Справа № 467/917/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.07.2025 року суддя Арбузинського районного суду Миколаївської області Явіца І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Арбузинка справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ; відомості про місце роботи і сімейний стан відсутні; відомості про притягнення до адміністративної відповідальності відсутні,

за ч. 1 ст. 130, ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

02 липня 2025 року о 15 год. 43 хв. в с-щі Арбузинка по пров. Новокрасненський ОСОБА_1 керував мотоциклом «Альфа», без номерного знаку, в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» ПДР України, внаслідок чого вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

02 липня 2025 року о 15 год. 43 хв. в с-щі Арбузинка по пров. Новокрасненський ОСОБА_1 повторно, будучи притягнутим до адміністративної відповідальності постановою від 04 грудня 2024 року за ч. 4 ст. 126 КУпАП, керував мотоциклом «Альфа», без номерного знаку, не маючи права керування транспортними засобами. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.1а ПДР України, тим самим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Постановою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 24 липня 2025 року справи про адміністративні правопорушення № 467/917/25 та № 467/918/25 об`єднані в одне провадження із присвоєнням єдиного номера № 467/917/25 (провадження № 3/467/391/25).

ОСОБА_1 в судове засідання викликався двічі шляхом направлення судової повістки за вказаною у протоколі адресою.

Проте, до він суду не прибув, причин неявки не повідомляв, заяв і клопотань, у тому числі й про відкладення судового засідання, не заявляв.

Разом із цим, згідно із положеннями ст. 268 КУпАП присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, при розгляді такого роду справи не є обов`язковою, ураховуючи, що судом ужито усі можливі заходи для повідомлення ОСОБА_1 про це судове засідання.

Про розгляд справи Арбузинським районним судом Миколаївської області ОСОБА_1 знає, бо розписався про це у протоколі.

У той час, як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі і добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (постанова ВС від 15 травня 2019 року у справі № 0870/8014/12).

Звідси суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 , з огляду й на те, що ним уживались визначені законом дії, спрямовані на забезпечення його участі у цьому судовому засіданні.

Суддя, у свою чергу, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, перевіривши наявні матеріали справи у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, прийняв рішення, виходячи з такого.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справі про адміністративне правопорушення, серед іншого, є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

А положення статті 280 КУпАП зобов`язують орган (посадову особу) при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Такі висновки, зокрема, суд має зробити на підставі доказів, як то, будь-яких фактичних даних, які встановлюються, зокрема, й протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків. (ст. 251 КУпАП).

Щодо адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП

Суддею зроблено висновки про учинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, на підставі наступних доказів.

Так, протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 379163 від 02 липня 2025 року підтверджуються обставини щодо часу, місця, способу та, загалом, обставин учинення правопорушення.

Із нього слідує, крім цього, що огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводився за його згодою на місці зупинки за допомогою газоаналізатора «Драгер».

Результат тесту склав 3,35 проміле, про що у справі наявна роздруківка, і шляхом перегляду відеозапису із нагрудної камери поліцейського було установлено, що своєї незгоди ОСОБА_1 із цим показником приладу не виказував.

Такий результат очевидно перевищує показник у 0,2 проміле і однозначно вказує на вміст алкоголю в крові водія поза межами допустимої норми.

Натомість протокол підписав, однак відмовився від надання пояснень відповідно до ст. 63 Конституції України.

У справі наявний акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, а саме: алкотестеру «Драгер» 6820.

Відповідно до направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 02 липня 2025 року, який підписано ОСОБА_1 , останній від проходження медичного огляду в закладі охорони здоров`я відмовився.

Безпосередньо сам протокол відповідає вимогам ст. 256 КУпАП стосовно свого змісту, у той час, як будь-яких даних про допущення істотних порушень прав і свобод особи при його складанні у розпорядженні судді немає, що виключає можливість визнання такого протоколу недопустимим доказом.

А відповідно до п. 2.9а ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Водночас, адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Тому суд вважає правильною кваліфікацію дій ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Тому у ракурсі проаналізованих фактичних обставин справи шляхом встановлення юридично значущих ознак, визначення правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненої дії інкримінованому складу правопорушення, суддя приходить до висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, так як безсумнівно установлено, що він керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Щодо відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП

Суддею зроблено висновки про учинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, на підставі наступних доказів.

Так, протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 379173 від 02 липня 2025 року підтверджуються обставини щодо часу, місця, способу та обставин учинення правопорушення, у тому числі й повторно, за наявності посилання про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Загалом протокол відповідає вимогам ст. 256 КУпАП стосовно свого змісту, у той час, як будь-яких даних про допущення істотних порушень прав і свобод особи при його складанні у розпорядженні судді немає, що виключає можливість визнання такого протоколу недопустимим доказом.

Оскільки дії ОСОБА_1 уповноваженою особою кваліфіковані за ч. 5 ст. 126 КУпАП, як повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою-четвертою цієї статті, то до матеріалів справи додано копію постанови про накладення адміністративного стягнення від 04 грудня 2024 року, згідно якої на ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП і піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 20400,00 грн. на користь держави.

Матеріали справи містять довідку про те, що ОСОБА_1 посвідчення водія не отримував.

Відповідно, кваліфікацію дій ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 126 КУпАП суд вважає правильною.

А долучений до протоколу відеозапис із нагрудної камери поліцейського підтверджує факт складання протоколу про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст.ст. 254-256 КУпАП.

З огляду на викладене, у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, так як він, будучи протягом року притягнутим до відповідальності за ч. 4 ст. 126 цього ж Кодексу, повторно протягом року керував транспортним засобом, не маючи права керування.

Тому у ракурсі установлених фактичних обставин справи шляхом встановлення юридично значущих ознак, визначення правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненої дії інкримінованому складу правопорушення, суд приходить до висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Водночас, докази, на підставі яких суд зробив такі висновки, є належними, оскільки вони прямо і непрямо підтверджують існування/відсутність обставин, що підлягають доказуванню у цьому провадженні і мають для нього значення, а так само і допустимими, так як підстав вважати, що вони отримані з порушенням встановленого законом порядку немає. Принаймні, протилежного судом не установлено та іншими особами не доведено.

Усі докази у сукупності, підтверджують обставини, що підлягають встановленню у цій справі, а саме: що було учинено адміністративне правопорушення і що особа, яка притягається до відповідальності, винна у цьому.

Будь яких інших доказів в ході судового розгляду здобуто не було та суду не надано.

Суд, крім цього, ураховував практику Європейського суду з прав людини,зокрема, його рішення у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» («OHalloran and Francis v. the United Kingdom»)[GC] no. 15809/02 і 25624/02 ECHR 29.06.2007, яким постановлено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Обставин, що виключають адміністративну відповідальність, передбачених ст.ст. 18-20 КУпАП, у цьому провадженні суд не установив.

Враховуючи, що ОСОБА_1 вчинив кілька адміністративних правопорушень, згідно зі ст. 36 КУпАП, стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення відповідно до вимог ст. 33 КУпАП суддя враховує: характер вчиненого правопорушення, зокрема, підвищений ступінь небезпеки при керуванні автомобілем в стані сп`яніння як для самого водія, так і інших осіб, а також, що учиненим правопорушення не було завдано шкоди фізичним чи юридичним особам чи їх майну; особу порушника, зокрема, його молодий вік, наявність даних про його притягнення до відповідальності протягом року; ступінь його вини; відсутність, згідно ст.ст. 34, 35 КУпАП, обставин, які пом`якшують і обтяжують відповідальність, і вважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах санкції ч. 5 ст. 126 КУпАП у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Проте, суд у цій справі не застосовує передбачене санкцією ч. 5 ст. 126 КУпАП оплатне вилучення транспортного засобу, так як матеріали справи не містять відомостей про те, що саме ОСОБА_1 є власником цього транспортного засобу.

На підставі ч. 3 ст. 30 КУпАП до стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами за вчинення нового адміністративного правопорушення суд приєднує невідбуту частину стягнення, призначеного ОСОБА_1 постановою судді Арбузинського районного суду Миколаївської області від 08 липня 2025 року, у виді 5 років позбавлення права керування транспортними засобами.

Станом на день винесення цієї постанови невідбута частина стягнення, призначеного постановою судді від 07 липня 2025 року, становить 4 роки 11 місяців 14 днів.

На підставі ст. 40-1 КУпАП з ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню й судовий збір у розмірі 605,50 грн., розмір якого передбачений ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

З цих мотивів, керуючись ст.ст. 33, 36, 283, 284 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ч. 5 ст. 126 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить 40800 (сорок тисяч вісімсот) грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 5 (п`ять років), без застосування оплатного вилучення транспортного засобу.

На підставі ч. 3 ст. 30 КУпАП до стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, накладеного за вчинення цього правопорушення, приєднати невідбуту частину стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, накладене постановою судді Арбузинського районного суду Миколаївської області від 08 липня 2025 року, строком 4 роки 11 місяців 14 днів і остаточно позбавити ОСОБА_1 права керування транспортними засобами на строку 9 (дев`ять) років 11 (одинадцять) місяців 14 (чотирнадцять) днів.

Стягнути із ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 50 коп.

Відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення (ч. 1 ст. 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Постанова може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області протягом 10 (десяти) днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на неї.

Строк пред`явлення до виконання три місяці з дня її винесення постанови.

Суддя Ірина Явіца