ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2025 року м. Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Потоцький В.П., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Хотинського районного суду Чернівецької області від 09 липня 2025 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Хотинського районного суду Чернівецької області від 09 липня 2025 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, і за його вчинення накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

Згідно з постановою районного суду, ОСОБА_1 14 червня 2025 року о 22 год. 12 хв. у с. Недобоївці, Дністровського району, Чернівецької області, дорога Н03 325 км, керував транспортним засобом марки «ДЕО», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер», а також в медичному закладі відмовився, у встановленому законом порядку, чим порушив п. 2.5 ПДР, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить постанову Хотинського районного суду Чернівецької області від 09 липня 2025 року скасувати, а справу закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Посилається на те, що постанова суду першої інстанції не відповідає повноті судового розгляду, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Апелянт стверджує, що не відмовлявся проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння, а працівники поліції одразу стверджували про його відмову.

Зазначає, що зупинка транспортного засобу під його керуванням не була законною, оскільки він завершував маневр виїзду та перебував на своїй смузі руху та не перешкоджав руху автомобілю працівників поліції.

ЄУНСС:724/2223/25 Головуючий у І інстанції: Ахмедов Р.А. НП:33/822/369/25 Головуючий в апеляційній ін-ції: Потоцький В.П.

Вважає, що протокол про адміністративне правопорушення не є самостійним та беззаперечним доказом, а обставини, викладені у ньому, повинні бути перевірені іншими доказами. Вказує, що протокол складено на іншу особу ОСОБА_1 .

Також уважає, що у нього були відсутні ознаки алкогольного сп`яніння, оскільки він спілкувався без порушень мови, а відеозапис не дозволяє зробити висновки про їх наявність.

Вважає, що працівники поліції порушили процедуру направлення на медичний огляд, запропонувавши пройти його у ЧОНД, а не у найближчому закладі, яким є Хотинська БЛ.

У судове засідання особа, яка подала апеляційну скаргу ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, до суду апеляційної інстанції не з`явився, про причини свої неявки суд не повідомив, будь-яких клопотань про відкладення розгляду справи не подавав, а тому суд вважає за можливе розглянути справу без нього, відповідно до ст.294 КУпАП.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд доходить такого.

Згідно зі ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи щодо ОСОБА_1 належним чином дотримані.

У відповідності до вимог п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Статтею 130 КУпАП, серед іншого, передбачена відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто у відмові від проходження огляду на стан сп`яніння у законному порядку, повністю доведена наявними у справі доказами, яким районний суд дав правильну юридичну оцінку, з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Зокрема, дані, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №361937, свідчать про те, що ОСОБА_1 14 червня 2025 року, о 22 год. 12 хв. у с. Недобоївці, Дністровського району, Чернівецької області, дорога Н03 325 км, керував транспортним засобом марки «ДЕО», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер», а також в медичному закладі відмовився, у встановленому законом порядку, чим порушив п. 2.5 ПДР, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.1).

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений у відповідності з вимогами ст. 256 КУпАП, компетентним органом в межах повноважень наданих особі, яка його склала, в якому чітко викладено, як суть правопорушення, так і інші відомості, необхідні для правильного вирішення даної справи. При цьому, будь-які зауваження щодо змісту вказаного протоколу відсутні.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що зазначена у вказаному вище протоколі суть адміністративного правопорушення повністю узгоджується з диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП, якою передбачена відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а тому доводи апелянта у цій частині не знайшли свого підтвердження.

Що стосується твердження апелянта про те, що у протоколі зазначено інше прізвище, то, на думку апеляційного суду, це є очевидною опискою, яка за загальним правилом не може бути підставою для визнання такого доказу неналежним чи недопустимим. Крім того, таку описку було допущено лише у частині опису установлених даних, при цьому у інших розділах протоколу, зокрема, 4,13 та 18, зазначено, що він складений щодо ОСОБА_1 .

Поряд з цим, обставини, викладені у вищезазначеному протоколі, підтверджуються й іншими доказами, наявними у справі.

Так, із акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів вбачається, що ОСОБА_1 , у якого були виявлені ознаки сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови і поведінка не відповідає обстановці, відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу (а.с.5).

Із направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від огляду на стан сп`яніння в ЧОНД (а.с.6).

Факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння також підтверджується дослідженими у ході апеляційного розгляду відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції (а.с.10 - диск). Так, із вказаного відеозапису видно, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу, у зв`язку з цим працівник поліції запропонував водієві пройти такий огляду у медичному закладі, однак і на таку пропозицію ОСОБА_1 відмовився.

Отже, доводи ОСОБА_1 про те, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння, є безпідставними та спростовуються вищенаведеними доказами.

Також суд апеляційної інстанції критично відноситься до тверджень ОСОБА_1 щодо відсутності встановлених працівниками поліції та зазначених у матеріалах справи ознак алкогольного сп`яніння у нього, та не приймає їх до уваги, як такі, що мають суб`єктивний характер.

Поряд з цим, дослідивши вказаний відеозапис, апеляційним судом не встановлено порушень вимог закону щодо підстав та порядку проведеного огляду, які були б підставами для закриття справи про адміністративне правопорушення, а тому й у цій частині доводи апелянта не знайшли свого підтвердження.

За таких обставин, указані вище докази є належними та допустимими, оскільки вони відповідають ст.251 КУпАП, та у своїй сукупності підтверджують факт порушення водієм ОСОБА_1 п. 2.5 ПДР, що тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч.1 ст.130 КУпАП.

Що стосується доводів апелянта про те, що працівники поліції незаконно зупинили транспортний засіб під його керуванням, то апеляційний суд також уважає їх безпідставними, оскільки незгода із причинами зупинки не позбавляє водія обов`язку на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння та не впливає на законність зупинки.

Крім того, як правильно зазначив районний суд, доводи щодо незаконності зупинки можуть бути перевірені у рамках іншого процесу, а саме в порядку ст. 286 Кодексу адміністративного судочинства України.

Інші доводи, наведені в апеляційній скарзі, також були перевірені апеляційним судом, однак вони є несуттєвими та не спростовують висновок районного суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Отже, дослідивши матеріали даної справи про адміністративне правопорушення, суд першої інстанції правильно встановив, що ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Будь-яких істотних порушень норм процесуального чи матеріального права судом не встановлено.

При вирішенні питання про накладення на правопорушника адміністративного стягнення районним судом повністю враховано вимоги ст. 33 КУпАП.

Таким чином, рішення районного суду по суті є правильним, порушень матеріального або процесуального права, які би давали апеляційному суду право скасувати його, не встановлено, а тому подану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

На підставі наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП, Чернівецький апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Хотинського районного суду Чернівецької області від 09 липня 2025 року щодо нього за ч.1 ст.130 КУпАП без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Чернівецького

апеляційного суду В.П. Потоцький