ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/2742/25

22 липня 2025 року

м.Костопіль

Костопільський районний суд Рівненської області в особі судді Грипіч Л.А.

розглянувши матеріали, що надійшли від Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, посвідчення водія НОМЕР_1 видане 05.04.20017 ТСЦ 5643, працюючої продавцем ТОВ «Фозі «Фот Сільпо», проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.3 ст.184 Кодексу України про адміністративні правопорушення

ВСТАНОВИВ:

26 червня 2025 року, в м.Костопіль, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , інспектором з СЮП ВП Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області складено протокол серії ВАД №660573 про адміністративне правопорушення, з якого вбачається, що 26.06.2025 встановлено близько 10:40 год, що громадянка ОСОБА_1 за місцем свого проживання неналежним чином виконувала батьківські обов`язки відносно неповнолітньої дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка 05.07.2024, близько 23:19 год, у с.Поляни Сарненського району, не маючи посвідчення водія відповідної категорії, керувала мотоциклом LifanLF150-10B 149, внаслідок чого спричинила ДТП, з`їхавши з вул.Центральної на узбіччя і здійснила наїзд на паркан. Неповнолітня порушила своїми діями ст.124 КУпАП.

Дії ОСОБА_1 попередньо кваліфіковані за ч.3 ст.184 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилась, причини неявки суду не повідомила.

При цьому суд враховує, що повістка про виклик ОСОБА_1 в судове засідання повернулась до суду з відміткою поштового відділення про відсутність адресата та за закінченням терміну зберігання.

Проте, суд також враховує, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, повинна добросовісно користуватися своїми процесуальними правами та обов`язками.

У ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» вказано, що стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Так Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07 липня 1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, як що таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи. В цьому ж рішенні Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.

Суд також враховує, що від ОСОБА_1 не надходило заяв та клопотань про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ч.2 ст.268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, при розгляді справи адміністративне правопорушення за статтею ч.3 ст.184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою.

З урахуванням наведеного, розгляд справи здійснено за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, яка не організувала належного отримання своєї кореспонденції, та, будучи обізнаною щодо складання відносно неї вище вказаного протоколу, розгляд якого здійснюється судом, не цікавилась долею вказаної справи, тобто фактично не виявила бажання скористатися своїм правом участі під час розгляду справ відносно неї про адміністративне правопорушення.

Суд, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши протокол та матеріали, додані до протоколу, встановив наступне.

Так, викладена у фабулі протоколу суть адміністративного правопорушення підтверджується: письмовим поясненням ОСОБА_1 від 26.06.2025; протоколом допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_2 від 23.03.2025; постановою про закриття кримінального провадження від 29.05.2025.

Частиною 3 статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, передбачена адміністративна відповідальність за вчинення неповнолітніми віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років правопорушення, відповідальність за яке передбачено цим Кодексом, крім порушень, передбачених частинами третьою або четвертою статті 173-4 цього Кодексу.

Відтак, суд дійшов переконливого висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у повній мірі доведена дослідженим судом доказами, які містяться в матеріалах справи.

Разом з тим суд враховує, що вчинок неповнолітньої ОСОБА_2 свідчить лише про порушення останньою вимог ПДР України, яке спричинило ДТП.

При цьому, зі змісту постанови про закриття кримінального провадження від 29.05.2025 вбачається, що дана дорожньо-транспортна пригода сталась з власної вини водія ОСОБА_2 та будь-які інші особи, обставини чи фактори на виникнення даної події не вплинули.

Проте, вказана обставина у жодному випадку не звільняє ОСОБА_1 від виконання передбаченого ст.150 СК України та ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства» обов`язку виховувати свою дитину, що за своїм змістом передбачає вихованні в дусі дотримання передбачених діючим законодавством прав та вимог правил.

Суд також враховує, що доказів про негативні наслідки, які були б викликані вказаною вище подією, матеріали справи не містять і судом таких доказів не здобуто.

Відповідно до статті 22 Кодексу України про адміністративні правопорушення, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

За вказаних обставин, враховуючи малозначність вчиненого адміністративного порушення, ненастання тяжких наслідків, відсутність обтяжуючих обставин, особу правопорушника, суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Відповідно до ст.284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження, передачі матеріалів на розгляд громадської організації чи трудового колективу або передачі їх прокурору, органу досудового розслідування, а також при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.22, 184, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.184 Кодексу України про адміністративні правопорушення та з урахуванням ст.22 Кодексу України про адміністративні правопорушення, звільнити її від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням.

Провадження у справі закрити.

Постанова може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Костопільський районний суд Рівненської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяЛ. А. Грипіч