ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2025 року селище Підволочиськ

Суддя Підволочиського районного суду Тернопільської області Сташків Н.Б., розглянувши матеріали які надійшли з ВП №5 (с-ще Підволочиськ) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.3 ст.173-8 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

03 липня 2025 поліцейським СРПП ВП №5 (с-ще Підволочиськ) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №733781, згідно якого 03 липня 2025 року близько 20:00 години ОСОБА_1 перебува за місцем проживання в АДРЕСА_1 чим порушив вимоги ТЗП серії АА №304491 від 03 липня 2025 року, а саме не залишив місце проживання (перебування) потерпілої особи, а також заборону в будь-який спосіб контактувати із потерпілою особою ОСОБА_2 , за місцем спільного проживання вчинив словесний конфлікт, чим вчинив правопорушення передбачене ч.3 ст.173-8 КУпАП.

Крім того, 04 липня 2025 року поліцейським СРПП ВП №5 (с-ще Підволочиськ) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №733833, згідно якого 04 липня 2025 року о 11:30 годині було виявлено ОСОБА_1 , який перебував по місцю проживання, чим своїми діями порушив умови термінового заборонного припису серії АА №304491 вчинивши конфлікт із сестрою о 07:00 годині та порушив заборону контактувати у будь-який спосіб з постраждалою особою, заборону на вхід та перебування в місці проживання постраждалої особи, зобов`язання залишити місце проживання постраждалої особи, чим вчинив правопорушення передбачене ч.3 ст.173-8 КУпАП.

Згідно ч.2 ст.36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Приймаючи до уваги факт, що в провадженні судді знаходиться дві справи про вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, які кваліфікуються за ч.3 ст.173-8 Кодексу України про адміністративні правопорушення, вважаю, що відповідно до ст.36 КУпАП вони мають бути об`єднані в одне провадження та їм слід присвоїти номер справи №604/775/25 (провадження 3/604/372/25).

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився. В матеріалах справи наявна письмова заява ОСОБА_1 про розгляд справи без його участі, у вказаній заяві ОСОБА_1 також просив накласти на нього покарання у виді штрафу.

Дослідивши і проаналізувавши докази по справі, суддя приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень доведена та підтверджується наступними доказами:

- даними протоколів про адміністративне правопорушення серії ВАД №733781 від 03 липня 2025 року та ВАД №733833 від 04 липня 2025 року;

- рапортами від 03 липня 2025 року та 04 липня 2025 року;

- письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 03 липня 2025 року2025;

- копією термінового заборонного припису стосовно кривдника серії АА №30449 від 03 липня 2025 року.

При складанні протоколів про адміністративні правопорушення серії ВАД №733781 від 03 липня 2025 року та ВАД №733833 від 04 липня 2025 року посадовою особою ВП №5 (с-ще Підволочиськ) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч.3 ст.173-8 КУпАП.

Частиною 2 ст.173-8 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений.

Диспозиція ч.3 ст.173-8 КУпАП передбачає відповідальність за «діяння, передбачене частиною другою цієї статті, вчинене повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення».

Повторність правопорушення це повторне вчинення протягом року адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена відповідними статтями КУпАП та визначається за фактами винесених постанов у справах про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили.

Однак із доданих до матеріалів справи не встановлено належних та допустимих доказів на підтвердження вірності кваліфікації дій ОСОБА_1 за ч.3 ст.173-8 КУпАП, відомостей про накладення протягом року адміністративного стягнення за ч.2 ст.173-8 КУпАП не долучено.

Разом з тим, у КУпАП, відсутня норма, яка б передбачала перекваліфікацію дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у зв`язку з чим, у даному випадку необхідно застосувати аналогію закону, як засіб заповнення прогалини у законодавстві, який полягає у застосуванні врегульованих конкретною нормою правовідносин, норми закону, що регламентує подібні відносини у кримінальному процесуальному законодавстві.

Відповідно до ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Конституційний Суд України у пункті 3.4 Рішення від 11 жовтня 2011 року №10-рп/2011 зазначає, що з аналізу положень міжнародних актів, наведених у Рішенні, не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення».

У пункті 3.6 цього рішення Конституційний Суд України вказує, що відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним. У цьому ж Рішенні Конституційний Суд України поширює певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року (заява N 7460/03) зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини (рішення у справі OZTURKv.GERMANY від 21 лютого 1984 року, пункт 53), справи про адміністративні правопорушення, враховуючи, зокрема, розмір та характер стягнень, для цілей статті 6 ЄКПЛ належать до справ із обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення. Відтак, на дану категорію справ поширюються гарантії статті 6 ЄКПЛ.

Згідно з вимогами ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997, та набрала чинності для України 11.09.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст.7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, нікого не може бути визнано винним у вчиненні будь-якого кримінального правопорушення на підставі будь-якої дії чи бездіяльності, яка на час її вчинення не становила кримінального правопорушення, згідно з національним законом або міжнародним правом; також не може бути призначене суворіше покарання ніж те, що підлягало застосуванню на час вчинення кримінального правопорушення.

З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Таким чином, суд дійшов висновку, що дії ОСОБА_1 слід перекваліфікувати з ч.3 ст.173-8 КУпАП на ч.2 ст.173-8 КУпАП. Перекваліфікація дій не порушує права ОСОБА_1 та не змінює обставин правопорушення, зафіксованих в протоколі.

Згідно з ч.2 ст. 173-8 КУпАП, передбачена адміністративна відповідальність за невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений.

Таким чином, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень є доведеною.

Пом`якшуючих та обтяжуючих відповідальність ОСОБА_1 обставин судом не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинення ним адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.173-8 Кодексу України про адміністративні правопорушення, дотримуючись принципу співвідношення між тяжкістю вчинених адміністративних правопорушень та заходом державного примусу, враховуючи умови та характер вчинених адміністративних правопорушень, особу правопорушника: вік, соціальне положення, ступінь його провини та ставлення до вчиненого, відсутність пом`якшуючих, обтяжуючих відповідальність обставин під час вчинення даних адміністративних правопорушень, суддя вважає, що в цілях виховання ОСОБА_3 до нього слід застосувати адміністративне стягнення в межах санкції ч.2 ст.173-8 Кодексу України про адміністративні правопорушення у виді штрафу.

Згідно ст.40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення підлягає стягненню з особи, на яку накладено стягнення. Тому, у відповідності до п.5 ст.4 Закону України «Про судовий збір», з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі ч.1 ст.173-2 КУпАП та керуючись ст.ст.33, 34,35, 40-1, 251, 283, 284 КУпАП, ст.4 Закону України «Про судовий збір», суд,

ПОСТАНОВИВ:

Дії ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , перекваліфікувати з ч.3 ст.173-8 КУпАП на ч.2 ст.173-8 КУпАП.

Матеріали справи про адміністративні правопорушення 604/775/25 (провадження 3/604/372/25) та 604/825/25 (провадження 3/604/398/25) про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення ним правопорушень, передбачених ч.2 ст.173-8 КУпАП об`єднати в одне провадження та присвоїти справі номер 604/775/25 (провадження 3/604/372/25).

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.173-8 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 340 (триста сорок) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок (Отримувач коштів ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106; Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783; Банк отримувача Казначейство України (ЕАП); Рахунок отримувача UA0026001; Код класифікації доходів бюджету 22030106).

Роз`яснити, що штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. (Реквізити для сплати штрафу: (Отримувач коштів: ГУК у Тернопільській області/тг смт. Підволочиськ, код класифікації доходів: 21081100; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; МФО 899998, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); Рахунок отримувача: UA0019677).

У разі несплати правопорушником штрафу у вказаний строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: 1) подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; 2) витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена через Підволочиський районний суд Тернопільської області до Тернопільського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Н.Б. Сташків