Кропивницький апеляційний суд
Справа № 33/4809/475/25 Головуючий у суді І інстанції: Кнуров О.А.
Категорія: ст. 173 КУпАП Доповідач в суді ІІ - інстанції: Бондарчук Р.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.07.2025 року. Суддя судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду Бондарчук Р.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницький апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Долинського районного суду Кіровоградської області від 26.06.2025, якою стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Левськ Житомирської області, громадянина України, офіційно працюючого директором ТОВ «СІЕНЕРДЖІ», маючого на утриманні двох малолітніх дітей, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).

Матеріали справи про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 173 КУпАП передано до відділення поліції № 1 (м. Долинська) Кропивницького районного управління поліції ГУНП в Кіровоградській області.

В С Т А Н О В И В:

Постановою Долинського районного суду Кіровоградської області від 26.06.2025 стосовно ОСОБА_1 закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП.

Матеріали справи про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 173 КУпАП передано до відділення поліції № 1 (м. Долинська) Кропивницького районного управління поліції ГУНП в Кіровоградській області.

Вказана постанова мотивована тим, що зі змісту відеозапису, який міститься на цифрових носіях інформації DVD-R дисках, долучених до матеріалів справи встановлено, що 23.04.2025 близько 21 год. 30 хв. на вул. Інтернаціональній у м. Долинська Кропивницького району Кіровоградської області ОСОБА_1 виражаючись грубою нецензурною лайкою, зокрема у бік працівників поліції і присутніх сторонніх осіб, та демонстрував оголені сідниці і статевий член.

Положеннями ч. 1 ст. 296 КК України передбачено кримінальну відповідальність за хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.

З огляду на викладене суд вбачає наявність у діях ОСОБА_1 , які виразилися у тому, що останній перебуваючи у громадському місці у присутності поліцейських, при виконанні ними своїх обов`язків, та у присутності інших осіб виражався грубою нецензурною лайкою та демонстрував оголені сідниці і статевий член, - в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду першої інстанції, а провадження по справі закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що висловлювання, які мали місце з бону ОСОБА_1 час події, не були спрямовані на приниження честі та гідності (включно з працівниками поліції), а мали виключно емоційно-реакційний характер, як форма протесту проти системної бездіяльності органів досудового розслідування.

Зафіксоване на відео оголення частин тіла ОСОБА_1 не є результатом його умисних дій та не підтверджується жодним наочним елементом, який би засвідчував свідому демонстрацію оголених сідниць або статевих органів. Відеозапис, що міститься у матеріалах справи, не фіксує жодного моменту, в якому обвинувачений навмисно або свідомо оголює своє тіло.

Навпаки - з відео чітко видно, що обвинувачений перебуває у кайданках, що фізично унеможливлює будь-яке самостійне зняття чи зсування одягу.

Оголення, яке мало місце, сталося виключно внаслідок дій самих працівників поліції, які під час зміни положення кайданків із «за спиною» на «перед собою», зсунули шорти особи, чим випадково чи навмисно оголили інтимну частину тіла.

Після цього ОСОБА_1 неодноразово просив працівників поліції поправити шорти та привести одягу належний вигляд. Ці прохання були проігноровані, а особа продовжувала залишатися в принизливому стані під контролем державних службовців, що суперечить вимогам ст. 28 Конституції України (заборона приниження гідності особи).

Найбільш цинічним є те, що поліція згодом використала цей створений ними ж самими момент як підставу для звинувачення особи у хуліганстві

При цьому, працівники поліції не зазначають жодного кадру або фрагменту відео, де чітко зафіксовано факт, що саме обвинувачений свідомо зсунув або зняв одяг. Це є маніпулятивним тлумаченням, спрямованим на штучне створення образу провини особи, яка насправді стала жертвою дій поліції, а не порушником громадського порядку.

Без його волевиявлення та без реальної потреби було примусово залучено державного адвоката Міщенко Л.Г., участь якої в справі носила формальний, декларативний і номінальний характер, що не відповідає поняттю ефективного захисту не було надано можливості реалізувати прав па обраного захисника, гарантоване ст. 59 Конституції України, ст. 6 Європейської конвенції з прав людини.

Упродовж всього розгляду справи зазначений адвокат не вчинила жодної процесуальної дії на мій захист, зокрема: не дослідила матеріали справи; не оскаржила жодну дію чи бездіяльність працівників поліції; не подала жодного клопотання в його інтересах; не забезпечила участь у слідчих або процесуальних діях; не зв`язалася з ним для з`ясування позиції або збору доказів; не забезпечила захисту суді.

Переслідування його з боку працівників поліції набуло системного характеру, що дає підстави стверджувати про наявність особистої зацікавленості та упередженості в їх діях. Протягом останніх чотирьох років він систематично зазнаю психологічного тиску, юридичного пресингу та неправомірного втручання з боку представників правоохоронних органів.

Зокрема, така поведінка правоохоронців проявляється після того, як ним було подано численні скарги до органів прокуратури та інших інстанцій щодо бездіяльності слідчих у межах трьох кримінальних проваджень, які стосуються серйозних правопорушень, але тривалий час залишаються без руху, попри надані ним докази та численні процесуальні звернення.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи, викладені в апеляції, вважаю, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову судді суду першої інстанції - залишити без змін, з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 9 КУпАП адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Статтею 173 КУпАП, за якою кваліфіковано дії ОСОБА_1 передбачено адміністративну відповідальність за дрібне хуліганство - нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Положеннями ч. 1 ст. 296 КК України передбачено кримінальну відповідальність за хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.

Для юридичної оцінки діяння за ст. 296 КК України обов`язковим є поєднання ознак об`єктивної сторони цього злочину у виді грубого порушення громадського порядку, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, і суб`єктивної сторони, зокрема, мотиву явної неповаги до суспільства.

Зазначений у ч. 1 ст. 296 КК України термін «грубе порушення» є оціночною категорією. Його предметний зміст залежить від конкретних обставин вчинення винним діяння. Такими закон визначає лише дії, якими спричинено істотну шкоду громадському порядку. Грубість порушення громадського порядку слід визначати з урахуванням характеру вчинених хуліганських дій, їх наслідків, місця й тривалості їх вчинення, кількості потерпілих від зазначених дій, їхнього віку, стану здоров`я, істотності порушення їхніх інтересів. Особа, яка вчиняє хуліганські дії, грубо нехтує правилами поведінки в суспільстві.

При кваліфікації цього злочину певні особливості має суб`єктивна сторона злочину, яка характеризується наявністю прямого умислу, а також обов`язкової ознаки хуліганства - мотиву явної неповаги до суспільства, тобто очевидна, демонстративна зневага винного до встановлених у суспільстві правил поведінки.

Неповага до суспільства - це прагнення показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоутвердитися шляхом приниження інших осіб, протиставити себе іншим громадянам, суспільству, державі. Ця неповага має бути явною. Це означає, що неповага до суспільства є очевидною, безсумнівною як для хулігана, так і для очевидців його дій.

Вчиненими з винятковим цинізмом можуть бути визнані хуліганські дії, що супроводжуються демонстративною неповагою до загальноприйнятих норм моралі, наприклад, проявом безсоромності (непристойні рухи тіла, публічне оголення і демонстрування статевих органів, публічне вчинення добровільного статевого акту тощо), знущанням над хворими, старими, особами, які перебувають у безпорадному стані (п. 5 ППВСУ «Про судову практику у справах про хуліганство» від 22 грудня 2006 р. № 10).

Суд першої інстанції приймаючи рішення про предтечу матеріалів справи про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 173 КУпАП до відділення поліції № 1 (м. Долинська) Кропивницького районного управління поліції ГУНП в Кіровоградській області, врахував мотиви і мету дій ОСОБА_1 , порушення ОСОБА_1 громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що виразилось у вчиненні протиправних дій 23.04.2025 року о 21 год. 34 хв. в м. Долинська вул. Інтернаціональна Кропивницький район Кіровоградська область в присутності працівників поліції, які працювали та виконували свої професійні обов`язки та інших сторонніх осіб.

Суд також врахував агресивну поведінку ОСОБА_1 та безпідставність вчинюваних ним дій і зазначив, що це свідчить про прагнення ОСОБА_1 показати зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб.

Крім того, суд першої інстанції хоч безпосередньо не зазначив, однак врахував наявність в діях ОСОБА_1 такої обов`язкової ознаки хуліганства як винятковий цинізм, оскільки грубе порушення громадського порядку супроводжувався проявом безсоромності (демонстрував оголених сідниць та статевого органу).

Встановивши фактичні обставини, дослідивши та проаналізувавши зібрані докази у їх сукупності, надавши їм належну оцінку, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про наявність у діях ОСОБА_1 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Відповідаючи на доводи апеляційної скарги захисника про відсутність в діях ОСОБА_1 ознак хуліганства, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

На відеозаписах наявних в матеріалах справи безпосередньо зафіксовано, як ОСОБА_1 керує транспортним засобом та зупинений працівниками поліції. Також, на відеозаписі зафіксовано, що ОСОБА_1 вирішив втекти від працівників поліції, почалось переслідування, в результаті втечі ОСОБА_1 вчинив ДТП з іншим транспортним засобом та був затриманий працівниками поліції.

Не погоджуючи із затриманням ОСОБА_1 працівникам поліції та в присутніх сторонніх осіб демонстрував оголені сідниці і статевий орган, на зауваження не реагував.

Більш того, на пропозицію своєї матері допомогти одягатися, ОСОБА_1 відповів беззаперечною відмовою.

Вказані дії ОСОБА_1 обґрунтував тим, що безпосередньо працівники поліції повинні йому допомогти одягатися.

При цьому, в матеріалах наявний відеозапис «ІНФОРМАЦІЯ_2» де на 04.59 хвилі запису зафіксовано як ОСОБА_1 одягає штани.

Також на 06.04 хвилі запису зафіксовано руку ОСОБА_1 на рівні статевого органу.

Вказане свідчить про те, що ОСОБА_1 мав можливість самостійно одягатися без сторонньої допомоги.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 на пропозицію своєї матері допомогти одягатися відповів беззаперечною відмовою, а також те, що відповів беззаперечною відмовою, вказані дії свідчать про прагнення ОСОБА_1 показати зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоутвердитися за рахунок приниження працівників поліції.

В той же час, необхідно зазначити про те, що з боку працівників поліції жодних провокаційний дій не було та вони лише працювали та виконували свої професійні обов`язки відповідно до Закону України «Про національну поліцію».

Кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 296 КК України вважається закінченим з моменту вчинення хуліганських дій.

З огляду на викладе, апеляційній суд вважає доводи апеляційної скарги про відсутність в діях ОСОБА_1 ознак хуліганства, як такі, що повністю повинні бути перевірені в ході досудового розслідування, після чого буде надана належна оцінка його діям.

Також під час досудового розслідування ОСОБА_1 може заявити клопотання про призначення або заміну захисника, за участі якого будуть проведенні процесуальні дії з урахуванням доводів захисту, будуть зібрані докази, перевірені його доводи, щодо застосування до нього психологічного чи фізичного насильства.

Доводи про наявність провокаційної поведінки з боку працівників поліції, а також те, що конфлікт був спровокований третьою особою є передчасними, повинні бути в ході проведення досудового розслідування з наданням відповідної оцінки після перегляду відеозапису відповідно до якого ОСОБА_1 мав можливість не втікати від працівників поліції, не вчиняти ДТП так і не порушувати громадський порядок, а також не вчиняти дії, які підпадають під ознаки ч. 1 ст. 296 КК України.

Також не можуть бути враховано доводи про порушення права на захист оскільки відповідно до ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Відповідно до умов ст. 253 КУпАП якщо при розгляді справи орган (посадова особа) прийде до висновку, що в порушенні є ознаки кримінального правопорушення, він передає матеріали прокурору або органу досудового розслідування.

За умовами з ч. 2 ст. 284 КУпАП постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження, передачі матеріалів на розгляд громадської організації чи трудового колективу або передачі їх прокурору, органу досудового розслідування, а також при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з доводами судді суду першої інстанції про передачу матеріалів справи про адміністративне правопорушення органу досудового розслідування, за місцем події, а саме: відділення поліції № 1 (м. Долинська) Кропивницького районного управління поліції ГУНП в Кіровоградській області, у зв`язку з чим провадження у даній справі підлягає закриттю.

На підставі викладеного, доводи апеляційної скарги про незаконність постанови суду першої інстанції є необґрунтованими, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 247, 253, 284, 294 КУпАП України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Долинського районного суду Кіровоградської області від 26.06.2025, якою стостовно ОСОБА_1 закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Кропивницького

апеляційного суду Р.А. Бондарчук