Справа № 282/918/25
Провадження № 3/282/404/25
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2025 року селище Любар

Суддя Любарського районного суду Житомирської області Вальчук В.В., за участю прокурора Кухарчука С.П., особи, яка притягується до відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали, які надійшли з Управління стратегічних розслідувань в Житомирській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про притягнення до адміністративної ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, жительки АДРЕСА_1 , працюючої керуючою справами виконавчого комітету Любарської селищної ради,

за ч.1 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 перебуваючи у період з 02.10.2023 по теперішній час на посаді керуючою справами виконавчого комітету Любарської селищної ради та будучи відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» (далі Закон), суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог частини 1 статті 45 Закону несвоєчасно без поважних причин подала декларацію особи, яка уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2024 рік, а саме 01 квітня 2025 року о 09 год. 17 хв., чим порушила вимоги, передбачені чинним законодавством України.

Законом України «Про запобігання корупції», а саме: частиною 1 статті 45 Закону, встановлено, що особи, зазначені у п.1, п.п.а, в, г п.2 ч.1 ст.3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агенства з питань запобігання корупції декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агенством з питань запобігання корупції.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненому правопорушенні визнала, щиро розкаялась, пояснила, що декларацію за 2024 рік почала заповнювати 20.02.2025. Заповнивши всі розділи, вважала, що подала її, однак зайшовши 01.04.2025 до ЄДРД, виявила її відсутність. Після цього вона негайно зайшла до особистого кабінету, виявила, що декларація збережена у статусі «чернетка», а тому негайно подала її. Просила суд не накладати на неї адміністративне стягнення у виді штрафу, а обмежитися попередженням, оскільки умислу на не подання декларації не мала.

Прокурор обставини викладені в протоколі про вчинення адміністративного правопорушення підтримав, зазначивши про наявність в діях ОСОБА_1 ознак правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП. Також доповнив, що вважає її винною у вчиненні правопорушення та просив накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу.

Заслухавши особу, яка притягується до відповідальності та думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадській організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.252 КпАП України, оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Частина 1 статті 7 КпАП України передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до положень ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Як визначено положеннями ст.ст.10, 11 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу.

Частина 1 статті 172-6 КУпАП, передбачає відповідальність за: несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. У примітці до даної статті зазначено, що суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, які відповідно до частин першої та другої статті 45 Закону України "Про запобігання корупції" зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до листа Судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22.05.2017 № 223-943/0/4-17 конструктивною ознакою правопорушення, передбаченого ст. 172-6 КУпАП є також несвоєчасне подання декларації без поважних на те причин. Під поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв`язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою тощо.

Оскільки склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, є формальним то для наявності об`єктивної сторони такого правопорушення закон вимагає встановлення лише діяння (дії або бездіяльності).

Для встановлення ознак складу цього правопорушення необхідно підтвердження одночасно двох обставин - це наявність факту несвоєчасного подання декларації та відсутність поважних причин щодо неподання декларації у визначений законом строк.

Щодо суб`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, суд враховує, що згідно ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» правопорушення, пов`язане з корупцією, це діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, тому вчинення такого діяння через необережність не виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

При кваліфікації діяння, як адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, не вимагається встановлення та доведення таких кваліфікуючих ознак складу правопорушення як наявність корисливого або іншого особистого інтересу, а диспозиція цієї норми не має посилання на умисне вчинення діяння. Тому суб`єктивна сторона зазначеного правопорушення може характеризуватися як умисною формою вини так і у формі необережності.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення №326 від 25.06.2025, копією щорічної декларації ОСОБА_1 від 01.04.2025, рішенням Любарської селищної ради №1237 від 29.09.2023 про затвердження керуючого справами виконавчого комітету Любарської селищної ради.

Суддя звертає увагу, що матеріали справи містять підтвердження того, що ОСОБА_1 під власноручний підпис була ознайомлена з положеннями Закону України «Про запобігання корупції».

Таким чином, відомостей щодо обставин, які об`єктивно могли завадити особі в поданні декларації у встановлений законом строк у судовому засіданні не надано, а вказані причини правопорушення жодним чином не засвідчують, що ОСОБА_1 не мала можливості подати декларацію своєчасно, у визначений законом строк.

А тому, ОСОБА_1 будучи суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язане з корупцією, несвоєчасно без поважних причин, подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, а саме 01.04.2025.

Водночас, вирішуючи питання щодо можливості накладення стягнення на ОСОБА_1 за вчинення даного адміністративного правопорушення, суд приймає до уваги положення ст.22 КУпАП, які вказують, що при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення суд може звільнити порушника від адміністративної відповідальності та обмежитися усним зауваженням.

При цьому, у кожному конкретному випадку суд має вирішувати питання про визнання діяння малозначним, виходячи з того, що його наслідки не представляють суспільної небезпеки, не завдали або не здатні завдати значної шкоди суспільним або державним інтересам, правам та свободам інших осіб.

Будь-яких застережень щодо неможливості застосування до окремих складів адміністративних правопорушень положень ст.22 КУпАП закон не містить.

Враховуючи, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності та застосовується з метою виховання особи, що вчинила адміністративне правопорушення, у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, враховуючи особу порушника, той факт, що ОСОБА_1 раніше до адміністративної відповідальності не притягувалась, не мала прямого умислу на вчинення адміністративного правопорушення, а останнє пов`язане із неуважністю правопорушника, що свідчить подання нею декларації наступного дня після закінчення строку на її подання, беручи до уваги її суб`єктивне ставлення до вчиненого, а саме те, що вона не мала на меті умисно приховати свій майновий стан, щиро розкаялася у вчиненому, дане правопорушення не являє собою великої суспільної небезпеки, оскільки не заподіяло істотної шкоди суспільним чи державним інтересам, так само як і істотної шкоди правам та свободам громадян або іншим, охоронюваним законом, цінностям, разом з цим особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, усвідомила протиправність своєї поведінки та є обґрунтовані підстави, що остання не буде допускати подібного надалі, суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності через малозначність вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням.

Відповідно до вимог ч.2 ст.284 КУпАП при оголошенні усного зауваження виноситься постанова про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

З урахуванням викладеного провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст.7, 9, 11, 40-1, 172-6 ч.1, 245, 251, 252, 268, 280, 283, 284, 287, 289, 291 КУпАП, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП.

На підставі ст.22 КУпАП звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП - у зв`язку із малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення та обмежитись усним зауваженням.

Провадження по справі закрити.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Любарський районний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Повний текст постанови проголошено 24 липня 2025 року о 12 год. 50 хв.

Суддя Вальчук В. В.

Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці з моменту її винесення.