ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/301/25 Справа № 704/1466/24 Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Головуючий у І інстанції Дьяченко Д. О. Доповідач в апеляційній інстанції Белах А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2025 року м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Белах А.В., розглянувши апеляційну скаргу захисника Бабенка Р. В. на постанову Тальнівського райсуду Черкаської обл. від 3.03.2025 р., якою ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Тальне Черкаської обл.,

громадянина України, має середню

освіту, одружений, працює в АТП -

1737 охоронцем, проживає

АДРЕСА_1 ,

визнано винним та притягнуто до адмінвідповідальності за ст. 1224 та за ч. 1 ст. 130 КУпАП, із застосуванням ст. 36 КУпАП, накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто судовий збір в розмірі 605,6 грн., -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до постанови суду першої інстанції, 15.12.2024 р. о 20:00 год. в м. Тальне Черкаської обл. по вул. Соборна ОСОБА_1 керував транспортним засобом Skoda Yeti, р/номер НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, прилад Drager Alcotest 6810 показав результат 1,43 ‰, чим порушив вимоги п. 2.9 а) ПДР України та вчинив адмінправопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, 15.12.2024 р. о 20:00 год. в м. Тальне Черкаської обл. по вул. Соборна ОСОБА_1 керував транспортним засобом Skoda Yeti, р/номер НОМЕР_1 , скоїв ДТП з автомобілем Skoda Octavia, р/номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 та зник з місця пригоди, чим порушив вимоги п. 2.10 а ПДР України та вчинив адмінправопорушення, передбачене ст. 1224 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду, захисник Бабенко Р.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати постанову суду та прийняти нову постанову, якою закрити провадження у зв`язку з відсутністю події та складу адмінправопорушення у діях ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Як на підставу поновлення строку адвокат зазначає, що суд першої інстанції 3.03.2025 р. розглянув справу за відсутності особи яка притягається до адмінвідповідальності. Копія судового рішення ОСОБА_1 не направлялася. Про прийняте судове рішення ОСОБА_1 дізнався лише 21.04.2025 р. у ДВС, в цей же день адвокат подав заяву про ознайомлення з матеріалами справи та 23.04.2025 р. сформовано і направлено апеляційну скаргу до суду, разом з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження.

В клопотанні про поновлення пропущеного строку посилається на ч. 2 ст. 289 КУпАП, відсутність участі особи в процесі, просить поновити строк на апеляційне оскарження, тому що строк на оскарження пропущений з поважних причин.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що судом не звернено уваги на те, що у протоколах ААД № 348670 та ЕПР1 № 197356 не зазначено: точного місця вчинення правопорушення; чіткого зазначення місця, дати, часу розгляду справи; відсутнє підтвердження ознайомлення з правами (п. 2 ч. 2 ст. 256 КУпАП). Суд визнав що протоколи мають істотні вади, повернув справу на доопрацювання, поліція новий протокол не склала, проте суд знову розглянув ті ж самі матеріали.

Зауважує, що в справі відсутній належний протокол, акт огляду складено формально, участь особи не підтверджена, а тому всі сумніви повинні тлумачитися на користь особи, оскільки суд не може базувати рішення на припущеннях або сумнівних доказах, оформлених з порушенням процедури, тому просить скасувати постанову суду та прийняти нову постанову, якою закрити провадження у зв`язку з відсутністю події та складу адмінправопорушення у діях ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Правопорушник ОСОБА_1 неодноразово належним чином та вчасно повідомлений апеляційним судом про час та місце судового розгляду (а. пр. 70, 72, 78 та 81). Згідно ч. 2 ст. 268 КУпАП, при розгляді справ про адмінправопорушення, передбачені ст. 1224 та ч. 1 ст. 130 КУпАП, присутність особи, яка притягається до адмінвідповідальності не є обов`язковою. Правопорушник ОСОБА_1 в судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явився, про дату і час судового засідання був повідомлений належним чином, тому апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу без участі правопорушника.

Крім того, 17.07.2025 р. на електронну пошту суду адвокат Бабенко Р.В. подав клопотання про розгляд справи за їх відсутності.

Відповідно до вимог ст. 285 КУпАП постанова по справі про адмінправопорушення оголошується негайно після розгляду справи, а копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Матеріали справи містять формальні дані про направлення ОСОБА_1 копії судового рішення від 3.03.2025 р. лише 13.03.2025 ( а. пр. 54), даних про отримання постанови суду матеріали справи не містять.

21.04.2025 р. через систему «Електронний суд» захисник подав заяву про ознайомлення з матеріалами справи (а. пр. 59) та 23.04.2025 р. подав апеляційну скаргу (а. пр. 61), таким чином встановлено, що суд розглянув справу без участі особи, копію судового рішення ця особа в межах строку на апеляційне оскарження не отримувала, тому апеляційний суд вважає за необхідне визнати причину пропуску строку поважною та поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду.

Суд першої інстанції не вживши жодних заходів для перевірки обставин справи, в порушення приписів ст. 268 КУпАП, не відклав розгляд справи щодо ОСОБА_1 , а розглянув справу за його відсутності, тим самим обмеживши право особи, яка притягується до адмінвідповідальності на доступ до правосуддя та реалізацію права на захист.

Вивчивши матеріали справи про адмінправопорушення, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши мотиви і доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

Так, відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адмінправопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адмінправопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 268 КУпАП справа про адмінправопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адмінвідповідальності. У разі відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожному гарантується право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, однак, вказані вимоги закону судом першої інстанції виконані не були.

Доводи апеляційної скарги сторони захисту про порушення судом норм процесуального права є обґрунтованими, а тому суд приходить до висновку про наявність підстав для скасування постанови з прийняттям нового судового рішення.

За змістом закону, протокол про адмінправопорушення, пояснення особи, свідків, висновок експерта тощо, є документами, що офіційно засвідчує подію адмінправопорушення і, відповідно до ст. 251 КУпАП, є джерелами доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення. Протокол про адмінправопорушення складається відповідно до ст. ст. 254-256 КУпАП.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адмінправопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

При цьому суд повинен дати оцінку не тільки даним, що додані до протоколу про адмінправопорушення, але й доказам, які представлені особою в порядку захисту. Досліджуючи всі наявні докази суддя дає їм об`єктивну оцінку з точки зору їх достовірності та ступеню підтвердження чи спростування обставин, що характеризують діяння особи як правопорушення.

Суд, який розглядав справу, ці вимоги закону не виконав, обмежився лише зазначенням відомостей з протоколів про адмінправопорушення.

Дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції встановив, що 15.12.2024 о 20:00 год. по вул. Соборна в м. Тальне Черкаської обл. ОСОБА_1 керував транспортним засобом Skoda Yeti, р/номер НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння проводився за допомогою прилад Drager Alcotest 6810, результат позитивний та склав 1,43 ‰, чим порушив вимоги п. 2.9 а) ПДР України та вчинив адмінправопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Також, 15.12.2024 о 20:00 год. по вул. Соборна в м. Тальне Черкаської обл. ОСОБА_1 керував транспортним засобом Skoda Yeti, р/номер НОМЕР_1 , та скоїв ДТП з автомобілем Skoda Octavia, р/номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 та залишив місце пригоди, чим порушив вимоги п. 2.10 а) ПДР України та вчинив адмінправопорушення, передбачене ст. 1224 КУпАП.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адмінправопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адмінвідповідальність.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлює адмінвідповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.10 а) ПДР України разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і лишатися на місці пригоди.

Юридична відповідальність передбачає для порушника настання обов`язків зазнавати несприятливих наслідків у вигляді особистого, майнового та іншого характеру, вид і міра яких передбачені санкціями правових норм.

Адмінправопорушення, передбачене ст. 1224 КУпАП, за своїм змістом є грубим порушеннями ПДР України, оскільки залишення місця ДТП порушує права інших учасників, ускладнює процес розслідування аварії та може привести до серйозних наслідків для водія, який покинув місце події.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адмінправопорушення підтверджується даними протоколу про адмінправопорушення серії ААД № 348670; даними роздруківки Drager Alcotest 6810, результат склав 1,43 ‰ (а. пр. 6); даними акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а. пр. 5); письмовими поясненнями ОСОБА_2 ( а. пр.3); відеозаписом з нагрудних бодікамер поліцейських долучених до матеріалів справи (а. пр. 20-21).

На переконання апеляційного суду вказані процесуальні та інші документи складені у відповідності до діючих нормативно-правових актів, які регулюють відповідні правові відносини та які є предметом судового розгляду, а тому доводи апеляційної скарги про отримання доказів незаконним шляхом, припущеннях, порушеннях поліцейським Інструкції при складанні матеріалів є необґрунтованими.

Водій ОСОБА_1 не заперечував результату огляду на стан сп`яніння, наміру пройти огляд в закладі охорони здоров`я не висловлював, зі змістом протоколів за ст. 1224 та за ч. 1 ст. 130 КУпАП був згоден, отримав тимчасовий дозвіл на право керування транспортними засобами та був відсторонений від керування транспортним засобом. ОСОБА_1 власноруч написав пояснення про те, що вживав алкоголь, а потім керував транспортним засобом, крім того поводив себе спокійно, заперечень не висловлював, а тому доводи апеляційної скарги про те, що суд не звернув уваги на те, що у протоколах не зазначено точного місця вчинення правопорушення є необґрунтованими.

Після перегляду відеозапису подій, апеляційний суд не вбачає в діях працівників поліції будь-яких дій, які можуть бути кваліфіковані як протиправні або вчинені з порушенням будь- яких інструкцій.

Даючи оцінку вищевказаним доказам як окремо, так і в їх сукупності, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, суд апеляційної інстанції вважає, що в діях водія ОСОБА_1 встановлені порушення ПДР України, які зафіксовані в протоколах про адмінправопорушення, а саме п. 2.9 а) та 2.10 а) ПДР України, наявний склад адмінправопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 та 1224 КУпАП за ознаками керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та залишення водієм місця ДТП, до якої він причетний.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не звернув уваги на те, що у протоколах не зазначено точного місця вчинення правопорушення; чіткого зазначення місця, дати, часу розгляду справи; відсутнє підтвердження ознайомлення з правами (п. 2 ч. 2 ст. 256 КУпАП) є необґрунтованими з огляду на наступне.

В протоколах ( а. пр. 1 та 27) наявні записи про ознайомлення ОСОБА_1 зі змістом протоколів та з правами, а також і підписи цієї особи. Крім того, в протоколах вказано, що протиправні дії були вчинені особою по вул. Соборна в м. Тальне Черкаської обл., а зважаючи на диспозицію ст. 130 КУпАП, яка встановлює відповідальність за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, тобто за вчинення дій, які особа вчиняє на протязі певного часу у просторі і часі, то встановлення точного місця звідки вони почалися і де саме були закінчені, на переконання апеляційного суду, не має юридичного значення для кваліфікації дій особи та правильного розгляду справи в межах КУпАП. Тобто, відомостей, які вказані працівниками поліції в протоколах про адмінправопорушення, апеляційному суду цілком достатньо для об`єктивного розгляду та встановлення вини особи.

В протоколі про адмінправопорушення серії ААД № 348670 ОСОБА_1 особисто зробив запис «вжив алкоголь потім керував тз», протокол ним підписаний, він отримав копію протоколу, крім того ОСОБА_1 отримав тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом № 21300 під розпис, також останній відсторонений від керування транспортним засобом.

В протоколі серії ЕПР1 № 197356 ОСОБА_1 під підпис роз`яснені права і обов`язки передбачені ст. 63 Конституції та ст. 268 КУпАП, також він надав письмові пояснення про те, що згоден зі скоєнням правопорушення та засвідчив пояснення своїм підписом.

Доводи апеляції про те, що суд своєю постановою визнав, що протоколи мають істотні вади, повернув справу на доопрацювання, поліція нових протоколів не склала, направила до суду ті ж самі матеріали є необґрунтованими та не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Згідно рапорту поліцейського СРПП ВПД №1 Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській обл. ст. серж. поліції М. Кармана, йому було доручено на доопрацювання протоколи про адмінправопорушення серії ААД № 348670 та ЕПР1 № 197356 (а. пр. 24,48). В ході доопрацювання поліцейським усунуті недоліки, а саме зазначена конкретна прив`язка до місця скоєння ОСОБА_1 адмінправопорушення, однак з об`єктивних причин складення нових протоколів про адмінправопорушення стало неможливим в зв`язку з уникненням ОСОБА_1 від спілкування з поліцейським.

Посилання апелянта на рішення ВС апеляційний суд вважає не релевантними, тому що ці справи були розглянуті в межах КАСУ, в якому закладений принцип презумпції винуватості, який зобов`язує суб`єкта владних повноважень, який є відповідачем, а не органом який ініціював притягнення особи до адмінвідповідальності та яке є предметом судового розгляду за правилами КУпАП, не лише довести законність свого рішення, дії чи бездіяльності, а й спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод і інтересів.

За приписами КУпАП та відповідно до рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 р. № 23-рп/2010, адмінвідповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі, і закріпленої в ст. 62 Конституції України презумпції невинності.

Таким чином, процесуальний порядок та основні засади цих національних кодексів істотно відрізняються один від одного, а тому їх одночасне застосування чи поєднання апеляційний суд вважає неможливим.

За таких обставин, під час апеляційного перегляду встановлено, що суд першої інстанції розглянув справу та ухвалив рішення без належного повідомлення правопорушника про час та місце розгляду справи, що є порушенням норм процесуального права, яке має наслідком скасування судового рішення.

Разом з тим, апеляційний суд під час перегляду встановив, що вина особи у вчиненні адмінправопорушень доводиться наданими доказами, а тому наявні підстави для прийняття нової постанови про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адмінправопорушень, передбачених ст. 1224 та ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладення відповідного стягнення.

Доводи апеляційної скарги захисника про відсутність в діях ОСОБА_1 події і складу адмінправопорушень, передбачених ст. 1224 та ч. 1 ст. 130 КУпАП, є необґрунтованими, спростовуються вищенаведеними доказами. Доказів на спростування доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адмінправопорушення, стороною захисту суду апеляційної інстанції, не надано.

При вирішенні питання про накладення на ОСОБА_1 адмінстягнення, суд апеляційної інстанції, на виконання вимог ст. 33 КУпАП, враховує характер вчиненого ним правопорушення, одне з яких є одним із найнебезпечніших правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху, найгрубішим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами, становить велику суспільну небезпеку, особу ОСОБА_1 , відношення щодо вчиненого, інші обставини у справі, з урахуванням вимог ст. 36 КУпАП, суд приходить до висновку про необхідність накладення на ОСОБА_1 адмінстягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке буде відповідати меті стягнення, а також запобіганню вчинення ним нових правопорушень.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити захиснику Бабенку Р.В. строк на апеляційне оскарження постанови Тальнівського райсуду Черкаської обл. від 3.03.2025 р.

Постанову Тальнівського райсуду Черкаської обл. від 3.03.2025 р. скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати винним та накласти на нього адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП - у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, за ст. 1224 КУпАП - у виді штрафу у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 грн., на підставі ст. 36 КУпАП остаточно призначити стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605,6 грн.

Апеляційну скаргу захисника Бабенка Р.В. задовольнити частково.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Белах А.В.