Справа № 446/894/25
Провадження № 3/446/460/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.07.2025 м.Кам`янка-Бузька

Суддя Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області Костюк У. І., за участю ОСОБА_1 , адвоката Мидзки Р.В., розглянувши матеріали, які надійшли від відділення поліції №1 Львівського районного управління поліції №1 ГУНП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності

- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого,

за ч.1 ст. 130 КУпАП, якому роз`яснено права за ст.268 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

12.04.2025 близько 18:03 год. м. Кам`янка-Бузька, вулиця Федьковича, 13 Львівського району особа ОСОБА_1 11.02.1980, керував транспортним засобом Вольцваген Гольф, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (поведінка, що не відповідає обстановці, тремтіння пальців рук, запах алкоголю з порожнини рота) від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, що зафіксовано на технічний засіб боді камеру 1108, 1156, від керування відсторонений, чим порушив п. 2.5 ПДР, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст.130КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою винуватість у скоєнні вказаного адміністративного правопорушення заперечив та пояснив, що він не перебував у стані алкогольного сп`яніння, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу не відмовлявся та бажав пройти огляд, але працівниками поліції йому було повідомлено, що у них відсутній алкотестер Драгер та запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі. Від проходження такого огляду він спочатку відмовився, однак згодом надав свою згоду. Проте, поліцейські відмовились доставити його до медичного закладу, мотивуючи це тим, що вже склали протокол про адміністративне правопорушення, хоча на момент висловлення ним згоди на проходження огляду, протокол поліцейськими ще не було складено. Вважає, що поліцейськими було порушено процедуру огляду, а тому просив провадження у справі закрити, у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Мидзка Р.В., подав письмове клопотання про закриття справи про притягнення до адміністративної відповідальності, в якому виклав заперечення щодо належності та допустимості наявних доказів у справі та законності складання протоколу про притягнення до адміністративної відповідальності. Зокрема вказав, що ОСОБА_1 не перебував у стані алкогольного сп`яніння, законні підстави для зупинки його автомобіля у інспектора були відсутні. Крім цього, поліцейський не озвучив ОСОБА_1 про наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння. Поліцейським було порушено процедуру огляду на стан сп`яніння, оскільки, ним було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд у медичному закладі, без попереднього огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу. У направленні на огляд водія відсутні результати огляду та ознаки алкогольного сп`яніння, а вказані ознаки в акті огляду на стан сп`яніння не збігаються з виявленими ознаками вказаними у протоколі про адміністративне правопорушення. Разом з тим, захисник стверджує, що ОСОБА_1 погодився на проходження тесту на алкоголь у лікарні, однак інспектор йому відмовив, повідомивши, що протокол вже складений. Вважає, що наявні в матеріалах справи відеозаписи з нагрудних камер відеоспостереження не є допустимими доказами, оскільки не засвідчені електронним цифровим підписом посадової особи національної поліції. За таких обставин, просив закрити справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

В судовому засіданні захисник Мидзка Р.В. подане клопотання підтримав, з підстав викладених у ньому, просив справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності закрити у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , доводи адвоката Мидзки Р.В., дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов до наступних висновків.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожньогоруху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 за № 1306 (із змінами та доповненнями, далі -ПДР).

За пунктом 1.3. ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (пункт 1.9).

Частиною першої статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння закріплено у ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 №1452/735 (далі Інструкції), а також «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого постановою КМУ 17.12.2008 № 1103 (Далі Порядок).

Статтею 266 КУпАП визначено, що особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Згідно п. 2, 3, 4 Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких в уповноваженої особи поліції є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Відповідно до п. 6 Порядку водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. При цьому, відповідно до п. 8 Порядку, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Отже, згідно закону, поліцейський вправі пред`явити до водія транспортного засобу вимогу пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння за наявності підстав вважати, що водій перебуває в стані алкогольного сп`яніння згідно з ознаками такого стану, а для притягнення водія до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння необхідно встановити, що у водія наявні ознаки сп`яніння та встановити факт відмови від проходження огляду, зафіксований у визначеному законом порядку (відеозаписом або у присутності двох свідків).

Суд звертає увагу, що факт відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння за своїм правовим змістом є правопорушенням, а не процесуальною дією, яка дозволяє виявити волевиявлення особи, яка підозрюється у керуванні транспортним засобом у стані сп`яніння щодо її бажання проходити огляд на стан алкогольного сп`янінням у встановленому законом порядку.

Як видно з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №298530 від 12.04.2025, який складено поліцейським відділення поліції №1 (м. Кам`янка-Бузька) Львівського районного управління поліції №1 ГУНП у Львівській області старшим сержантом поліції Козакевич В.Б. про те, що 12.04.2025 близько 18:03, м. Кам`янка-Бузька, вул. Федьковича, 13, Львівського району Львівської області, особа ОСОБА_1 , 11.02.1980, керував транспортним засобом Вольцваген Гольф д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (поведінка, що не відповідає обстановці, тремтіння пальців рук, запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, що зафіксовано на технічний засіб боді камеру.

Згідно даних акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, у ОСОБА_1 виявлено ознаками: нечітка вимова, тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці.

Відповідно до направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 12.04.2025, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі, а саме «Кам`янка-Бузька ЦРЛ» відмовився.

Вказане підтверджується також доданим до матеріалів справи відеозаписом, що міститься на наявному в матеріалах справи та дослідженому в ході судового розгляду справи технічному носії інформації диску, на якому зафіксовано факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом марки Вольцваген Гольф д.н.з. НОМЕР_1 та відмови на пропозицію поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я.

На переконання суду, надані докази на підтвердження винуватості ОСОБА_1 є належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного, а заперечення ОСОБА_1 , що він не перебував у стані алкогольного сп`яніння суд відхиляє як неспроможні та такі, що не спростовують факту вчинення правопорушення, а лише спрямовані на уникнення відповідальності за вчинення ним правопорушення.

ОСОБА_1 інкримінується відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, а тому посилання захисника Мидзки Р.В. на те, що була порушена встановлена законом процедура огляду, оскільки поліцейським було запропоновано водієві пройти огляд у лікарні, без попереднього проходження тесту на алкоголь за допомогою алкотестера на місці зупинки, не спростовують винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, яке йому інкримінується.

Так, пунктом 2.5 ПДР України передбачено обов`язок водія на вимогу поліцейського пройти в установленому законом порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як видно з відповіді відділення поліції №1 ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області від 15.05.2025 №1434/44/03-25, на адвокатський запит, 12.04.2025 алкотестер Драгер екіпажу поліції СРПП у складі поліцейських А. Федика та В. Козакевича не видавався, оскільки у зв`язку з службовою необхідністю прилади Драгер були видані іншим нарядам СРПП.

Таким чином поліцейський, за наявності підозри перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, враховуючи відсутність у екіпажу СРПП на місці зупинки алкотестера Драгер, висловив правомірну вимогу ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі.

Разом з тим, з досліджених судом відеозаписів вбачається, що працівник поліції повідомив ОСОБА_1 , що у нього відсутній алкотестер та запропонував водію пройти огляд у медичному закладі, на що останній відмовився. Через неодноразові пропозиції пройти огляд у медичному закладі, дії ОСОБА_1 , які були спрямовані на уникнення від відповідальності, правильно були розцінені працівниками поліції, як відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.

Доводи захисника про те, що ОСОБА_1 погодився на проведення огляду до складання протоколу, є безпідставними та спростовуються наявними у справі доказами, зокрема, відеозаписом з боді камери поліцейського.

Так, з матеріалів справи убачається, що після зупинки транспортного засобу у водія ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: поведінка, що не відповідає обстановці, тремтіння пальців рук, запах алкоголю з порожнини рота. На пропозицію поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я ОСОБА_1 в категоричній формі відмовився.

З відеозапису видно, що після відмови ОСОБА_1 від проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі, поліцейський повторно неодноразово пропонував пройти огляд та роз`яснив наслідки відмови водія від проведення такого огляду.

Проте, незважаючи на неодноразові пропозиції та роз`яснення поліцейського про наслідки відмови від проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 відмовився від проведення огляду у встановленому законом порядку, після чого поліцейський сказав про те, що позиція водія йому зрозуміла та пішов до службового автомобіля для складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, доводи ОСОБА_1 та його захисника Мидзки Р.В. про те, що ОСОБА_1 погодився пройти тест на алкоголь у лікарні до початку складання протоколу, є неспроможними та спростовуються вищенаведеними доказами.

Доводи захисника про те, що ОСОБА_1 зрештою погодився на проходження тесту на алкоголь у лікарні та наполягав на цьому, не можуть бути взятими до уваги, з огляду на наступне.

Так, на відеозаписі з боді камери поліцейського зафіксовано, як під час складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 підійшов до поліцейського та сказав, що він погоджується на проведення огляду у лікарні, на що поліцейський повідомив, що він відмовився від проходження огляду, його відмова від проходження огляду зафіксована на боді камеру та він складає протокол про адміністративне правопорушення.

Така згода на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, висловлена після категоричної неодноразової відмови від проведення огляду, на думку судді була направлена на ухилення ОСОБА_1 від відповідальності.

Так, водій транспортного засобу, як учасник дорожнього руху, відповідно до вимог п. 1.3 ПДР України зобов`язаний знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, зокрема, й тих, які зобов`язують водіїв виконувати вимоги поліцейських.

Пунктом2.5 ПДР України передбачено обов`язок водія на вимогу поліцейського пройти в установленому законом порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, водій ОСОБА_1 , будучи зобов`язаним знати й неухильно виконувати вимоги ПДР України, повинен був на вимогу поліцейського пройти в установленому законом порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння, проте, в порушенням вимог п. 2.5 ПДР України, такої вимоги поліцейського не виконав.

Суддя наголошує на тому, що згідно з вимогами п. 1.3 ПДР України встановлений п. 2.5 ПДР України обов`язок водія пройти в установленому законом порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння є безумовним та беззастережним, тобто водій, виконуючи згадані вимоги ПДР України, зобов`язаний пройти медичний огляд на першу вимогу поліцейського.

У даній справі ОСОБА_1 на першу вимогу поліцейського відмовився від проведення огляду у категоричній формі, а потім відмовився від проведення такого огляду повторно, незважаючи на роз`яснення поліцейського про наслідки у виді притягнення до адміністративної відповідальності.

Таке ставлення водія ОСОБА_1 до вимоги поліцейського щодо проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння свідчить про його небажання проходити такий огляд, а згода на проведення огляду, висловлена під час складання протоколу може бути розцінена, як спосіб ухилення від адміністративної відповідальності, про настання якої він був попередженим поліцейським до складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції тягне відповідальність, передбачену санкцією ч. 1 ст.130 КУпАП.

Отже, в діях водія ОСОБА_1 , який не виконав приписів п. 2.5 ПДР України та відмовився виконати вимогу поліцейського пройти в установленому законом порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Інші посилання захисника, які на його думку є істотними порушеннями, а долучені до матеріалів справи докази недопустимими, на увагу не заслуговують, оскільки не спростовують виявленого порушення вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху з боку ОСОБА_1 ..

Слід зазначити, що вирішуючи справу суд має приймати інформоване рішення, тобто робити свої висновки щодо фактичних обставин, важливих для вирішення справи, виходячи з усієї релевантної інформації, яку сторонам вдалося отримати і надати суду.

Правила недопустимості доказів становлять собою обмеження цього загального принципу, дозволяючи або зобов`язуючи виключати з процесу доказування інформацію, яка потенційно може мати істотне, а іноді й вирішальне значення для справи.

Тому виключення потенційно важливих відомостей, тобто визнання їх недопустимими незалежно від їх стосунку до справи і доказового значення, є крайнім заходом, до якого слід звертатися у разі, якщо іншими засобами неможливо забезпечити справедливого судового розгляду.

В основі створення правил про недопустимість доказів лежать кілька міркувань.

Насамперед це виключення потенційно недостовірних доказів або доказів, достовірність яких неможливо перевірити.

Також запровадження правил про недопустимість доказів має за мету створити стримуючий ефект для державних органів. Загроза виключення доказів, отриманих внаслідок істотного порушення фундаментальних прав і свобод людини, знеохочує органи правопорядку вдаватися до таких порушень.

Безумовно, істотне порушення фундаментальних прав і свобод особи отримання доказів за допомогою катувань і поганого поводження, порушення права не свідчити проти себе та права на допомогу захисника, відвертого порушення права на недоторканість або тих чи інших аспектів приватного життя тощо не може бути терпимим у правосудді.

Тому концепція, що лежить в основі правил щодо допустимості доказів, на переконання суду, виходить з розуміння, що в центрі уваги суду, який вирішує питання про допустимість доказу, мають знаходитися права особи і виправданість їх обмеження державою, незалежно від того, яким саме представником держави ці права обмежуються.

Водночас, порушення численних формальностей, які регулюють порядок складання процесуальних документів чи окремих процесуальних дій, але жодним чином не зачіпають права і свободи особи, мають оцінюватися виходячи з балансу конкуруючих інтересів: потреби суспільства у розкритті порушення і покаранні винуватця та важливості тих формальностей для забезпечення справедливості розгляду справи в цілому.

Верховний Суд в постанові від 01.12.2020 у справі № 318/292/18 зазначав, що норми закону не передбачають, що будь-яке формальне недотримання вимог процесуального закону при отриманні доказу автоматично тягне необхідність визнання доказу недопустимим. Натомість закон зобов`язує суд дати оцінку доказу з точки зору його допустимості з урахуванням того, чи було допущене порушення істотним та яким чином воно перешкоджало забезпеченню та реалізації прав і свобод особи.

Суд застосовує в цій справі такий підхід, сформований Верховним Судом, оскільки він ґрунтується на розумінні, що для прийняття рішення у справі суд має отримати якомога більшу інформацію щодо фактичних обставин, важливих для вирішення справи, забезпечивши сторонам можливість у змагальній процедурі перевірити та/або заперечити цю інформацію.

Тим самим, в сукупності підстави наведені захисником для визнання доказів недопустимими є безпідставними, оскільки суддею не встановлено істотних фундаментальних порушень прав і свобод учасників провадження та вказані недоліки не спростовують виявленого порушення ОСОБА_1 вимог пункту 2.5 ПДР України.

Всебічно, повно і об`єктивно дослідивши всі обставини справи у їх сукупності, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, які затверджені Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 р. та в його діях є склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

При накладенні адміністративного стягнення, суд бере до уваги характер та обставини вчиненого правопорушення, дані про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, а тому ОСОБА_1 необхідно піддати адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн. з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів на один рік.

Оскільки на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення, то відповідно до ст. 40-1 КУпАП з нього на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Керуючись ст. ст. 130, 283, 284 КУпАП, Законом України "Про судовий збір",

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та призначити йому покарання у виді адміністративного штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн. з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів на один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 адміністративний штраф в розмірі 17 000,00 грн. (сімнадцять тисяч гривень нуль копійок) (стягувач Держава) на розрахунковий рахунок UA0013001, отримувач ГУК Львів/Львівська область, Код отримувача: , Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), Код класифікації доходів бюджету:21081300.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави (стягувачем є Державна судова адміністрація) у розмірі 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок) на розрахунковий рахунок UA0026001, отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код за , Банк отримувача (ГУДКСУ): Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету 22030106.

Штраф має бути сплачений особою, яка притягається до адміністративної відповідальності не пізніше п`ятнадцяти днів з дня вручення їй копії постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження даної постанови - не пізніше п`ятнадцяти днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у цей строк, встановлений статтею 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, стягнути з ОСОБА_1 штраф у подвійному розмірі сумі 34 000,00 грн. (тридцять чотири тисячі гривень нуль копійок), відповідно до ст. 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Львівського апеляційного суду через Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області прокурором у випадках, передбачених частиною 5 статті 7 КУпАП, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.

Суддя У.І. Костюк