КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2025 року

м. Київ

апеляційне провадження № 33/824/3242/2025

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Євграфової Є. П.

при секретарі Гайдаєнко В. С.,

за участі: ОСОБА_1 ,

захисників Білюк Ю. А. та Кизенко Д. О., які діють в інтересах ОСОБА_1 ,

представників Енергетичної митниці Гереги К. М. та Холодкової О. С.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Хотинського Олега Сергійовича, в інтересах Енергетичної митниці,

на постанову Подільського районного суду м. Києва

в складі судді Казимиренко Л. В.

від 08 травня 2025 року

у справі № 758/9739/24 Подільського районного суду м. Києва про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 483 МК України

громадянки України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає: АДРЕСА_1 , директора Товариства з обмеженою відповідальністю «НК ФАВОРІТ ОЙЛ»

В С Т А Н О В И В :

Постановою Подільського районного суду м. Києва від 08 травня 2025 року провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 483 МК України закрито у зв`язку з відсутністю у її діях складу адміністративного правопорушення.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду, 19 травня 2025 року представник Хотинський О. С., в інтересах Енергетичної митниці, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду, прийняти нову постанову про визнання директора ТОВ «НК ФАВОРИТ ОЙЛ» ОСОБА_1 винною в порушенні митних правил, передбачених ч.1 ст. 483 МК України та накласти на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 100 відсотків вартості товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил - 20 479 грн 24 коп. з конфіскацією цих товарів (шляхом стягнення вартості цих товарів (ч.2 ст. 541 МК України) в розмірі 20 479 грн 24 коп.

Зазначає, що ТОВ «НК ФАВОРИТ ОЙЛ» перемістило дизельне паливо загальною вагою 26 093 кг та вартістю 22 850,68 Євро через пункт пропуску «Ягодин-Дорогуск» 18.03.2023. Товар був оформлений за митною декларацією типу ІМ40ТФ від 19.03.2023 № 23UA78U0. Для підтвердження походження та якості товару був наданий сертифікат (паспорт) якості від 08.03.2023 № 163262_4970492, виданий заводом-виробником «Orlen Lietuva».

Енергетична митниця отримала лист від Держмитслужби від 01.03.2023 № 20/20-01-01/7.6/211 (з додатком листа компанії «Orlen Lietuva» від 17.02.2023 № 62) щодо можливого шахрайства з боку постачальників пального шляхом надання підроблених сертифікатів якості.

З метою перевірки законності ввезення товару «Паливо дизельне» та дійсності сертифіката якості, митницею було направлено запит до Представництва АТ «Orlen Lietuva» в Україні.

За результатами опрацювання відповіді від «Orlen Lietuva» від 09.02.2024 № D2(12.11-9)-339, було встановлено, що зазначений сертифікат якості видавався відправнику (UAB «TAURITUS») на 25 489 кг товару «Паливо дизельне». Однак, фактично ТОВ «НК ФАВОРИТ ОЙЛ» з наданням цього сертифікату ввезло на митну територію України 26 093 кг, що на 604 кг перевищує кількість відвантаженого UAB «TAURITUS» товару. Таким чином, встановлено, що ОСОБА_1 вчинено дії, спрямовані на переміщення через митний кордон України товару «паливо дизельне» з приховуванням від митного контролю у кількості 604 кг, вартістю 528,95 Євро (що дорівнює 20 479,24 грн за офіційним курсом НБУ) шляхом подання до митного органу документів, що містять неправдиві відомості щодо ваги (кількості) товару.

Енергетична митниця стверджує, що ОСОБА_1 , як керівник підприємства, діяла від імені підприємства та була зобов`язана дотримуватися вимог законодавства та митних правил України. Вона умисно вчинила дане порушення митних правил, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій. Митниця вказує, що сертифікат якості, наданий ТОВ «НК ФАВОРИТ ОЙЛ», містив неправдиві відомості щодо кількості товару.

У поданих запереченнях на апеляційну скаргу захисник Білюк Ю. А. в інтересах ОСОБА_1 , заперечила проти задоволення апеляційної скарги, посилаючись на незаконність та необґрунтованість її доводів, постанову суду просила залишити без змін, вважаючи її законною. Наголошує, що пакет документів для розмитнення товару, включаючи паспорт якості, формувався литовським підприємством UAB «Tauritus». Товар з цими документами пройшов контроль у Литві та Польщі, був розмитнений та випущений у вільний обіг на території України. ОСОБА_1 не брала участі у складанні чи коригуванні цих документів, оскільки їх підготовка повністю здійснювалася постачальником відповідно до міжнародної практики оформлення зовнішньоекономічних поставок. Заперечення стверджує, що сертифікат якості містить відомості про фізико-хімічні характеристики товару, а не про його вагу (кількість). Інформація щодо ваги (кількості) товару міститься в інших документах, таких як інвойси, міжнародні автотранспортні накладні (CMR) та митні декларації. Пункт 9 Технічного регламенту щодо вимог до автомобільних бензинів, дизельного, суднових та котельних палив (Постанова КМУ від 01.08.2013 № 927) визначає, яку саме інформацію має містити документ про якість палива, і інформація про вагу або кількість товару там не передбачена.

Зазначає, що ПДВ та акцизний податок були сплачені за весь обсяг імпортованого товару, що спростовує доводи митниці про спробу приховати вагу (кількість) товару. Відсутність претензій з боку митних органів щодо якості чи кількості товару протягом тривалого періоду також підтверджує відсутність наміру приховування. Наголошується, що ОСОБА_1 діяла в межах своїх посадових обов`язків, а всі необхідні документи були оформлені відповідно до митного законодавства України. Сертифікати якості видавалися постачальником UAB «Tauritus» згідно з практикою оформлення поставок у Литві, де не передбачена обов`язкова прив`язка сертифіката до кожної партії товару. Також вказується, що ОСОБА_1 не приховувала товар від митного контролю, оскільки надала всі необхідні документи, які були прийняті митними органами без зауважень.

Вважає, що обвинувачення Енергетичної митниці ґрунтуються на припущеннях та внутрішньому листуванні, а не на належних доказах. Суд першої інстанції зазначив, що в матеріалах справи відсутні будь-які відомості щодо підробки сертифіката якості №163262_4970492. Також митниця не надала доказів дотримання прохання «Orlen Lietuva» щодо ретельної перевірки записів та надсилання копії сертифіката для візуального огляду з метою перевірки автентичності. Щодо доводів про завдання шкоди державі, у відповідях на адвокатські запити Енергетична митниця повідомляла, що «зазначені питання не стосуються суті зазначеної справи про порушення митних правил». Однак, заперечення стверджує, що встановлення всіх обставин, включаючи наявність шкоди, має абсолютне значення для вирішення питання винуватості. Оскільки податки сплачені з усього обсягу товару і збитки державі не завдані, факт переміщення товару з приховуванням від митного контролю не відбувся. Заперечення посилається на ст. 62 Конституції України, яка закріплює принцип презумпції невинуватості, згідно з яким усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представники Енергетичної митниці Герега К. М. та Холодкова О. С. підтримали подану апеляційну скаргу з підстав та доводів, викладених в ній.

ОСОБА_1 , захисники Білюк Ю. А. та Кизенко Д. О., які діють в інтересах ОСОБА_1 , заперечили проти задоволення апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали адміністративного провадження та доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , захисників Білюк Ю. А. та Кизенко Д. О., які діють в інтересах ОСОБА_1 , та представників Енергетичної митниці Гереги К. М. та Холодкової О. С., суд апеляційної інстанції приходить до наступних висновків.

Суд першої інстанції, закриваючи провадження, виходив з того, що для притягнення до адміністративної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення, який включає об`єкт, об`єктивну сторону, суб`єкт та суб`єктивну сторону. Суд встановив, що обов`язок надати сертифікат якості покладений на продавця, UAB «TAURITUS», згідно з умовами контракту. Також зазначено, що ОСОБА_1 була кінцевим отримувачем товару і не отримувала, а також не мала права чи обов`язку отримувати сертифікат якості в компетентних органах/організаціях. Суд дійшов висновку, що товаросупровідні документи та сертифікат якості були отримані ТОВ «НК ФАВОРИТ ОЙЛ» законним шляхом, і митними органами не було надано доказів ввезення більшої кількості товарів, ніж зазначено у сертифікаті, що підтверджує відсутність події митного правопорушення та його об`єктивної сторони. Крім того, матеріали справи не містять доказів підробки сертифіката якості. Суд також зазначив, що паспорт якості посвідчує фізико-хімічні показники товару, а не його кількість, тому відсутні підстави вважати, що ОСОБА_1 вчиняла активні дії, передбачені ч. 1 ст. 483 МК України. Матеріали справи не містять належних доказів, які б свідчили про наявність у ОСОБА_1 прямого умислу на вчинення дій, передбачених ст. 483 МК України. Відповідно до статті 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, і закрив провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно з частиною п`ятою статті 2 КУпАП питання щодо адміністративної відповідальності за порушення митних правил регулює Митний кодекс України (далі - МК України).

Частиною першою статті 458 МК України встановлено, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке є протиправними, винними (умисними або з необережності) діями чи бездіяльністю, що посягають на встановлений Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій із товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи Кодексом чи іншими законами України, і за які Кодексом установлено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 487 МК України провадження у справах про порушення митних правил здійснюють відповідно до Кодексу, а в частині, що її не регулює Кодекс, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Приписами КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (частина перша статті 9)

Завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням" (частина перша статті 486 МК України).

Посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (стаття 489 МК України).

Частиною 1 ст. 483 МК України встановлено адміністративну відповідальність за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

Безпосереднім об`єктом посягання при вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 483 МК України, є встановлений порядок переміщення товарів через митний кордон України. Об`єктивною стороною даного правопорушення є безпосередньо переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України, тобто, розуміється активна поведінка (вчинок) особи. Переміщення предметів із приховуванням від митного контролю - це їх переміщення через митний кордон різними шляхами, зокрема, шляхом подання митному органу, як підстави для переміщення товарів, документів, одержаних незаконним шляхом або таких, що містять неправдиві відомості.

При цьому, незаконно одержаними визнаються документи, які особа отримала за відсутності законних підстав або з порушенням установленого порядку.

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, визначеного ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України, передбачає наявність прямого умислу, тобто винний у скоєнні правопорушення чітко розуміє та усвідомлює обставини і характер незаконного переміщення товарів, предметів через митну територію України і прагне їх ввезти на територію України з порушенням встановленого порядку чи вивезти з України.

Таким чином, правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України, може бути вчинено лише умисно, коли особа знає, що документи, які вона надає митному органу як підставу для переміщення товару є підробленими чи одержані незаконним шляхом або містять неправдиві дані, але бажає таким чином незаконно перемістити товар.

Згідно зі статтею 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, відомостями та інформацією з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Судом було встановлено, що відповідно до Договору №30/2022, укладеного 05.07.2022 між UAB «TAURITUS» (Литва) в особі директора Марата Давлетшина («Продавець») та ТОВ «НК ФАВОРИТ ОЙЛ» в особі директора ОСОБА_1 («Покупець»), відбувся продаж товару «нафтопродуктів», якість яких мала відповідати стандартам і сертифікатам ЄС. Згідно з пунктом 2.1.3 Договору, Продавець зобов`язаний до відвантаження товару надати Покупцю всі обов`язкові документи. Пункт 3.3.2 Договору прямо передбачає, що якість товару повинна відповідати сертифікату якості (паспорту), який видається Продавцем товару.

Отже, виходячи з умов зазначеного контракту, всі документи, включаючи сертифікат якості, що викликав у працівників Державної митної служби сумніви щодо його дійсності, надавались підприємством UAB «TAURITUS» як продавцем. Директор ТОВ «НК ФАВОРИТ ОЙЛ» ОСОБА_1 була кінцевим отримувачем товару, що однозначно виключає можливість того, що її дії були спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, шляхом подання митному органу документів, що містять неправдиві відомості щодо ваги (кількості) товару. Цей висновок додатково підтверджується тим, що, як вказано у товаротранспортній накладній CMR від 17.03.2023 № 6VL0073439, відправником товару виступала компанія UAB «TAURITUS», і саме перевізнику товарів для здійснення перевезення було передано сертифікат (паспорт) якості №163262_4970492. Таким чином, відповідно до умов Контракту обов`язок надати сертифікат якості на партію товару покладений саме на компанію UAB «TAURITUS» як продавця товару. ОСОБА_1 ані як керівник компанії-покупця, ані як фізична особа сертифікат якості №163262_4970492 в компетентних органах/організаціях не отримувала та не мала такого права/обов`язку його отримувати.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, полягає у переміщенні або діях, спрямованих на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю.

Одним із способів такого приховування є подання митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

Відповідно до роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 03.06.2005 № 8 «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил», підставою для переміщення товарів через митний кордон є визначені нормативними актами документи, без яких неможливо одержати дозвіл митного органу на пропуск товарів через митний кордон. Це, зокрема, можуть бути митна декларація, контракт, коносамент, ліцензія, квота, товаросупровідні документи, дозвіл відповідних державних органів

Незаконно одержаними слід визнавати документи, які особа отримала за відсутності законних підстав або з порушенням установленого порядку.

Документами, що містять неправдиві дані, є, зокрема, такі, в яких відомості щодо суті угоди, найменування, асортименту, ваги, кількості чи вартості товарів, а також їх відправника чи одержувача, держави, з якої вони вивезені чи в яку переміщуються, не відповідають дійсності.

У даній справі, твердження митниці про подання ОСОБА_1 документів, що містять неправдиві відомості щодо ваги та кількості товару, базується виключно на розбіжності із сертифікатом (паспортом) якості від 08.03.2023 № 163262_4970492.

Однак, апеляційний суд наголошує, що паспорт якості не є документом, який посвідчує кількість або вагу товару, а засвідчує його фізико-хімічні показники.

Інформація про вагу або кількість товару не передбачена пунктом 9 Технічного регламенту щодо вимог до автомобільних бензинів, дизельного, суднових та котельних палив (Постанова КМУ від 01.08.2013 № 927), що визначає інформацію, яку має містити документ про якість палива.

Натомість, достовірні відомості щодо фактичної ваги та кількості імпортованого товару містилися в інших товаросупровідних документах, таких як інвойс проформи від 23.01.2023 № TAU 20230123/13, рахунок-фактура (інвойс) від 17.03.2023 № TAU 024841 та міжнародна автомобільно-транспортна накладна від 17.03.2023 № 6VL0073439, а також у самій митній декларації типу ІМ40ТФ від 19.03.2023 № 23UA78U0.

Факт сплати ПДВ та акцизного податку за весь обсяг імпортованого товару (26 093 кг), що становить 121 412,00 грн акцизного податку та 76 308,57 грн ПДВ, є незаперечним доказом того, що переміщення товару через митний кордон України з приховуванням від митного контролю шляхом подання неправдивих даних щодо ваги та кількості не відбулося.

Зміст положень частини другої статті 495 МК України у взаємозвязку із положеннями статті 489 МК України свідчить про те, що докази у справі про порушення митних правил повинні відповідати критерію належності, тобто повинні бути такими, на підставі яких можна встановити обставини, які входять до предмету доказування.

Розбіжність у сертифікаті якості, який за своєю природою не призначений для підтвердження ваги чи кількості, не може бути достатнім доказом подання неправдивих відомостей щодо ваги та кількості товару, що є обов`язковим елементом об`єктивної сторони правопорушення за ч. 1 ст. 483 МК України.

Апеляційний суд наголошує, що протокол про порушення митних правил № 0085/90300/24 від 23.04.2024 не може бути беззаперечним доказом вини особи. Його не можна вважати імперативним фактом доведеності вини, оскільки він не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення ЄСПЛ у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року, п. 161). Цей стандарт вимагає, щоб докази випливали зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Якість складання протоколу є надзвичайно важливою стадією оформлення справи про адміністративне правопорушення, оскільки він фактично є «обвинуваченням» держави щодо особи, що потребує належного та об`єктивного ставлення.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов цілком обґрунтованого висновку, що товаросупровідні документи разом з сертифікатом якості №163262_4970492 надавалися отримувачу відправником - компанією UAB «TAURITUS» при поставці товару, а отже були отримані ТОВ «НК ФАВОРИТ ОЙЛ» законним шляхом. Визначальним є те, що митними органами не було надано жодних доказів ввезення більшої кількості товарів, ніж та, що зазначена у сертифікаті, що в свою чергу беззаперечно підтверджує відсутність події митного правопорушення та його об`єктивної сторони.

Щодо посилань митного органу, як на підставу для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбачених ч. 1 ст. 483 МК України, на інформацію та копії документів, наданих митними органами Литовської Республіки, апеляційний суд зазначає наступне. Енергетичною митницею було отримано інформацію щодо можливого шахрайства з боку постачальників пального шляхом надання підроблених сертифікатів якості «Orlen Lietuva». У відповідь на запит, публічна компанія «Orlen Lietuva» листом від 09.02.2024 №Д2(12.11-9)-339 підтвердила, що сертифікат (паспорт) якості № 163262_4970492 був виданий відправнику (UAB «TAURITUS») на партію товару «Паливо дизельне» у кількості 25 489 кг. При цьому, митниця вважала, що фактично було ввезено 26 093 кг, тобто на 604 кг більше, ніж зазначено в сертифікаті якості, на що й посилається як на підставу порушення.

Однак, матеріали справи не містять жодних відомостей щодо підробки сертифікату якості №163262_4970492. Більше того, сама компанія «Orlen Lietuva» у своєму листі наголошувала на необхідності ретельної перевірки записів та візуального огляду копій сертифікатів для підтвердження їх автентичності.

Проте, матеріали справи не містять доказів, що Енергетична митниця виконала це прохання.

З огляду на вищевикладене, апеляційний суд констатує відсутність об`єктивної сторони та умислу в діях ОСОБА_1 , адже, по-перше, сертифікат якості не є документом, який посвідчує кількість або вагу товару, а лише його фізико-хімічні показники. Інформація про вагу та кількість товару міститься в інших товаросупровідних документах (інвойсах, CMR, митних деклараціях), які були подані з достовірними даними та прийняті митними органами без зауважень.

Факт сплати всіх необхідних митних платежів (ПДВ та акцизного податку) за весь обсяг фактично ввезеного товару (26 093 кг) є додатковим підтвердженням відсутності наміру приховування. Таким чином, твердження митниці про подання неправдивих відомостей щодо ваги (кількості) товару через розбіжність у сертифікаті якості є помилковим і не відповідає фактичним обставинам справи та нормам законодавства.

По-друге, відсутність умислу ОСОБА_1 на порушення митних правил підтверджується тим, що вона діяла в межах своїх посадових обов`язків, а всі необхідні документи були оформлені постачальником UAB «TAURITUS» згідно з міжнародною практикою. ОСОБА_1 не отримувала та не мала обов`язку отримувати сертифікат якості в компетентних органах.

Зрештою, матеріали справи не містять жодних належних доказів, які б свідчили про обізнаність ОСОБА_1 з неправдивістю відомостей у документах чи про її прямий умисел на вчинення правопорушення

При цьому, не можна розглядати як порушення митних правил дії особи, яка, переміщуючи товари через митний кордон України, надала митним органам супровідні документи з відомостями, що не відповідають дійсності, без умислу порушити митні правила, передбачені чинним законодавством України (пункт 6 Постанови Пленуму Верховного суду від 03 червня 2005 року №8 «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил»). Зміст положень частини другої статті 495 МК України у взаємозв`язку із положеннями статті 489 МК України свідчить про те, що докази у справі про порушення митних правил повинні відповідати критерію належності, тобто повинні бути такими, на підставі яких можна встановити обставини, які входять до предмету доказування.

Апелянтом не було надано суду належних та достовірних доказів, що подані до митного органу документи містять неправдиві відомості щодо ваги товару.

Таким чином, повністю відсутні підстави вважати, що ОСОБА_1 вчиняла активні дії, передбачені диспозицією ч. 1 ст. 483 МК України, адже при переміщенні товарів через митний кордон ТОВ «НК ФАВОРИТ ОЙЛ» надало усі документи, необхідні для ввезення на митну територію України «нафтопродуктів», які отримало від UAB «TAURITUS» та які стали підставою для розмитнення товару

Апеляційний суд констатує, що у даній справі не встановлено та не доведено наявність вини у діях ОСОБА_1 поза розумним сумнівом. Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26 лютого 2019 року № 1-р/2019 зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «indubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості.

Обов`язок доведення вини покладається на державу, а адміністративна відповідальність в Україні ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпціях, зумовлених верховенством права.

Отже, всі сумніви стосовно події порушення та винуватості особи мають тлумачитися на її користь, а недоведені подія та вина прирівнюються до доведеної невинуватості.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що суди при оцінці доказів керуються критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою. Обов`язок доведення вини «поза розумним сумнівом» лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів трактується на користь підсудного. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Деталі обвинувачення мають суттєве значення, а його неконкретність розглядається ЄСПЛ як порушення права на захист (Справа «Маттоціа проти Італії» від 25 липня 2000 року). Згідно зі ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Таким чином, у суду відсутні належні та достатні докази, які б слугували підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбачених ч.1 ст.483 МК України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 зазначених в описовій частині протоколу складу порушення митних правил, передбачених ч.1 ст.483 МК України.

Доводи апеляційної скарги були предметом розгляду судом першої інстанції, суд дав їм належну правову оцінку, правомірно визнав їх необґрунтованими і вони не містять підстав для скасування постанови суду.

Керуючись ст.294 КУпАП апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника Хотинського Олега Сергійовича, в інтересах Енергетичної митниці, залишити без задоволення.

Постанову Подільського районного суду м. Києва 08 травня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Є. П. Євграфова