Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 935/951/25
Провадження № 3/935/297/25
ПОСТАНОВА

Іменем України

24 липня 2025 року м.Коростишів

Суддя Коростишівського районного суду Житомирської області Щербаченко І. В., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов від Відділу поліції № 1 Житомирського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції в Житомирській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за участі захисника Ленського І. О.,

встановив:

До Коростишівського районного суду Житомирської області 21.04.2025 від Відділу поліції № 1 Житомирського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції в Житомирській області надійшов матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 300769 від 14.04.2025, ОСОБА_1 14.04.2025 о 22:02 годині в с. Торчин по вулиці Садова, 1 керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора 6820 та від проходження медичного огляду у медичному закладі відмовився під відеозапис, чим порушив вимоги 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненому правопорушенні, передбаченому частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення не визнав, пояснив, що їхав на мопеді Хонда Такт 14.04.2025 близько 22:00 години біля с. Торчин, зупиняли працівники поліції, метрів 100-200 їхали за ним, ОСОБА_1 не зупинявся, оскільки злякався. При спілкуванні працівники поліції пропонували пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння, але ОСОБА_1 цього не зрозумів, а коли погодився, то працівники поліції повідомили, що його відмову від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння вже зафіксовано, протокол складено.

У судовому засіданні особа, яка склала протокол капітан поліції ОСОБА_2 пояснив, що був в складі екіпажу 14.04.2025, зупинили транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 , який від них втікав, колега повідомив останньому його права і обов`язки, запропонували пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 спочатку відмовився, потім сказав, що згоден пройти такий огляд. ОСОБА_2 на запитання захисника про те, що протокол про адміністративне правопорушення роздруковано о 23:01 годині, але до того часу ОСОБА_1 декілька разів сам пропонував пройти огляд на стан сп`яніння пояснив, що фабула протоколу про адміністративне правопорушення пишеться раніше, зміст її зберігається, а протокол можна роздрукувати пізніше, якщо протокол створено, то корегувати його вже неможливо. З приводу запитання захисника чи роз`яснили ОСОБА_1 його права і обов`язки ОСОБА_2 повідомив, що його було ознайомлено із правами та обов`язками у письмовому вигляді, про що він розписався.

У судовому засіданні захисник Ленський І. О. просив закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, оскільки у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки час складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення 23:01 година, о 22:23 годині була пропозиція пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння у медичному закладі, о 22:24 годині ОСОБА_1 відмовився від проходження такого огляду, оскільки не погоджувався з тим, що у нього є ознаки алкогольного сп`яніння, о 22:51 годині ОСОБА_1 вже запропонував пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, однак ОСОБА_1 повідомили працівники поліції, що його відмова вже зафіксована, проте протокол про адміністративне правопорушення ще складено не було.

Вивчивши матеріали справи, приходжу до висновку, що у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, вина (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 300769 від 14.04.2025, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням технічних засобів, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння, рапортом, доданими фрагментами відеозаписів з місця події, наданих працівниками поліції, якими здійснювалось фіксування місця та обставин події.

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, в суду було переглянуто відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції інспекторів, які причетні до складання протоколів про адміністративне правопорушення, а також відеозапис з відеореєстратора відповідної патрульної машини.

Відповідно до диспозиції частини 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративна відповідальність настає в разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно статті 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення оцінка доказів здійснюється органом /посадовою особою/ за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Процедура виявлення у водіїв ознак наркотичного сп`яніння та проведення огляду водіїв на стан наркотичного сп`яніння визначено ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністра внутрішніх справ України 07.11.2015 №1395 (надалі Інструкція №1395), Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністра внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 №1452/735 (надалі Інструкція №1452/735).

Пунктами 6 та 7 розділу 1 Загальні положення Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння а бо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року, також передбачено, що огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Крім того, згідно з пунктами 2 Порядку № 1103 та п. 4 Розділу Х Інструкції № 1395, огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Відповідно до пункту 3 Розділу І Інструкції №1452/735, ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Згідно акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів у ОСОБА_1 виявлено ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, тремтіння пальців рук.

Відповідно до п. 7 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У судовому засіданні переглянуто відеозаписи з відеореєстратора патрульного автомобіля, відповідно до яких по лісовій дорозі їде мопед, за яким, певний проміжок часу їдуть працівники поліції із увімкненими проблисковими маячками синього та червонного кольору, мопед не зупинявся, потім, вибігши з автомобіля, працівники поліції наздогнали водія мопеда, яким виявився ОСОБА_1 .

Відповідно до дослідженого у судовому засіданні відеозапису під назвою: «export-mc3bz, наданого працівниками поліції, які фіксували обставини вчинення адміністративного правопорушення, працівники поліції зупинили водія мопеда ОСОБА_1 , перевірили документи, о 22:22 годині роз`яснили йому його права та обов`язки та повідомили, що у нього наявні ознаки алкогольного сп`яніння, запропонували пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі, на що ОСОБА_1 повідомив, що в обід випив пляшку пива, почав просити працівників поліції його відпустити і не складати жодних документів. О 22:23 годині працівник поліції запитав ОСОБА_1 чи буде він проходити огляд на місці зупинки транспортного засобу, на що останній відповів, що йому немає сенсу його проходити, о 22:24 годині працівник поліції запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння в медичному закладі, на що останній відмовився, працівники поліції розпочали складання адміністративних матеріалів, що убачається із дослідженого відеозапису. При цьому, ОСОБА_1 постійно повторював працівникам поліції прохання відпустити його та не складати жодних документів.

Суд звертає увагу не те, що ОСОБА_1 , як зазначає захисник, дійсно о 22:51 годині запропонував працівникам поліції пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння, додавши, що не знає навіщо відмовився від проходження такого огляду попередньо, оскільки знає, що це буде, на що йому працівники поліції пояснили, що його відмова вже була зафіксована, матеріали складені, видалити їх неможливо. У судовому засіданні особа, яка склала протокол ОСОБА_2 підтвердив той факт, що якщо фабула протоколу вже складена, корегувати її неможливо, а з приводу часу друкування протоколу , а самн 23:01 година, пояснив, що оскільки фабула протоколу пишеться раніше, зміст її зберігається, а протокол можна роздрукувати пізніше, якщо протокол створено, то корегувати його вже неможливо.

Також, варто зазначити, що згода ОСОБА_1 на проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння висловлена ним після складання протоколу про адміністративне правопорушення, тобто після виконання працівниками поліції всіх необхідних дій, спрямованих на оформлення адміністративного правопорушення.

Доводи сторони захисту, викладені у клопотанні про закриття адміністративного правопорушення, повністю спростовуються наведеними вище доказами, зокрема відеофіксацією правопорушення.

Так, відеофіксація порушення є інструментом прозорості та об`єктивності здійснення працівником поліції своїх повноважень.

Наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відеозаписи містить відеофайли, які є цілісними (кожний у свою чергу), безперервними (кожний у свою чергу) і відтворюють обставини події, яка трапилась 14.04.2025 за участю ОСОБА_1 .

Такий відеозапис, надає можливість, зокрема, конкретизувати поведінку осіб, які брали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення, а тому такий відеозапис є доказом, що підтверджує факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

На відеозаписі відображено поведінку ОСОБА_1 , який визнав факт вживання ним алкогольних напоїв, намагався домовитись із працівниками поліції відпустити його, зробити вигляд, що вони його не бачили тощо. Така поведінка водія навіть у стороннього спостерігача не викликає сумнівів про вживання ним алкогольних напоїв.

Дії працівників поліції жодним чином не призвели до звуження чи обмеження конвенційних та/або конституційних прав водія чи його основоположних свобод, не обмежили водія в можливостях ефективно використати свої права, в тому числі право пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння у медичному закладі, та не ставить під сумнів походження доказів, їх надійність та достовірність.

Таким чином, відмова від проходження огляду на стан сп`яніння є порушенням вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху і утворює самостійний склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі зафіксована на відеозаписі. Крім того, ОСОБА_1 усвідомлював наслідки відмови від проходження такого огляду, оскільки фактично весь час намагався домовитись з працівниками поліції, просив відпустити його та не складати адміністративних матеріалів.

Інші твердження сторони захисту мають формальний характер та спрямовані на ухилення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення та жодним чином не спростовують наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам Кобець проти України від 14.02.2008, Берктай проти Туреччини від 08.02.2001, Леванте проти Латвії від 07.11.2002 неодноразово вказує, що, оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення за відсутності розумних підстав для сумніву, що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

При цьому, суд враховує, що у справі «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89) ЄСПЛ наголосив на тому, що згідно статті 6 Конвенції рішення судів достатнім чином містять мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (рішення у справі «Hirvisaari v. Finland», заява № 49684/99; від 27 вересня 2001 р., пункт 30). Разом з тим, у рішенні звертається увага, що статтю 6 параграф 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення, може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи (рішення у справі «Ruiz Torija v. Spain», заява серія A № 303-A; від 9 грудня 1994 р.; пункт 29).

Тому, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, підтверджується вказаними матеріалами справи, а ОСОБА_1 не було надано жодних переконливих доводів, підтверджених відповідними доказами, які б давали суду підстави поставити під сумнів правдивість обставин, викладених у матеріалах справи.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Вирішуючи питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення, суд у відповідності до вимог статті 33 Кодексу України про адміністративні правопорушення, роз`яснень, які викладені в пункті 28 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005, враховує характер вчиненого правопорушення, рівень небезпеки, дані про особу правопорушника, ступінь вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення.

Згідно положень статті 25 Кодексу України про адміністративні правопорушення оплатне вилучення, конфіскація предметів та позбавлення права керування транспортними засобами можуть застосовуватися як основні, так і додаткові адміністративні стягнення.

Отже, ОСОБА_1 слід визнати винним у вчиненні 14.04.2025 адміністративного правопорушення за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Відповідно до статті 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, пункту 5 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» з правопорушника в дохід держави слід стягнути судовий збір у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись статтями 23, 25, 33-35, 40-1, 130, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні 14.04.2025 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення .

Накласти на ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок, на розрахунковий рахунок UA0006001, отримувач коштів ГУК у Житомирській області, код класифікації доходів бюджету 21081300, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), МФО 899998, код за , стягувач: Відділ поліції № 1 Житомирського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції в Житомирській області, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок на користь держави на розрахунковий рахунок UА0026001, отримувач коштів ГУК у м. Київ/Києві, код класифікації доходів бюджету 22030106, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача 899998, код за .

Роз`яснити ОСОБА_1 , що штраф має бути сплачений не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

Зобов`язати відділ державної виконавчої служби повідомити про виконання постанови шляхом повернення останньої на адресу суду з відміткою про її виконання.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Коростишівський районний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя І. В. Щербаченко