кількості днів перебування, надано підтвердження бронювання готелю Resort&Spa Kamelot із системи booking на 3 осіб з 01 липня 2025 року по 03 липня 2025 року для 3 дорослих осіб здійснене 18 червня 2025 року в день купівлі квитків Київ-Ужгород (№ 000В485С-9EBF-2EC1-0002) та Ужгород-Київ (№ 000В485С-9EFF-2F4A-0002). Повідомлено мету приїзду до міста Ужгород, а саме туристичну, також надано для перевірки всі необхідні документи, в тому числі інформацію з Резерв +. Вказана довідка підтверджує, що будь-які порушення правил військового обліку в діях ОСОБА_1 відсутні, особі станом на 01 липня 2025 року повних 23 роки.

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідно до даних додатку Резерв+ жодних порушень правил військового обліку немає, станом на день складення протоколу має повних 23 роки. Мобілізаційний вік в Україні встановлено Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу". Згідно з цим законом, мобілізаційний вік становить 25 років. Тому про яку повістку від ТЦК та побоювання йдеться в рапорті від 01 липня 2025 року помічника начальника відділу прикордонної служби ОСОБА_5 не зрозуміло.

Схема щодо виникнення обстановки на ділянці ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (ТИП Б) НОМЕР_1 Прикордонного загону 01.07.2025 року взагалі не містить будь-яких ідентифікаційних даних ОСОБА_1 чи будь-яких інших осіб, вказано лише про 3-х гр. України в напрямку 309 прикордонного знаку на відстані 5000 м. без прізвища, адреси, інших будь-яких даних.

Інформація щодо того, що нібито ОСОБА_1 підтвердив свою мету незаконного перетинання державного кордону України не відповідає дійсності, і повністю заперечується ОСОБА_1 , оскільки останній прибув до міста Ужгород з туристичної метою, про що повідомляв представника прикордонної служби, проте вказана інформація не була зафіксована в протоколі про адміністративне правопорушення.

Представник зазначає, що можливості користуватися мобільним телефоном, правовою допомогою, повідомленням близьких про своє затримання ОСОБА_1 надано не було, оскільки представниками прикордонної служби озвучено було вимогу про переведення телефонів в режим «без зв`язку», а за для того, щоб їх відпустили і не тримали три дні запропоновано поставити відповідні підписи у протоколах.

Окрім того у заяві вказано на те, що жодних документів, протоколів про адміністративне затримання чи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 вручено не було. Вони отримані у відповідь на адвокатський запит адвоката Кіфи І.О. листом НОМЕР_1 прикордонного загону ДПС України № 02.1/9293-25-Вих від 08.07.2025.

При цьому, вказано і на те, що ні протокол про адміністративне правопорушення, ні протокол про огляд речей та документів, ні про адміністративне затримання не містить жодної інформації про місце де саме в радіусі 5000 м. від кордону було виявлено ОСОБА_1 , з яких пояснень і кого саме отримано інформацію про його намір здійснити незаконний перетин кордону, чим підтверджується вказана інформація, якими доказами. Чи знаходиться Вокзал міста Ужгород в даному радіусі, оскільки згідно з даних системи навігатор вказана відстань є значно більшою та складає 6,3 км.

Представник зазначає, що ні у протоколі про адміністративне правопорушення, ні у протоколі про адміністративне затримання, а також у рапорті не вказано на конкретні дії вчинені ОСОБА_1 , що свідчили б про наявність у його діях складу інкримінованого йому правопорушення передбаченого ч.2 ст. 204-1 КУпАП.

Представник зауважує, що в протоколі про адміністративне затримання пояснення ОСОБА_1 щодо визнання своєї вини відсутні, жодного підтвердження що він мав намір незаконного перетину державного кордону не надано, підтвердження цієї інформації будь-якими іншими доказами не підтверджено.

Окрім того, у заяві зазначено, що ОСОБА_1 свою вину в інкримінованому правопорушенні повністю заперечує і вказане спростовується доказами доданими до цього клопотання, а саме: квитками Київ-Ужгород (№ 000В485С-9EBF-2EC1-0002) та Ужгород-Київ (№ 000В485С-9EFF 2F4A-0002), бронюванням готелю , витягом з системи Резерв +.

Представник зазначає, що матеріали адміністративної справи скеровані до суду жодних доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за яким складено протокол не містять. Відсутні відео-, фото- з місця його затримання. У протоколах та рапорті працівника ДПСУ не зазначено які саме дії, з огляду на відстань та обставини затримання ОСОБА_1 , свідчать про його намір незаконно перетнути ДКУ поза межами пункту пропуску.

Представник вважає, що з огляду на викладене, в діях ОСОБА_1 , відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 204-1 КУпАП.

У призначене судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник особи відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 адвоката Талапи Я.В., у судовому засіданні просив закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 , складу правопорушення передбаченого ч.2 ст. 204-1 КУпАП.

У заяві від 25.07.2025 адвокат зазначає, що згідно підпункт 3, пункту 2, в редакції Постанови КМ № 890 від 04.08.2021р., до прикордонної смуги не включаються населені пункти і місця масового відпочинку населення.

Матеріалами провадження не доведено факт незаконного перебування гр. ОСОБА_1 , в межах прикордонної смуги, контрольованого прикордонного району (Ужгород). Що би вказувало на умисел з незаконного перетину державного кордону.

На відсутність умислу щодо перетину державного кордону в незаконний спосіб також вказує особисті пояснення ОСОБА_1 та осіб, що затримані разом з ним. Відповідно яких вони втрьох вранці 01.08.2025р. і приїхали в м. Ужгород з туристичною метою. Мали при собі придбані білети на потяг, як Київ-Ужгород за 30.06.2025р. так і в зворотному напрямку Ужгород Київ на 03.07.2025р.

01.07.2025р в м Ужгород, прикордонним загоном, без спротиву, без хочемо пояснити зауважень щодо протиправності поведінки, на приміському вокзалі м. Ужгород, вранці о 08.15., за підозрою в умислі на незаконний перетин кордону було затримано трьох молодих людей, всі 2002 року народження, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 .

Всі троє мали заброньоване місце проживання в готелі «Камелот», в період 01.07.-03.07.2025р. Готельний номер, на трьох осіб, було заброньовано на ім`я ОСОБА_6 , якого так само як і ОСОБА_1 було затримано прикордонним нарядом, що відображено в рапорті. При цьому дата бронювання готельного номеру 18.06.2025р. тобто в той самий час як і дата придбання білетів на поїзд з Києва в Ужгород, та з Ужгорода в Київ

Годинами прибуття поїзду відповідно відомостей білету є 05.20., 01.07.2025р.

Після прибуття поїзду ОСОБА_1 , з товаришами вирішили дочекатись на вокзалі м. Ужгород, восьми годин ранку, щоб відкрились заклади харчування, після чого вони поснідавши мали на меті відправитись в готель «Камелот». Де заселення погоджено з 14.00. Але були затримані прикордонним загоном, про що складено адміністративні матеріали.

Адвокат звертає увагу на те, що ОСОБА_1 , ще не виповнилося 25 років; він перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_4 . Порушення військового обліку матеріалами провадження не доводяться;

Адвокат зазначає, що до матеріалів справи не додано належних докрів, які б свідчили про наявність у діях ОСОБА_7 об`єктивної та суб`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 204-1 КУпАП, зокрема, пояснень свідків, показань технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, а також інших документів, які б підтверджували його намір 01.07.2025 року вчинити спробу незаконного перетину державного кордону.

Адвокат просить закрити провадження у справі у з`яву із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення передбаченого ст. 204-1 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, заперечення на протокол про адміністративне правопорушення, доходжу до наступного висновку.

За змістом ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого додержання законності

Згідно з п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на його розгляд справи судом, встановленим законом.

Адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 204-1 КУпАП настає за перетинання або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері охорони державного кордону. Об`єктивна сторона правопорушення виражається у перетинанні або спробі перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади (формальний склад).

Адміністративна відповідальність за ч.2 ст. 204-1 КУпАП настає за ті самі дії, вчинені групою осіб або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 , вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст. 204-1 КУпАП, а саме: о 08 год. 15 хв. 01 липня 2025 року був виявлений та затриманий прикордонним нарядом «Прикордонний патруль» спільно з прикордонним оперативно-розшуковим відділом, на відстані 5000 метрів до державного кордону України, на напрямку 309 прикордонного знаку, на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » здійснив спробу незаконного перетинання державного кордону України в Словацьку Республіку в пішому порядку поза пунктом пропуску у складі групи осіб. Своїми діями порушив вимоги ст. 9 та ст. 12 ЗУ «Про державний кордон України» від 04.11.2025.

При цьому як вбачається зі схеми затримання о 08 год. 15 хв. 01.07.2025 було виявлено та затримано 3-х громадян України на напрямку 309 прикордонного знаку, на відстані 5000 м. до державного кордону України. Однак зі схеми не надається за можливе встановити місце затримання населений пункт, вулицю…

Як встановлено під час розгляду справи, ОСОБА_1 , та інші особи з ним були затримання у м. Ужгород, на ЖД вокзалі. При цьому згідно заяви про закриття провадження у справі, вони прибули в м. Ужгород з м. Києва, та вже 03.07.2025 ОСОБА_1 мав намір повернутися до Києва, про що свідчать квитки на потяг додані до заяви.

Окрім того, ОСОБА_1 мав заброньоване житло, а саме в готелі Hotel Resort&Spa Kamelot, про що також додано відповідні докази до заяви.

Також матеріали справи містять скріншот з Резерв+ ОСОБА_1 , де вказано відомості про його перебування на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Натомість матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 здійснив спробу незаконного перетинання державного кордону України в Словацьку Республіку в пішому порядку поза пунктом пропуску у складі групи осіб. Так, у протоколі не вказано на те, що які саме його дії свідчать про це.

Під час судового розгляду не підтвердилися відомості наявні в схемі затримання, про те, що під час затримання особи підтвердили свою мету незаконного перетинання державного кордону України. Натомість категорично заперечували даний факт.

У рапорті помічником начальника відділу начальника відділення моніторингу обстановки відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) лейтенанта ОСОБА_2 , вказано на те, що о08 год. 15 хв. 01.07.2025 року під час виконання завдань з охорони державного кордону виявив три особи чоловічої статті за спробу незаконного перетинання державного кордону. В результаті проведених заходів правопорушників було затримано в межах контрольованого прикордонного району, на відстані 5000 метрів до державного кордону України. Даних осіб ідентифіковано як громадян України ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_7 , які мали на меті здійснити спробу незаконного перетинання державного кордону України, поза пунктами пропуску через державний кордон України, в пішому порядку, в складі групи осіб. Своїми діями громадяни порушили вимоги статей 9, 12 Закону України «Про державний кордон України», чим вчинили правопорушення відповідальність за яке передбачено частиною 2 статті 204-1 КУпАП.

При цьому зазначено, що в ході з`ясування обставин правопорушення встановлено, що у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України та побоюючись отримати повістку від співробітників ТЦК і бути призваним на військову службу по мобілізації, громадяни вирішили виїхати на територію Європейського Союзу. Усвідомлюючи те, що під час дії правового режиму воєнного стану виїхати у встановленому законодавством порядку не можуть, оскільки немає підстав, вирішили перетнути державний кордон незаконно. З метою реалізації своїх намірів почали аналізувати інформацію в мережі інтернет та різних телеграм каналах щодо можливості незаконно перетнути державний кордон України та підібрали відповідний маршрут руху. Під час реалізації свого наміру були виявлені та затримані прикордонним нарядом. Після проведення фільтраційно-перевірочних заходів прикордонним оперативно-розшуковим відділом було встановлено, що дані громадяни мали намір незаконно перетнути державний кордон України. Відносно громадян України ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , було складено проколи про адміністративне правопорушення за ч.2 ст. 204-1 КУпАП.

Разом із тим, матеріали справи не містять відомостей яким саме чином встановлено наведені в рапорті обставини, щодо наміру незаконного перетину вказаними особами державного кордону України Так, жодних доказів на підтвердження того, що аналізувати інформацію в мережі інтернет та різних телеграм каналах щодо можливості незаконно перетнути державний кордон України та підібрали відповідний маршрут руху, суду не надано.

До матеріалів справи не додано належних та допустимих доказів на підтвердження наведеному у рапорті. Відсутні відомості щодо інформації наявної у телефоні ОСОБА_1 що свідчили б про здійснення пошуку останнім маршрутів щодо незаконного перетину ДКУ.

Суд звертає увагу на те, що конкретного місця виявлення та затримання ОСОБА_1 , а саме адреси, координаті, ні протокол про адміністративне правопорушення, ні рапорт не містять. Такі відомості відсутні і на схемі виникнення обстановки 01.07.2025.

При цьому, доказів того, що він намагався саме незаконно перетнути державний кордон України в Словацьку Республіку в пішому порядку поза пунктом пропуску, в складі групи осіб, матеріли справи не містять. Відомості щодо того, яким чином та на підставі яких фактичних доказів, посадова особа якою складено протокол про адміністративне правопорушення, дійшла висновку про такі наміри ОСОБА_1 , у протоколі та доданих до нього матеріалів відсутні.

Під час судового розгляду справи, не встановлено на підставі належних та допустимих доказів протиправної поведінки ОСОБА_1 щодо спроб незаконного поза пунктом пропуску у складі групи осіб перетину ДКУ. Оскільки з протоколу не вбачається того, які безпосередні дії він вчинив з метою здійснення спроби перетину Державного кордону, оскільки лише сам факт перебування на відстані 5000 метрів від лінії Державного кордону України, не може свідчити про такий намір.

З урахуванням наведеного вище, вказані обставини не дають підстав для висновку про наявність в діях ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , складу правопорушення передбаченого ч.2 ст. 204-1 КУпАП.

Зазначення в протоколі про адміністративне правопорушення про спробу перетинання кордону групою осіб без підтвердження іншими належними та допустимими доказами, є припущенням, а відповідно сумнівом, який тлумачиться на користь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Слід зазначити, що тільки перебування особи на певній відстані біля держаного кордону саме по собі, без інших доказів, не може свідчити про намір особи незаконно перетнути Державний кордон.

При цьому, протокол не містить зазначення конкретних дій ОСОБА_1 , які розцінені як спроба перетинання державного кордону. Не містить протокол і зазначення конкретного місця затримання його затримання.

Слід зазначити, що затримання особи за 5000 м. від державного кордону не вказує на дії спрямовані на спробу особи незаконно перетнути державний кордон.

Таким чином, обвинувачення викладене в протоколі про адміністративне правопорушення не містить об`єктивної сторони правопорушення.

Такий протокол не може вважатись належним та допустимим доказом у справі про адміністративне правопорушення, а також бути підставою для притягнення до адміністративної відповідальності.

Статтею 62 ч.3 Конституції України встановлено, що обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно п.2 ст.129 Конституції України, однією з основних засад судочинства, є забезпечення доведеності вини.

Усі сумніви щодо доведеності вини суд трактує на користь особи, що притягується до адміністративної відповідальності.

Протокол про адміністративне правопорушення визнається джерелом доказів у справі за умови його відповідності вимогам ст. ст. 254-256 КУпАП.

Виходячи зі змісту положень ст.ст.254, 279 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності. Протокол про адміністративне правопорушення як підстава для притягнення особи до відповідальності та одних із засобів доказування у будь-якому разі повинен відповідати вимогам ст.256 КУпАП. За приписами КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є важливим процесуальним документом, підставою для провадження у справі про адміністративне правопорушення, у якому викладається суть правопорушення, при доведеності складу якого в діях певної особи, вона може бути піддана заходам кримінально-правового впливу, різновидом якого є стягнення у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вина особи повинна бути обґрунтована доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівів, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення має бути безумовно доведена достатніми доказами, які установлюють об`єктивну істину в справі.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів.

Керуючись ст.252КУпАП суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. 2 ст.7КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Більш того, згідно ч. 1 ст.7КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Пунктом 1 ст.247КУпАП визначено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

В силу положень ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року, заява № 16347/02, «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30 травня 2013 року, заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (заява №926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи викладене, приходжу до переконання, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст. 204-1 КУпАП, наявними в матеріалах справи доказами не доведена, а відтак, з точки зору достатності доказів, матеріали справи не містять тієї сукупності доказів, яка б усунула обґрунтований сумнів щодо доведеності наявності в його діянні складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.204-1 КУпАП, а тому провадження в даній справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу вказаного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 23, 33, 36, 40-1, ч.2 ст. 204-1, ст.ст. 245, 283-285, 287-291 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за ч.2 ст. 204-1 КУпАП, закрити у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.В.Фазикош