КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Унікальний номер справи № 375/110/25 Апеляційне провадження № 33/824/2734/2025Головуючий у суді першої інстанції - Банах-Кокус О.В. Доповідач у суді апеляційної інстанції - Нежура В.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2025 року суддя Київського апеляційного суду Нежура В.А., при секретарі Ольшевській Ю.М., розглянув матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Заліським Богданом Сергійовичем на постанову Рокитнянського районного суду Київської області від 07 квітня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 202930 від 22.12.2024, цього ж дня близько 23 год. 38 хв. ОСОБА_1 перебуваючи на вул. Дворянська, 1а у с. Троїцьке Білоцерківського району Київської області керував транспортним засобом Opel Omega з д.н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Драгер ARLM 0298, результат огляду склав 1,52 проміле, водій з результатом погодився, чим порушив п. 2.9.а ПДР України.

Постановою Рокитнянського районного суду Київської області від 07.04.2025 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000, 00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Не погоджуючись із постановою, ОСОБА_1 через свого захисника подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення суддею першої інстанції норм процесуального та матеріального права просить скасувати постанову та закрити провадження за відсутності складу адміністративного правопорушення.

В апеляційній скарзі зазначено, що ОСОБА_1 , не керував транспортним засобом, за кермом була його кума, але оскільки він є фактичним власником, то погодився пройти огляд.

Вказує, що допитана в судовому засіданні в якості свідка, ОСОБА_2 , пояснила, що 22.12.2024 приблизно о 23 год. 30 хв. вона керуючи транспортним засобом Opel Omega з д.н.з. НОМЕР_1 , разом з компанією друзів заїхала на автозаправочну станцію. Припаркувавши автомобіль вона вийшла в магазин, а ОСОБА_3 сказала, що тепер вона буде керувати транспортним засобом, почалась суперечка, після чого ОСОБА_2 відмовилась сідати в автомобіль, оскільки за кермо сіла ОСОБА_3 , після чого автомобіль поїхав з автозаправочної станції.

Оскільки ОСОБА_3 , не прибула в судове засідання, через хворобу, суд постановив рішення без її допиту, чим, на думку скаржника, порушив права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Апеляційна скарга також обґрунтовується тим, що наданим відеозаписом не зафіксовано факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 , адже коли працівники поліції підійшли до автомобіля, останній, сидів в салоні на пасажирському сидінні.

Вказує, що підстави для зупинки транспортного засобу поліцейськими не надано, оскільки ОСОБА_1 , не порушив будь-яку з вимог ПДР України, що свою чергу, свідчить про те, що всі подальші дії недопустимі.

Крім того, працівники поліції не відсторонили ОСОБА_1 , від керування транспортним засобом.

В судове засідання учасники справи не зявились про дату, час та місце повідомлені належним чином.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

Частиною першою статті 130 КУпАП встановлено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно із статті 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Відповідно до пункту 2.9 а ПДР України затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2021, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС і МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 (далі - Інструкція) ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. Поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають,зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальноїтехніки.

Визнаючи винним ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП України суд першої інстанції виходив з доведеності його вини.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи, працівники поліції здійснювали фіксацію технічними засобами, на яких відображено всі події та обставини зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення.

З наданого відеозапису, вбачається, що працівники поліції зупинили транспортний засіб Opel Omega шляхом ввімкнення на службовому автомобілі проблискових маячків червоного та синього кольору. Надалі, працівник поліції підійшов до автомобіля, відчинив дверцята зі сторони водія та почав розмову з ОСОБА_1 , який сидів між водійським та пасажирським сидіннями (з моменту зупинки транспортного засобу і до моменту коли патрульний підійшов до транспортного засобу пройшло приблизно 20-25 сек.) Згодомна запитання поліцейського: "Хто водій?" одна із пасажирів вказав на ОСОБА_1 .

Суд звертає увагу, що ОСОБА_1 , не повідомляв працівникам поліції про те, що за кермом була інша особа, а навпаки діяв як водій, не заперечуючи факту керування до судового розгляду.

Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Драгер ARLM 0298, результат огляду склав 1,52 проміле, тест № 1135 від 23.12.2024, що також зафіксовано на нагрудну камеру патрульного поліцейського.

Отже, відомості, які містяться на відеозаписі, свідчать про дотримання працівниками поліції в повному обсязі Інструкції під час проведення огляду та вимог ст. 266 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 , не керував транспортним засобом, не підтверджені матеріалами справи, адже як вже зазначалось вище, на відеозаписі зафіксовано, що саме він перебував за кермом під час зупинки, крім того, пасажирка прямо вказала на нього як на водія, а сам ОСОБА_1 не заперечував цей факт.

Посилання на те, що підстави для зупинки транспортного засобу поліцейськими не надано, не може бути підставою для скасування постанови суду першої інстанції, адже неправомірна зупинка працівниками поліції транспортного засобу, за певних обставин, може бути підставою притягнення таких працівників до відповідальності. Проте, якщо при цьому з`ясувалось, що водій перебував з ознаками сп`яніння, то факт неправомірної зупинки його працівниками поліції, не звільняє водія від обов`язку виконання вимог п. 2.5 ПДР України.

Посилання на те, працівники поліції не відсторонили ОСОБА_1 , від керування транспортним засобом спростовуються матеріалами справи, зокрема зобов`язанням ОСОБА_1 , в якому написано, що останній зобов`язується не керувати транспортним засобом до повного отверезіння (а.с. 6).

Суд звертає увагу, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Таким чином, поведінка скаржника розцінюється як спосіб захисту та намагання ухилитися від відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду, викладені в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 , складу адміністративного правопорушення, передбачено ч.1 ст.130 КУпАП апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Згідно частини восьмої статті 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, постанови суду першої інстанції без змін.

Враховуючи викладене, керуючись статтею 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційнускаргу ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Заліським Богданом Сергійовичем залишити без задоволення.

Постанову Рокитнянського районного суду Київської області від 07 квітня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законноїсилинегайнопісляїївинесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київськогоапеляційного суду