Номер провадження: 33/813/1276/25
Справа № 509/6856/24
Головуючий у першій інстанції Кириченко П. Л.
Доповідач Котелевський Р. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.07.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Котелевського Р.І.,

за участю:

секретаря судового засідання Тьосової Я.В.,

захисника Тарановського Д.С.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Тарановського Д.С. на постанову Овідіопольського районного суду Одеської області від 16.04.2025 року, якою:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

встановив:

Оскарженою постановою ОСОБА_3 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, та стягнуто судовий збір 605,60 грн.

Згідно з оскарженою постановою, 17.11.2024 року, о 00:02 год., ОСОБА_3 керував транспортним засобом «Smart Mc», д.н. НОМЕР_1 , по просп. Небесної сотні, буд.111, в с. Лиманка Одеського (Овідіопольського) району Одеської області з явними ознаками алкогольного сп?яніння. Від проходження огляду на стан алкогольного сп?яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись із постановою суду, захисник Тарановський Д.С. подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність та необґрунтованість постанови, просить її скасувати та закрити провадження по справі відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП у зв`язку із відсутністю в його діях складу правопорушення.

Мотивуючи вимоги апеляційної скарги захисник вказує, що місцевий суд безпідставно визнав ОСОБА_1 винуватим за ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки не врахував недоведеність фактів керування ОСОБА_4 транспортним засобом, а також його відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп?яніння.

Одночасно, захисник подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, з посиланням на те, що 28.04.2025 року ОСОБА_3 ознайомився із матеріалами справи та отримав копію оскарженої постанови, 07.05.2025 року захисником вперше була подана апеляційна скарга, яка була повернута постановою апеляційного суду, у зв`язку із відсутністю витягу із договору про надання правової допомоги, після чого повторно подана апеляційна скарга.

Заслухавши ОСОБА_1 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, просили їх задовольнити; вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та долучені докази; перевіривши наведені в апеляційній скарзі та в клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження доводи; суд дійшов висновку про таке.

Що стосується доводів захисника про поновлення строку на апеляційне оскарження, судом встановлено таке.

Відповідно до положень ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, або якщо відмовлено у його поновленні.

Як вбачається з матеріалів судової справи, розгляд справи місцевим судом здійснено за відсутності ОСОБА_1 , за результатами якого 16.04.2025 року винесено оскаржену постанову.

Відповідно до супровідного листа, цього ж дня копія постанови судом направлена ОСОБА_5 на його поштову адресу, однак підтвердження про отримання адресатом кореспонденції в матеріалах судової справи відсутнє.

28.04.2025 року ОСОБА_3 подав до місцевого суду заяву про ознайомлення із матеріалами справи та зняття копій документів, що цього ж дня було реалізовано останнім.

07.05.2025 року через відділення «Укрпошти» захисником Тарановським Д.С. подана апеляційна скарга та клопотання про поновлення строків на апеляційне оскарження постанови.

14.05.2025 року матеріали надійшли до апеляційного суду.

16.05.2025 року постановою Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу повернуто захиснику, у зв`язку із не долученням витягу з договору про надання правової допомоги.

20.05.2025 року копію постанови апеляційного суду доставлено до електронної скриньки захисника.

21.05.2025 року через відділення «Укрпошти» захисник повторно подав апеляційну скаргу разом із долученням відповідної копії договору про надання правової допомоги від 07.02.2025 року та клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження.

З урахуванням встановлених обставин, суд визнає поважними причини пропуску строку та вважає за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження, забезпечивши апелянту право на доступ до правосуддя.

Що стосується доводів апеляційної скарги про незаконність оскарженої постанови місцевого суду, з посиланням на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, апеляційним судом встановлено таке.

Відповідно до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ч.1 ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції є обґрунтованою та такою, що постановлена з дотриманням вимог КУпАП, за результатами повного та всебічного дослідження доказів.

Так, згідно протоколу серії ЕПР1 №175497 від 17.11.2024 року, водій ОСОБА_3 , 17.11.2024 року, о 00:02 год., по проспекту Небесної сотні, буд.111, в с. Лиманка (Мізікевича) Одеського (Овідіопольського) району Одеської області керував транспортним засобом «Smart Mc», державний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп?яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан алкогольного сп?яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер» та медичному закладі відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Протокол про адміністративне правопорушення підписаний ОСОБА_4 без зауважень, будь-яких пояснень щодо обставин події водій не зазначив.

До протоколу про адміністративне правопорушення долучені наступні документи:

-довідка про отримання (неотримання) особою посвідчення водія згідно звірки з базою ІКС ІПНП «Адмінпрактика» станом на 17.11.2024 року, відповідно до якої водій ОСОБА_3 отримував посвідчення водія НОМЕР_2 (а.с.6);

-довідка ВАП УПП в Одеській області щодо повторності вчинення адміністративного правопорушення, відповідно до якої станом на 17.11.2024 року ОСОБА_3 протягом року не піддавався адміністративному стягненню за ст.130 КУпАП;

-направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 17.11.2024 року, відповідно до якогоу водія транспортного засобу ОСОБА_1 поліцейським виявлені ознаки сп?яніння: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, однак водій відмовився від проходження огляду (а.с.8);

-диск із відеозаписами з місця події №471330.

Апеляційний суд вважає, що зібрані по справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Із переглянутих судом відеозаписів із нагрудної камери працівників поліції просліджується чітка послідовність подій, які відбувались 17.11.2024 року на просп. Небесної сотні, 111 с. Лиманка Одеського району Одеської області.

Зокрема, на відеозаписі зафіксовано рух автомобіля «Smart Mc», державний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , факт його зупинки, факт його відмови від проходження на вимогу поліцейських огляду на стан алкогольного сп`яніння, як на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестеру «Драгер», так і у медичному закладі.

При цьому, після зупинки вказаного транспортного засобу, працівниками поліції повідомлено, що підставою зупинки ОСОБА_1 послугувало рух транспортного засобу із значною швидкістю руху, перебування в комендантську годину, а також наявність механічних пошкоджень на автомобілі.

За наведених обставин доводи захисника про відсутність підстав для зупинки транспортного засобу є неспроможними.

Далі, з відеозапису вбачається, що після зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_6 , працівники поліції висловили вимогу водію надати документи на право керування транспортними засобами та реєстраційні на автомобіль, на що останній вказав про їх відсутність.

Далі, працівники поліції повідомили ОСОБА_5 про складення щодо нього постанови про скоєння адміністративного правопорушення за керування транспортним засобом без посвідчення водія.

Відеозаписом підтверджується, що копія вказаної постанови під підпис була вручена ОСОБА_5 .

Окрім цього, під час спілкування з ОСОБА_4 , працівників поліції повідомили водію про виявлення у нього ознак алкогольного сп?яніння, зокрема запаху алкоголю з порожнини рота, та запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки автомобіля з використанням приладу «Драгер».

Апеляційний суд звертає увагу, що працівниками поліції ОСОБА_5 неодноразово пропонувалось пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, однак водій намагався тягнути час, висловлював різні версії подій. Зокрема спочатку водій вказував, що він просто йшов по вулиці. Потім змінив версію та вказав, що він їхав у автомобілі як пасажир, а за кермом ніби була інша особа, яка після зупинки залишила місце.

Однак, вказані версії ОСОБА_1 повністю спростовуються відеозаписами, з яких вбачається, що саме він керував автомобілем, вийшов із місця водія, а інших осіб у автомобілі на момент зупинки не було.

На думку апеляційного суду, поведінка ОСОБА_1 на місці зупинки, висловлення різних версій, які спростовуються відеозаписами обставин події, свідчить про умисне намагання уникнення огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Далі, після чергової пропозиції працівника поліції проходження огляду на стан алкогольного сп?яніння, ОСОБА_3 відмовився від огляду, посилаючись на те, що він не є водієм автомобіля, що спростовується змістом відеозапису.

При цьому, працівником поліції роз`яснено ОСОБА_5 , що за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп?яніння відносно нього буде складено протокол за ч.1 ст.130 КУпАП.

Таким чином, слід констатувати, що працівниками поліції повідомлено ОСОБА_5 наслідки відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп?яніння.

Апеляційний суд звертає увагу, що однією із декількох цілей використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції є забезпечення об`єктивного розгляду справ уповноваженими органами шляхом створення додаткових належних доказів, а тому даний доказ, у розумінні ст.251 КУпАП, є належним і допустимим.

Апеляційний суд наголошує, що відмова особи від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння сама по собі містить склад адміністративного правопорушення, за яке передбачена адміністративна відповідальність. При цьому, незгода водія з діями працівників поліції щодо вказаних обставин не має жодного значення, оскільки такі дії є особистим волевиявленням особи, що не бажає пройти огляд.

Таким чином, судом не встановлено дій, які б вказували на порушення поліцейськими порядку або Інструкції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Враховуючи те, що ОСОБА_5 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою алкотестеру «Драгер» та в медичному закладі, на що останній відмовився, що беззаперечно вказує на наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Зі змісту апеляційної скарги захисника вбачається, що останній фактично не заперечує того факту, що на відеозаписі зафіксований саме ОСОБА_3 за подій, які відбувались 17.11.2024 року.

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_3 також не заперечував вказані обставини, зокрема підтвердив факт керування автомобілем та відсутність в автомобілі інших осіб, його зупинка працівниками поліції та пропозиція пройти огляд на стан алкогольного сп?яніння, а також його відмова від проходження медичного огляду, як на місці зупинки, так і в медичному закладі, оскільки боявся, що його можуть відвести до ТЦК. Прокоф?єв Ю.В. також пояснив, що на місці зупинки висловив працівникам поліції версію стосовно того, що за кермом був його товариш, однак зробив це з тих же підстав, а саме щоб його не відвезли до ТЦК.

Тобто слід констатувати, що під час апеляційного розгляду, ОСОБА_3 фактично підтвердив факт скоєння ним адміністративного правопорушення.

Доводи апеляційної скарги захисника про відсутність фіксації моменту зупинки транспортного засобу на відео реєстраторі, про відсутність відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп?яніння, апеляційний суд визнає неспроможними, оскільки вони спростовуються відеозаписами обставин події.

Доводи захисника про неможливість ствердження, що долучені до протоколу працівниками поліції відеозаписи пов`язані між собою, є безпідставними, оскільки із відеозаписів вбачається, що вони стосуються одних і тих же подій, які відбувались 17.11.2024 року, за участю ОСОБА_6 , що в свою чергу не заперечується самим правопорушником.

Стосовно доводів захисника про те, що на відеозаписі з відео реєстратору з автомобіля працівників поліції не зазначений час здійснення запису, та не вказано на який пристрій здійснювався цей запис, апеляційний суд зазначає, що вказані обставини у даному конкретному випадку не є суттєвими, оскільки в судовому засіданні ОСОБА_3 підтвердив, що саме він зафіксований на вказаних відеозаписах за обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення.

Твердження захисника про не доведення законності причини зупинки - перевищення швидкості та наявності на автомобілі ОСОБА_6 механічних пошкоджень, апеляційний суд визнає безпідставними, оскільки судом перевіряється доведеність чи недоведеність факту порушення водієм вимог п.2.5 ПДР України та скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Доводи захисника стосовно не залучення працівниками поліції при складанні протоколу двох свідків, апеляційний суд визнає безпідставними, оскільки враховуючи фіксування обставин події на портативні відео реєстратори працівників поліції, залучення двох свідків у даній конкретній ситуації, у відповідності до положень закону, було не обов`язковим.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає, що зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, зокрема у відмові від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, що є порушенням вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Накладаючи адміністративне стягнення, суд першої інстанції дотримався загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених ст.33 КУпАП, врахувавши характер та обставини вчиненого правопорушення, особу правопорушника та обставини.

Крім того слід зазначити, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2017 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки.

Інших істотних та переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції в оскарженій постанові про доведеність вини ОСОБА_1 та були підставою для її скасування або зміни, апелянтом не наведено, та під час апеляційного розгляду не встановлено.

За викладених обставин, суд визнає доводи апеляційної скарги захисника необґрунтованими та вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, повністю доведена, тому оскаржена постанова є законною, обґрунтованою та вмотивованою.

Таким чином, апеляційним судом не встановлено порушень норм матеріального чи процесуального права при розгляді справи в суді першої інстанції, що свідчить про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскарженої постанови.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

постановив:

Клопотання захисника Тарановського Д.С. про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження постанови.

Апеляційну скаргу захисника Тарановського Д.С. залишити без задоволення.

Постанову Овідіопольського районного суду Одеської області від 16.04.2025 року, якою ОСОБА_2 , визнаний винуватим за ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення й оскарженню не підлягає.

Суддя

Одеського апеляційного суду Р.І. Котелевський