Провадження №3/592/2556/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2025 року м.Суми

Суддя Ковпаківського районного суду м. Суми Литовченко Олександр Володимирович, розглянув матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, не працюючого, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 ,

за ч.5 ст. 126, ч.3 ст.130 КУпАП,-

встановив:

10.07.2025 о 11-00 год. в м. Суми вул. Баранівська, 69 ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2109 н.з. НОМЕР_1 будучи позбавленим права керування транспортним засобом, дане правопорушення вчинив повторно протягом року, чим порушив п.2.1а ПДР України.

10.07.2025 о 11-00 год. в м. Суми вул. Баранівська, 69 ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2109 н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння (поведінка що не відповідає обстановці, звужені зіниці, що не реагують на світло, підвищення жвавість ходи, мови) від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився в категоричній формі, чим порушив п.2.5 ПДР України.

У судове засідання ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, не прибув, про причину неявки суд не повідомив. Згідно статті 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності при розгляді справ про адміністративні правопорушення передбачені частиною 3 статті 130, частиною 5 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення не є обов`язковою.

Суддя констатує, що ОСОБА_1 був обізнаним про наявність в суді відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення і не був позбавлений можливості залучити до участі в суді захисника, однак таким правом не скористався.

Суддя зазначає про можливість розгляду справи у відсутність ОСОБА_1 , що допускається положеннями ст. 268 КУпАП, ураховуючи при цьому усталену судову практику ЄСПЛ щодо оцінки поведінки особи та її вплив на тривалість розгляду справи, згідно якої право на доступ до суду, закріплене у §1 ст. 6 Конвенції, «не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак Суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати §1 ст. 6 Конвенції, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою (рішення від 12.07.2001 у справі «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адамс II проти Німеччини» (Prince Hans-Adam II of Liechtenstein v. Germany). «Заявник зобов`язаний максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання» (рішення від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» (Uniуn Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Згідно з приписами ч.2 ст. 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Постановою судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 24.07.2025 об`єднано в одне провадження справу №592/11776/25 (провадження 3/592/2556/25), справу №592/11777/25 (провадження №3/592/2557/25), під одним номером: справа №592/11776/25 (провадження 3/592/2556/25).

Вина у вчиненні вищевказаного адміністративного правопорушення підтверджується, дослідженими в судовому засіданні, письмовими доказами:

протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №387005 від 10.07.2025 за ч.5 ст.126 КУпАП; Постановою Зарічного районного суду м. Суми від 24.04.2025 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.130 КУпАП; Постановою серії ЕНА №3187877 від 03.10.2024 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП.

протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №386991 від 10.07.2025 за ч.3 ст.130 КУпАП; Направленням на огляд на стан наркотичного сп`яніння, відповідно до якого ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду; Постановою Зарічного районного суду м. Суми від 24.04.2025 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.130 КУпАП; Постановою серії ЕНА №3187877 від 03.10.2024 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП; Постановою Зарічного районного суду м. Суми від 23.04.2025 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.130 КУпАП.

відеозаписами з відеореєстраторів поліцейських, на яких зафіксована подія та процедура складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Закони України про адміністративні правопорушення до включення їх у встановленому порядку до цього Кодексу застосовуються безпосередньо.

Положення ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Так, ч.5 ст. 126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою ст. 126 КУпАП.

Так, п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч.3 ст.130 КУпАП передбачає відповідальність водіїв за дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч.1 ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, крім іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, висновком експерта та показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а згідно ч.2 цієї норми Закону обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Так, у п. 52 рішення ЄСПЛ від 05.02.2008 року «Романаускас проти Литви» судом констатовано, що національний суд повинен переконатися, що провадження в цілому, зокрема спосіб отримання доказів, було справедливим.

Аналізуючи зазначені положення процесуального закону та оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження в справі про адміністративне правопорушення, не вбачає будь-яких законних підстав не довіряти вказаним доказам.

Таким чином, у справі про адміністративне правопорушення є достатньо достовірних, належних та допустимих доказів, які вказують на доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень за ч.5 ст.126, ч.3 ст.130 КУпАП.

Підстав, що виключають адміністративну відповідальність згідно ст. 17 КУпАП, у справі не встановлено. Терміни притягнення до адміністративної відповідальності не збігли.

За змістом ст. 23 КУпАП стягнення є мірою відповідальності і застосування з метою виховання особи, яка вчинила правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинених нових правопорушень як самим правопорушником так і іншими особами.

Обставини, що пом`якшують відповідальність ОСОБА_1 судом не встановлено.

Обставин, що обтяжують відповідальність ОСОБА_1 судом не встановлено.

Відповідно до Довідки інспектора відділу АП УПП в Сумській області, відповідно до п. 4 розділу VII Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395, повідомили, що у відповідності до відомостей Національної автоматизованої інформаційної системи МВС України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 :

- за правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 130 КУпАП, вчинене ним 10.04.2025, притягувався 24.04.2025 Зарічним районним судом м. Суми до адміністративної відповідальності з накладенням стягнення у вигляді штрафу у розмірі 51000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 10 років;

- за правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 130 КУпАП, вчинене ним 09.04.2025, притягувався 23.04.2025 Зарічним районним судом м. Суми до адміністративної відповідальності з накладенням стягнення у вигляді штрафу у розмірі 51000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 10 років;

У відповідності до відомостей інформаційно-комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції» інформація про отримання гр. ОСОБА_1 посвідчення водія відсутня.

Відповідно до інформаційно-пошукових систем МВС України транспортний засіб ВАЗ 2109, номерний знак НОМЕР_1 належить гр. ОСОБА_2 .

На підставі статті ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан та обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, вважаю за необхідне накласти адміністративне стягнення передбачене санкцією частини 3 статті 130 КУпАП у виді штрафу у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 10 років та без конфіскації транспортного засобу.

Крім того, відповідно до ст. 40-1 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" слід стягнути з правопорушника, на якого накладено адміністративне стягнення, судовий збір в розмірі 605,60 грн.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 23, 33, 40-1, 124, 251-252, 280, 283, 284 КУпАП,-

пос тановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст.126, ч.3 ст.130 КУпАП та, з урахуванням статті 36 КУпАП, накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 10 років та без конфіскації транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп.

Відповідно до ч.1 ст.307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Відповідно до ст.308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом..

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Сумського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О.В. Литовченко