Провадження №3/760/5179/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.07.2025 м.Київ

Cуддя Солом`янського районного суду міста Києва Кравченко Я.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Києві матеріал про адміністративне правопорушення, який надійшов з Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, паспорт номер НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше притягувався до адміністративної відповідальності: 08.04.2025 року Святошинським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 126 КУпАП України,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , будучи особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП, на шлях виправлення не став та належних висновків для себе не зробив, та знову вчинив аналогічне правопорушення за наступних обставин.

Так, 19.05.2025 року близько 23 год. 15 хв. на площі Петра Кривоноса, 1 А, що у м. Києві, водій ОСОБА_1 керував т.з. не маючи посвідчення водія відповідної категорії. Правопорушення вчинено повторно протягом року. Притягувався до відповідальності Святошинським районним судом м. Києва, справа №759/5823/25 від 08.04.2025 року.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.1.а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 5 ст. 126 КУпАП.

В судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 вину не визнав. Подав до суду письмові заперечення, які зводяться до порушень при складенні протоколу про адміністративне правопорушення та відсутності складу адміністративного правопорушення в його діях.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 за №335843 від 20.05.2025 (а.с. 1), постанову Святошинського районного суду м. Києва від 08.04.2025 а.с. 4-5, відеозапис з нагрудної БК 473831, суд дійшов до наступного.

Відповідно до п. 2.1.а. ПДР, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Разом з тим, ч. 2 ст. 126 КУпАП передбачено, що керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 5 ст. 126 КУпАП, повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Згідно вимог ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, статтею 53цього Закону передбачено, що юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.

Відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього рухуводієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке, з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», є частиною національного законодавства, зазначив, що будь - яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

На підтвердження вини ОСОБА_1 щодо вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, суду надано протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №335843 від 20.05.2025, довідку, копію постанови серії ЕПР1 №255902 від 25.02.2025, копію постанови серії ЕПР1 №314805 від 29.04.2025, постанову Святошинського районного суду м. Києва від 08.04.2025.

Судом також досліджено відеозапис події адміністративного правопорушення приєднаний до матеріалів справи, який повністю підтверджує дату, час, обставини вчинення адміністративного правопорушення та факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, без посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Повторність вчинення ОСОБА_1 правопорушення протягом року підтверджується постановою Святошинського районного суду м. Києва від 08.04.2025, якою останнього визнано винуватим за ч. 2 ст. 126 КУпАП України та застосовано до нього засіб впливу, передбачений ст. 24-1 КУпАП у виді попередження.

В той же час, доказів, які могли б свідчити про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП суду не надано.

Відтак, суд дійшов висновку про доведеність порушення водієм ОСОБА_1 п. 2.1.а ПДР та наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Статтею 33 КУпАП передбачено, що при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Згідно ст. 34 КУпАП обставин, що пом`якшують відповідальність за вчинення адміністративного правопорушення, судом не встановлено.

Згідно ст. 35 КУпАП обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, судом не встановлено.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, суд дійшов висновку про необхідність накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення в межах санкції ч. 5 ст. 126 КУпАП у виді штрафу у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 грн. (сорок тисяч вісімсот гривень) з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 років, без оплатного вилучення транспортного засобу.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

За таких обставин, відповідно до ст. 40-1 КУпАП та ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суд вважає необхідним стягнути із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

Керуючись ст.ст. 33-35, 40-1, 126, 221, 283-284, 287-291 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Накласти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 грн. (сорок тисяч вісімсот гривень) з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 років, без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір в дохід держави в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через 15-ть днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніше як через 15-ть днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України.

Документ, що підтверджує сплату штрафу, або його копія не пізніше трьох робочих днів після закінчення вказаного строку, повинна бути надіслана правопорушником до суду, який виніс постанову про накладення цього штрафу.

У разі несплати правопорушником штрафу у вищевказаний строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в поряду, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постановив про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу зазначений у постанові про стягнення штрафу.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з моменту винесення до Київського апеляційного суду через Солом`янський районний суд міста Києва.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Я.В. Кравченко