Справа № 134/1017/25
ПОСТАНОВА

Іменем України

22 липня 2025 року с-ще Крижопіль

Суддя Крижопільського районного суду Вінницької області Кантониста О.О., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановила:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 675745 від 24.06.2025, ОСОБА_1 24 червня 2025 року близько 12 год. 20 хв. в АДРЕСА_2 вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї колишньої тещі ОСОБА_2 , а саме: виражався в її адресу нецензурною лайкою, чим могла бути завдана шкода її психічному здоров`ю.

Крім того, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 675744 від 24.06.2025, ОСОБА_1 24 червня 2025 року близько 12 год. 20 хв. в АДРЕСА_2 вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_3 , а саме: виражався в її адресу нецензурною лайкою, чим могла бути завдана шкода її психічному здоров`ю.

Таким чином, ОСОБА_1 ставиться у вину вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Постановою судді від 27 червня 2025 року вищевказані справи про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1 об`єднані в одне провадження відповідно до вимог ч. 2 ст. 36 КУпАП.

Судове засідання у даній справі, призначене на 09 год. 00 хв. 11 липня 2025 року, було відкладене на 13 год. 00 хв. 22 липня 2025 року в зв`язку з надходженням до суду клопотань про відкладення розгляду справи на іншу дату від особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , яке він мотивував проходженням військової служби, та його захисника адвоката Кугутюка О.В., яке він мотивував зайнятістю в іншому судовому засіданні в Тульчинському районному суді Вінницької області.

11 липня 2025 року від захисника ОСОБА_1 адвоката Кугутюка О.В. надійшло клопотання про відкладення судового засідання, призначеного на 09 год. 00 хв. 22 липня 2025 року, на іншу дату в зв`язку з його перебуванням з 21.07.2025 по 04.08.2025 у заздалегідь запланованій щорічній відпустці, що об`єктивно унеможливлює прибуття в судове засідання.

В судовому засіданні 22 липня 2025 року ОСОБА_1 не наполягав на відкладенні розгляду справи та вважає можливим проведення судового засідання без участі захисника. Вину у вчиненні інкримінованих адміністративних правопорушень не визнав, вказавши, що жодного домашнього насильства психологічного характеру відносно колишньої дружини ОСОБА_3 та її матері (його колишньої тещі) ОСОБА_2 з його боку не було. На даний час на розгляді суду перебуває справа за його позовом про визнання договору купівлі-продажу недійсним та поділ спільного майна подружжя, відповідачами в якому є його колишня дружина та її мати. Того дня (24.06.2025) йому стало відомо, що ОСОБА_3 разом зі своїми батьками приїхали до будинку, який є їхнім спільним майном подружжя та з приводу якого у них наявний спір. Він зателефонував до ОСОБА_3 та попросив її не проводити ніяких змін в будинку, на що вона відповіла нецензурною лайкою. Тоді він приїхав до цього будинку, щоб подивитися, що там відбувається. На його появу ОСОБА_3 та її мати ОСОБА_2 відреагували агресивно, почали висловлюватися до нього нецензурною лайкою та погрожувати. В подальшому працівники поліції, яких викликала ОСОБА_3 , прибувши на місце події, не розібралися в ситуації та склали протоколи про адміністративні правопорушення відносно всіх учасників конфлікту.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи та надані докази, суддя дійшла наступних висновків.

Згідно зі статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення в першу чергу зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також чи винна дана особа в його вчиненні і чи підлягає вона адміністративній відповідальності, і лише після цього вирішувати питання про можливість накладення адміністративного стягнення.

Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Відповідальність за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП настає за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Норма статті 173-2 КУпАП є бланкетною, а тому аби повністю розкрити суть адміністративного правопорушення, у протоколі повинно бути зазначено, які конкретно дії вчинила особа, який спосіб насильства прослідковується у діях порушника, вид насильства, наслідки цих дій по відношенню до особи, щодо якої вони були вчинені.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у частині першій статті 173-2 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Нормами зазначеного закону визначено, що психологічним насильством є така форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

При цьому, важливо розрізняти поняття «сварка», «конфлікт», «насильство». Системний аналіз чинного національного та міжнародного законодавства свідчить про те, що домашнє насильство істотно відрізняться від звичайних конфліктних відносин, оскільки має певні ознаки та характеризується тим, що особа яка застосовує домашнє насильство, маючи значну перевагу в своїх можливостях, діє умисно з наміром досягти бажаного результату, який полягає у заподіянні шкоди потерпілому шляхом порушення його прав і свобод.

Водночас під конфліктом необхідно розуміти такий стан взаємовідносин, який характеризується наявністю зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями; ситуація, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію несумісну з інтересами іншої сторони.

Таким чином, самі по собі нецензурні висловлювання під час сварки, не формують собою домашнє насильство та утворюють склад адміністративного правопорушення лише у тому випадку, коли такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди її психічному здоров`ю.

У даному випадку конфлікт між ОСОБА_1 та його колишньою дружиною і тещею, на переконання суду, не є підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, адже в матеріалах справи відсутні дані про те, що діями ОСОБА_1 була завдана шкода психічному здоров`ю ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Відповідно до положень КУпАП, справа має розглядатися в межах обвинувачення, що міститься в протоколі про адміністративне правопорушення, встановлення інших обставин правопорушення, за межами обвинувачення, порушує право на захист від конкретного адміністративного обвинувачення.

Наявні в матеріалах справи письмові докази є явно недостатніми для визнання винуватості ОСОБА_1 у вчиненні домашнього насильства психологічного характеру в розумінні вимог статті 173-2 КУпАП та статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Будь-яких доказів неправомірних дій ОСОБА_1 , що завдали шкоди психічному здоров`ю ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , матеріали справи не містять, сам по собі факт певної конфліктної ситуації між ними, суперечки та розмови на підвищених тонах, навіть з елементами нецензурної лексики, не свідчить про вчинення саме домашнього насильства.

Слід зазначити, що в ході з`ясування обставин конфлікту працівники поліції по приїзду за викликом беззаперечно не встановили хто саме був ініціатором конфліктної ситуації та міг вчинити домашнє насильство, при цьому склали протоколи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП щодо всіх учасників конфлікту ( ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 ) та винесли термінові заборонні приписи відносно них.

Відповідно до статті 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи викладене, суддя дійшла висновку про те, що матеріали справи не містять належних та достатніх доказів, які б вказували на вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства психологічного характеру відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , та відповідно свідчили про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 КУпАП.

У відповідності до пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, вважаю за необхідне провадження в справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 247 ч. 1 п. 1, 283, 284 КУпАП, суддя -

постановила:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена через Крижопільський районний суд Вінницької області до Вінницького апеляційного суду протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя: