Рівненський апеляційний суд
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 липня 2025 року м. Рівне

Справа № 557/653/25

Провадження № 33/4815/649/25

Суддя Рівненського апеляційного суду Полюхович О.І.,

з участю:

захисника Романчук І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Гощанського районного суду Рівненської області від 02 червня 2025 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Гощанського районного суду Рівненської області від 02 червня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122-2 КУпАП, та до нього застосовано адміністративне стягнення у виді позбавлення права керувати транспортним засобом на строк 6 (шість) місяців.

З матеріалів справи вбачається, що 03.04.2025 року о 06:51 год. на автодорозі М-06 Київ-Чоп 310 км., поблизу н.п. Бабин, Рівненського району Рівненської області водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Volvo V50», д.н.з. НОМЕР_1 , не виконав вимогу про зупинку транспортного засобу, подану за допомогою сигнального диска з червоним світлоповертачем, що вказує на відповідний транспортний засіб та подальше місце його. Був зупинений шляхом переслідування на патрульному автомобілі «Mitsubishi Outlander», д.н.з. НОМЕР_2 , та «Toyota Corolla», д.н.з. НОМЕР_3 , внаслідок чого утворився затор на автодорозі М-06 Київ-Чоп 320 км поблизу с.Біла Криниця, чим порушив п.п.2.4, 8.9 а Правил дорожнього руху України.

Дії ОСОБА_1 працівниками поліції кваліфіковано за ч.1 ст.122-2 КУпАП.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить винести рішення, яким скасувати постанову місцевого суду щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122-2 КУпАП, а провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо нього закрити.

Вказує, що в постанові місцевого суду не викладено мотивів, з яких виходив суд, застосовуючи щодо нього найсуворішу міру покарання позбавлення права керування транспортним засобом. Доводить, що позбавлення його прав керування транспортним засобом, в першу чергу створить йому додаткові перешкоди як військовослужбовцю, адже він не зможе керувати не лише власним автомобілем, але і військовим транспортом, яким керує час від часу при виконанні бойових завдань. Зазначає, що від вчиненого порушення не настало жодних наслідків, його дії не були суспільно-небезпечними та не спричинили шкоди суспільним інтересам, правопорушення, передбачене ч.1 ст.122-2 КУпАП, він вчинив вперше та за відсутності умислу, у зв`язку з чим вважає за можливе закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі ст.22 КУпАП, обмежившись щодо нього усним зауваженням.

Також просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду.

Відповідно до ст.285 КУпАП, постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Постанова відносно ОСОБА_1 винесена 02 червня 2025 року без його участі (а.с.7).

Згідно апеляційної скарги, копію постанови ОСОБА_1 отримав 28 червня 2025 року.

Апеляційна скарга подана до поштового відділення 03 липня 2025 року (трек-номер 810) (а.с.28).

Отже, оскільки строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин, то цей строк слід поновити.

Заслухавши доводи захисника Романчук І.І. на підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Згідно ч.7 ст.294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.245 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Оцінка доказів, у відповідності до ст.252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення суддя, у відповідності до положень статей 280 та 283 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КпАП України, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КпАП України. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог статей 251, 252 КпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчинені та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Апеляційний суд вважає, що зазначені вимоги закону в частині призначення покарання судом першої інстанції не були виконані, внаслідок чого поза увагою судді залишилися обставини, які мали суттєве значення для правильного вирішення даної справи.

З оскаржуваної постанови місцевого суду вбачається, що 03.04.2025 року близько 06:51 год. на автодорозі М-06 Київ-Чоп 310 км., поблизу н.п. Бабин Рівненського району Рівненської області, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Volvo V50», д.н.з. НОМЕР_1 , не виконав вимогу про зупинку транспортного засобу подану за допомогою сигнального диска з червоним світлоповертачем, що вказує на відповідний транспортний засіб, та подальше місце його, абув зупинений шляхом переслідування на патрульному автомобілі «Mitsubishi Outlander» д.н.з. НОМЕР_2 та «Toyota Corolla», д.н.з. НОМЕР_3 , внаслідок чого утворився затор на автодорозі М-06 Київ-Чоп 320 км поблизу Біла Криниця, чим порушив п.п. 2.4, 8.9 а ПДР України за, що відповідальність передбачена ч.1 ст.122-2 КУпАП.

Порушення ОСОБА_1 п.п.2.4, 8.9 а ПДР України підтверджується письмовими поясненнями ОСОБА_1 та відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції (а.с.3, 5).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 не заперечував своєї вини у скоєному адміністративного правопорушенні та фактичних обставин справи не оспорював.

Судом першої інстанції вказано, що враховано характер вчиненого правопорушення, особу порушника, його майновий стан, ступінь його вини, ставлення правопорушника до вчиненого.

Проте, зі змісту постанови районного суду не вбачається обґрунтування необхідності застосування тієї міри адміністративного стягнення, яка застосована судом і не наведено мотивів обрання судом саме такої міри та виду адміністративного стягнення з огляду на справедливий баланс між адміністративним проступком та мірою відповідальності.

Статтею 24 КУпАП зазначено, що обставинами, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, визнаються: 1) щире розкаяння винного; 2) відвернення винним шкідливих наслідків правопорушення, добровільне відшкодування збитків або усунення заподіяної шкоди; 3) вчинення правопорушення під впливом сильного душевного хвилювання або при збігу тяжких особистих чи сімейних обставин; 4) вчинення правопорушення неповнолітнім; 5) вчинення правопорушення вагітною жінкою або жінкою, яка має дитину віком до одного року. Законами України може бути передбачено й інші обставини, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення. Орган (посадова особа), який вирішує справу про адміністративне правопорушення, може визнати пом`якшуючими і обставини, не зазначені в законі.

Обставини, які пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, є проявом принципу індивідуалізації покарання.

Щире розкаяння винного має бути добровільними, тобто базуватися на внутрішньому переконанні особи. Щире каяття характерне тим, що воно засновано на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки через визнання вини і готовність нести адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

При визначенні виду і міри адміністративного стягнення до ОСОБА_1 судом першої інстанції було враховано дані про особу винного.

Одночасно суд першої інстанції не взяв до уваги, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, який у межах проходження служби час від часу керує військовою технікою під час виконання бойових завдань; вперше притягується до адміністративної відповідальності; під час складання протоколу про адміністративне правопорушення повністю визнав свою вину та надав письмові пояснення щодо всіх обставин його вчинення; щиро розкаявся у скоєному; має можливість сплатити штраф; обставини, що обтяжують його покарання, відсутні.

Отже, накладаючи адміністративне стягнення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.122-2 КУпАП, суд першої інстанції не врахував всі обставини, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення і застосував санкцію у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом, яка в даному випадку є занадто суворою і тому її застосування не відповідає балансу відповідності між адміністративним проступком та застосованою за це мірою відповідальності.

Враховуючи встановлене, апеляційний суд вважає за необхідне скасувати рішення суду в частині накладення адміністративного стягнення за ч.1 ст.122-2 КУпАП.

Разом з тим, апеляційний суд позбавлений можливості застосувати адміністративне стягнення стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.122-2 КУпАП.

Так, відповідно до ч.2 ст.38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій шостій цієї статті.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122-2 КУпАП, 03 квітня 2025 року. Отже станом на 25 липня 2025 року закінчився тримісячний строк накладення адміністративного стягнення.

Згідно з п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а постанова судді підлягає скасуванню із закриттям провадження на підставі п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст.38 КУпАП.

Керуючись ст.6 ЄКПЛ, ст.294 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Гощанського районного суду Рівненської області від 02 червня 2025 року відносно ОСОБА_1 скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення стягнення, передбачених ст.38 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Рівненського апеляційного суду О.І. Полюхович