ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1936/25 Справа № 192/1243/25 Суддя у 1-й інстанції - Щербина Н. О. Суддя у 2-й інстанції - Руденко В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2025 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Руденко В.В., за участю секретаря судового засідання - Левковської А.В., захисника Сидоренка В.В. (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу захисника Сидоренка Володимира Вікторовича, подану в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,-

на постанову судді Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 17 червня 2025 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі-КУпАП), -

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 17 червня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн. на користь держави з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605 грн. 60 коп.

У постанові суду зазначено, що 11 травня 2025 року о 06 годині 25 хвилин на 440 км автодороги Н-08 Бориспіль - Дніпро - Запоріжжя на території Дніпровського (Солонянського) району Дніпропетровської області ОСОБА_1 керував автомобілем марки «ЗАЗ 110307 ЗНГ», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (стійкий запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, почервоніння очей). Від проходження огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного приладу «Drager Alcotest» або у встановленому законом порядку у закладі охорони здоров`я категорично відмовився, що зафіксовано за допомогою нагрудної відеокамери поліцейського № 797630. Своїми діями ОСОБА_1 порушив пункт 2.5 ПДР України, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник порушує питання про скасування постанови судді, як такої, що прийнята при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, а тому висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Посилається на те, що судом першої інстанції було порушено право ОСОБА_1 на захист та не допущено захисника до судового засідання, яке відбулось 17 червня 2025 року, проігнорувавши клопотання захисту про проведення всіх судових засідань по справі в режимі відеоконференції.

Зазначивши у постанові, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, суд першої інстанції не врахував, що доказів того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом матеріали справи не містять. Вказує, що на відео, яке мається в матеріалах справи, ОСОБА_1 з самого початку відео сидить в приміщенні та спілкується з поліцейськими.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення час керування транспортним засобом - 06:25 година.

Відео з нагрудного реєстратора поліцейського починається о 06:33:16 годині, ОСОБА_2 , знаходиться в приміщенні. На відео не зафіксовано жодного транспортного засобу, не зафіксовано його руху, керування транспортним засобом ОСОБА_2 , зупинку транспортного засобу, першочергове спілкування поліцейського з водієм, в якому він повинен встановити факт керування транспортним засобом, повідомити про причину зупинки транспортного засобу, відповідно до ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію», встановити ознаки алкогольного сп`яніння. А також, не зафіксовано складання поліцейськими в присутності ОСОБА_2 протоколу про адміністративні правопорушення, роз`яснення йому його прав, в тому числі права на правову допомогу.

Відео починається о 06:33:16 годині та закінчується о 06:36:26 годині.

Тобто суддя першої інстанції, вважає, що за 3 хвилини та 10 секунд поліцейськими були вчиненні всі необхідні процедурні дії для складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Крім того захисник зазначає, що до матеріалів справи надано не повний відеозапис, який містить втручання сторонніх осіб. Якщо із відеозапису з нагрудної камери працівників патрульної поліції, що здійснюють оформлення адміністративного правопорушення, вбачається, що він є не безперервним та постійно переривається, то його не можна вважати належним та допустимим доказом по справі. Тобто, відеореєстратор поліцейського повинен бути ввімкнений від самого початку контакту з особою до закінчення складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно цієї особи. Зазначене викладене також в постанові Верховного Суду від 18.07.2019 по справі № 216/5226/16-а.

На відео не зафіксовано, що працівники поліції повідомляють ОСОБА_1 про законну причину зупинки транспортного засобу. Отже в даному випадку працівниками поліції належним чином не задокументовано і не долучено до матеріалів справи допустимих і достатніх доказів на підтвердження законності зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 згідно з ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію".

Враховуючи наведене захисник прийшов до висновку, що ОСОБА_1 , який не керував транспортним засобом, не міг бути зупинений поліцейськими, а тому складений відносно нього протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП не можна вважати допустимим доказом.

Адвокат вказує, що із відеозапису подій за участі ОСОБА_1 не вбачається, яким саме чином працівник поліції встановив наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння. Працівниками поліції не була встановлена поведінка ОСОБА_1 , що не відповідає обстановці. ОСОБА_1 адекватно реагував на питання працівників поліції, його розмова є логічною, спокійною, відповідає характеру подій. Будь-яких проявів неадекватної поведінки він не припустився. На відеозаписі не вбачається взагалі, що поліцейський встановлював дані ознаки, що викликає обґрунтовані сумніви про те, що ці ознаки сп`яніння були не надумані. Варто наголосити на тому, що припущення поліцейського про ознаки наркотичного чи алкогольного сп`яніння, які поліцейський вбачає в особі, яка керує транспортним засобом, повинні бути обґрунтованими. Описані в Інструкції ознаки наркотичного чи іншого сп`яніння водія повинні бути очевидними, а не удаваними.

З даного приводу, розглядаючи справу, Іваничівський районний суд Волинської області у своїй постанові від 03.07.2024 (справа № 156/482/24) звернув увагу на те, що у ході провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою ст. 130 КУпАП підлягає доведенню не лише факт керування особою транспортним засобом, а й наявність ознак сп`яніння. Крім того, має бути встановлено факт роз`яснення прав особи, а також виявлення та фіксація ознак сп`яніння, а не формальне припущення наявності у особи цих ознак.

Зазначає, що поліцейські не відбирали у ОСОБА_1 письмову розписку, в якій він надав свої зобов`язання не сідати за кермо транспортного засобу в день складання на нього протоколу про адміністративне правопорушення; його не було відсторонено від керування автомобілем, що на думку захисника, також вказує на порушення порядку проведення огляду на стан сп`яніння водія, передбаченого ст. 266 КУпАП .Зазначена правова позиція висловлена Дніпровським апеляційним судом в постанові від 04 квітня 2024 року по справі №233/7584/23 (провадження № 33/803/838/24).

Крім того, на відеозаписі можна бачити, що поліцейським відомо про те, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем. Тобто поліцейські, знаючи те, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, не викликали Військову службу правопорядку, чим порушили вимоги ст. 266-1 КУпАП, а суд першої інстанції, ухвалюючи постанову, проігнорував положення норми ст. 266-1 КУпАП. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Івано-Франківського апеляційного суду віл 24 січня 2025 року по справі № 351/1403/24.

Також захисник посилається на те, що працівниками поліції було порушено процедуру огляду водія на стан алкогольного сп`яніння, оскільки поліцейським не було озвучено чіткої пропозиції пройти огляд на стан сп`яніння на місці, а ОСОБА_1 не було оголошено чіткої відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці. Після отримання відмови від проходження огляду на місці, поліцейський мав би лише запропонувати ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі. Враховуючи, що протокол складався на місці події, працівники поліції, повинні були направити ОСОБА_1 на проходження огляду в закладі охорони здоров`я, що ними зроблено не було.

При цьому адвокат уважає, що судом повинно оцінюватися критично наявне в матеріалах справи письмове направлення на проходження даного огляду з тих підстав, що з оглянутого відеозапису не вбачається, що воно було запропоновано та вручено ОСОБА_1 до складання протоколу про адміністративне правопорушення.

У відповідності до відео з нагрудних камер поліцейських вбачається грубе зловживання працівником поліції свої посадових обов`язків, що відобразилося обмеженням права ОСОБА_1 на отримання правової допомоги для захисту своїх прав. Вказане свідчить про порушення поліцейськими нормативно-правових актів, а також порушення прав людини, що гарантовані Конституцією України, в якій пріоритетними є права людини та верховенство права, отож поліцейський допустив порушення закону. Вказане свідчить про порушення працівником поліції порядку притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Вважає, що суд першої інстанції не звернув увагу на перелічені порушення, допущені працівником поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення; не допущено захисника до участі в розгляді справи 17.06.2025 в режимі відеоконференції; всі подані стороною захисту клопотання були залишені без задоволення.

На підставі наведеного, захисник просить постанову Солоняснького районного суду Дніпропетровської області від 17.06.2025 скасувати, винести нову, якою провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

В судове засідання апеляційної інстанції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату та час судового розгляду, але захисник вважав за можливе розглянути справу за відсутності свого підзахисного, а отже неявка ОСОБА_1 , відповідно до приписів ч.6 ст.294 КУпАП, не перешкоджає апеляційному розгляду.

Під час перегляду справи судом апеляційної інстанції захисник Сидоренко В.В. підтримав доводи поданої ним апеляційної скарги та наполягав на її задоволенні, просив постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу та події адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Вислухавши пояснення захисника, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями ст.ст.245,252,280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому положеннями статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно вимог ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Апеляційний суд вважає, що наведених вимог закону місцевим судом дотримано у повному обсязі.

Як убачається з оскаржуваної постанови місцевий суд в повному обсязі виконав вимоги ст.280 КУпАП, всебічно дослідив матеріали справи та обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, пославшись у своїй постанові на досліджені під час судового розгляду належні та допустимі докази, зокрема на: протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 326858 від 11.05.2025, відеозапис з нагрудної відеокамери поліцейського № 797630.

Вказані докази були перевірені та досліджені під час апеляційного перегляду справи.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №326858 від 11.05.2025, складеного у відношенні ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.1), 11.05.2025 о 06 годині 25 хвилин на 440 км автодороги Н-08 Бориспіль - Дніпро - Запоріжжя, ОСОБА_1 керував транспортним засобом ЗАЗ 110307 ЗНГ, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: стійкий запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, почервоніння очей. На вимогу поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку за допомогою газоаналізатора Драгер 6810 на місці зупинки транспортного засобу або у медичному закладі водій ОСОБА_1 категорично відмовився під запис поліцейської відеокамери № 797630, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що передбачені відповідальність за ч. 1 ст.130 КУпАП.

Свідки не залучалися.

Вказано, що тимчасово вилучено посвідчення водія серії НОМЕР_2 та видано тимчасовий дозвіл на право керувати транспортним засобом серії НОМЕР_3 .

Особі, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, та повідомлено місце та час розгляду справи, однак водій ОСОБА_1 відмовився від підпису у протоколі та від дачі пояснень.

Згідно направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, 11.05.2025 о 06.35 годин водія ОСОБА_1 направлено до закладу охорони здоров`я - Центр лікування залежностей КП "ОМПЦЛЗ" ДОР для проходження медичного огляду на перебування у стані алкогольного сп`яніння у зв`язку з виявленими у нього ознаками, а саме: почервоніння очей, запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода. Однак водій ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду (а.с.2).

Згідно Акту огляд на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, водій ОСОБА_1 від проведення огляду на перебування у стані алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестеру Драгер 6810 відмовився під запис на службову відеокамеру № 797630 (а.с.3).

Відповідно до рапорту інспектора СРПП ВП №18 ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області, 11.05.2025 під час несення служби на блокпосту 44 км автодороги Бориспіль-Запоріжжя, поліцейськими було зупинено транспортний засіб ЗАЗ 110307 ЗНГ д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 , який керував автомобілем з явними ознаками алкогольного сп`яніння а саме: стійкий запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, почервоніння очей. На вимогу поліцейського пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння водій категорично відмовився. Подію зафіксовано на бодікамеру № 797630. Стосовно водія ОСОБА_1 складено протокол про адміністративну відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП серії ЕПР1 № 326858 (а.с.4).

Відповідно до ч.1 ст.40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Працівниками поліції долучено до матеріалів справи один диск, на якому наявний відеозапис на відеофайлі під назвою «export-fwsseБеликов».

Video ID: 309a3452a27335f604b2f8b2479f2923

Початок запису: 11.05.2025, 06:33:16

Кінець: 11.05.2025, 06:36:20

Записано: 0108514 ( ОСОБА_3 )

ID реєстратора: 797630

На відезапису зафіксовано, що працівник поліції представився, повідомив, що на автодорозі Н-08, 440 км було зупинено транспортний засіб.

Працівник поліції до водія, як потім буде встановлено ОСОБА_1 : «Чим Ви керували?»

ОСОБА_1 : «Таврія».

Працівник поліції: «Державний номерний автомобіля НОМЕР_1 , так? Водій, представтесь будь ласка»

ОСОБА_1 : « ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

О 06:33:57 годині запису працівник поліції: «Я посадова особи, інспектор поліції СРПП ВП № 1 ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області капітал поліції Віталій Шевченко, пропоную Вам пройти медичний огляд на перебування у стані алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестеру Драгер 6810 на місці зупинки транспортного засобу, або, за Вашим бажанням, у медичному закладі».

ОСОБА_1 о 06:34:13 годині, мовою оригіналу: «Нет».

Працівник поліції: «Ви будете надавати пояснення, знайомитися з матеріалами справи?»

ОСОБА_1 : «Нет».

Працівник поліції: «Все, дякую».

Далі на відеозапису зафіксовано, що працівники поліції роз`яснюють ОСОБА_1 , як дістатися до зупинки транспорту, де його зможуть забрати.

Апеляційний суд вважає, що долучений до матеріалів справи відеозапис з нагрудних камер працівників поліції в цілому відображає усі обставини, які мають значення для повного та об`єктивного розгляду справи про адміністративне правопорушення, та підтверджує факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестеру Драгер, так і у медичному закладі. Дані відеозапису нагрудних камер працівників поліції є належним та допустимим доказом, оскільки вони отримані у встановленому законом порядку та дозволяють повно і всебічно встановити обставини вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Відеозаписами зафіксовані реальні дані, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, оскільки дозволяють встановити психологічне ставлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 до вчиненого правопорушення та додаткові обставини, які прямо вказують на нього, як на правопорушника, який керував транспортним засобом з явними ознаками сп`яніння та відмовився від проходження запропонованого працівниками поліції огляду на стан сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і у медичному закладі.

З огляду на вищенаведене апеляційний суд визнав безпідставними клопотання захисника про витребування оригіналу відеозапису, про виклик поліцейського ОСОБА_3 для надання роз`яснень та про визнання відеоматеріалів по справі недопустимими і недостовірними доказами.

Зміст викладеної у протоколі про адміністративне правопорушення інформації, рапорт працівника поліції та відеозапис з нагрудних камер працівників поліції спростовують твердження сторони захисту про те, що матеріали справи не містять доказів керування останнім транспортним засобом.

Так, відповідно до долученого до матеріалів справи відеозапису з нагрудних камер працівників поліції, під час спілкування з інспектором водій ОСОБА_1 не тільки не заперечував факт керування транспортним засобом, а й підтвердив його, вказавши, що керував автомобілем НОМЕР_1 . Жодних зауважень про безпідставність вимог працівників поліції щодо проходження огляду на перебування у стані алкогольного сп`яніння, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не зазначала.

Хоча вказаний відеозапис і не містить факту руху транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 та зупинки його працівниками поліції, на що звертає увагу апелянт, але в цілому відображає усі обставини, які мають значення для повного та об`єктивного розгляду справи про адміністративне правопорушення, та підтверджує факт керування водієм ОСОБА_1 транспортним засобом.

Водночас суд апеляційної інстанції враховує той факт, що в поданій апеляційній скарзі сторона захисту не оспорює сам факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а вказує лише на те, що у справі відсутні докази керування останнім транспортним засобом, порушення поліцейськими процедури огляду водія, наявність у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння та про не роз`яснення працівниками поліції йому процесуальних прав.

Згідно загальних положень, що містяться у п.1.1. ПДР України, ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п.2.9 «а», п.2.5 ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п.п.1,2 розділу 1 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі- Інструкція), затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 №1452/735 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 за №1413/27858, ця Інструкція визначає процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), та оформлення результатів такого огляду.

Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

На переконання апеляційного суду, досліджені та покладені в основу рішення суду першої інстанції докази, які були перевірені під час апеляційного розгляду, є належними та допустимими доказами по справі у розумінні ст.251 КУпАП, оскільки складені уповноваженими особами, відповідно до процедури їх збирання та у своїй сукупності дають підстави зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у відмові особи, яка керує транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження в установленому законом порядку огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння при обставинах встановлених постановою судді Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 27 червня 2025 року, чим було порушено вимоги п.2.5 ПДР України, тобто ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

У свою чергу апелянтом в поданій апеляційній скарзі не наведено жодних переконливих аргументів на спростування висновків місцевого суду про наявність належних та допустимих доказів його винуватості у вчиненні вказаного правопорушення.

Посилання в апеляційній скарзі на порушення, допущені працівниками поліції в частині не здійснення в даному випадку безперервного відеозапису руху транспортного засобу, його зупинку інспектором поліції, першочергове спілкування останнього з водієм, повідомлення причини зупинки та складання протоколу про адміністративне правопорушення, на переконання апеляційного суду хоча і є слушними, проте їх не можна вважати істотними, оскільки обставини вчинення адміністративного правопорушення підтверджуються всією сукупністю доказів, досліджених судом під час розгляду даної справи, при цьому на наявному відеозаписі зафіксовано факт повідомлення водієм ОСОБА_1 про те, що він дійсно керував транспортним засобом та факт його відмови від проходження медичного огляду на перебування у стані алкогольного сп`яніння, запропонованого працівниками поліції, як на місці зупинки автомобіля за допомогою алкотестеру Драгер, так і у медичному закладі.

Досліджений судом відеозапис має достатньо високу інформативність, позбавлений упередження і суб`єктивного ставлення, має безсторонній характер, що вимагає від суду ретельного та уважного дослідження вищевказаного доказу у сукупності із іншими доказами по справі. Ознак стороннього втручання у згаданий відеозапис з нагрудних камер працівників поліції судом не виявлено, а стороною захисту не надано доказів зворотнього.

Доводи захисника про те, що наявні відеозаписи не фіксують факту зупинки транспортного засобу, повідомлення водію причини зупинки та складання протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 також відкидаються апеляційним судом як такі, що не є обґрунтовані, оскільки вимогами чинного законодавства не передбачено обов`язкову фіксацію наведених обставин та їх відсутність на відеозаписі не може свідчити про неналежність та недопустимість цього відеозапису, як доказу.

Щодо доводів апелянта про порушення працівниками патрульної поліції вимог закону у зв`язку із не роз`ясненням особі, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , прав під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, апеляційний суд зазначає, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 326858, ОСОБА_1 було роз`яснено його права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, повідомлено про дату, час та місце розгляду справи судом першої інстанції, однак останній відмовився від ознайомлення з процесуальними документами, складеними стосовно нього, отримання їх копії та від підпису у протоколі. Жодних зауважень, клопотань, зокрема і щодо нероз`яснення йому процесуальних прав, ОСОБА_1 не заявляв. Крім того, права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст.268 КУпАП, були відновлені шляхом, зокрема і подання апеляційної скарги та надання їй можливості відстоювати свою позицію в апеляційному суді. Разом з тим, апеляційний суд відзначає, що права, перелічені в ст. 268 КУпАП, передбачають їх використання під час розгляд справи, зокрема користуватися юридичною допомогою адвоката, оскаржити постанову по справі.

Право Бєліков А.Ю. на захист при розгляді справи, як у суді першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду було забезпечено участю його захисника Сидоренка В.В.

За таких обставин, відсутність даних про роз`яснення особі її прав під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, котрий за своєю природою та змістом не є рішенням суб`єкта владних повноважень та не спричиняє зміни прав чи обов`язків особи, не тягне за собою безумовне закриття провадження у справі за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Обставини, які б доводили упередженість або будь-яку зацікавленість працівників поліції у результатах розгляду справи або притягненні особи до адміністративної відповідальності судом не встановлено та стороною захисту надано не було.

Також не було надано апелянтом і доказів порушення судом першої інстанції вимог ст. 279 КУпАП.

Доводи ж апелянта щодо відсутності підстав для зупинки автомобіля його підзахисного не можуть бути прийняті до уваги, оскільки підстави для зупинки транспортного засобу або відсутність таких підстав не спростовують факту відмови водія ОСОБА_1 від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу та в закладі охорони здоров`я, тобто порушення водієм п.2.5 ПДР, що утворює самостійний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та має наслідком притягнення особи до адміністративної відповідальності з накладенням стягнення, встановленого санкцією даної норми закону. Правомірність дій поліцейських щодо зупинки транспортного засобу не знаходиться у причинному зв`язку з обов`язком водія транспортного засобу пройти відповідний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Оспорювання в апеляційній скарзі наявності встановлених поліцейськими у водія ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, як на підставу для закриття провадження у справі, є безпідставним, оскільки його було притягнуто за відмову від проходження огляду на стан такого сп`яніння, у встановленому законом порядку, а не за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Законодавство про адміністративне правопорушення не передбачає можливості оспорювання водієм встановлених уповноваженою особою ознак алкогольного сп`яніння, внаслідок чого заперечення апелянтом таких ознак у ОСОБА_1 , як на окрему підставу для скасування постанови судді та закриття провадження у справі є невмотивованими.

Аналізуючи твердження апелянта про порушення працівниками поліції процедури проведення огляду водія на стан сп`яніння, яка передбачена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських засобів, що знижують увагу та швидкість реакції, апеляційний суд зазначає таке.

Згідно санкцією ч.1 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно вимог ч.ч.2, 3 ст. 266 КУпАП, огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Згідно п.6, 7 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 №1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби);

- лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я).

Відповідно до п.3,6,8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, огляд водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність);

- лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Як убачається з долученого до матеріалів справи відеозапису з нагрудної камери працівника поліції, о 06:33:57 годині працівник поліції запропонував водію ОСОБА_1 , який як він сам підтвердив керував автомобілем ВАЗ 110307 д.н.з. НОМЕР_1 , пройти огляд на перебування у стані алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатра Драгер 6810, або у медичному закладі. На що водій ОСОБА_1 о 06:34:13 годині відмовився. Відмову особи, яка притягається до адміністративної відповідальності від проходження запропонованого огляду зафіксовано на нагрудні відеокамеру інспектора поліції №797630.

Враховуючи, що ОСОБА_1 відмовився від проходження запропонованого огляду на перебування у стані алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і у медичному закладі, працівниками поліції було складено протокол про адміністративне правопорушення щодо нього за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Порушень порядку проходження огляду водія на перебування у стані сп`яніння, встановленого Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, працівниками поліції допущено не було.

Стосовно доводів захисника, викладених в апеляційній скарзі про те, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння мав бути проведений за участі працівників військової служби правопорядку, суд відхиляє їх як такі, що ґрунтуються на помилковому розумінні норм права.

Відповідно до частин 1-3 статті 266-1 КУпАП, військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів, а також військовослужбовці Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.

Огляд військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром (начальником) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу), іншого утвореного відповідно до законів України військового формування, а також правоохоронного органу спеціального призначення, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.

Тобто проведення огляду військовослужбовців на стан алкогольного сп`яніння у порядку статті 266-1 КУпАП (посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України) передбачений лише у випадку якщо є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення), а також виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин

Відповідно до статті 15 КУпАП за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, санітарних норм, правил полювання, рибальства та охорони рибних запасів, митних правил, вчинення правопорушень, пов`язаних з корупцією, вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, невиконання термінового заборонного припису або неповідомлення про місце свого тимчасового перебування у разі винесення термінового заборонного припису, порушення тиші в громадських місцях, неправомірне використання державного майна, незаконне зберігання спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації, невжиття заходів щодо окремої ухвали суду, ухилення від виконання законних вимог прокурора, порушення законодавства про державну таємницю, порушення порядку обліку, зберігання і використання документів та інших матеріальних носіїв інформації, що містять службову інформацію, зазначені особи несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.

Оскільки протокол серії ЕПР1 № 326858 від 11.05.2025 складений за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо водія ОСОБА_1 , який на момент зупинки керував не військовим автомобілем та не виконував службове завдання, його огляд на стан сп`яніння правомірно проведений за правилами ст. 266 КУпАП.

При цьому, посилання апелянта з цього приводу на певні рішення інших судів є некоректним, оскільки існуюча в Україні система права, зокрема, про адміністративні правопорушення, не передбачає його джерелом, судовий прецедент. Згідно ч.1 ст.36 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом. Отже рішення місцевих чи апеляційних судів, зокрема й ті, на які посилається апелянт, не створюють правових позицій, які б формували єдність судової практики в Україні.

Разом з цим, на переконання апеляційного суду, є некоректними посилання апелянта на правову позицію КАС Верховного Суду, викладену у справі №216/5226/16-а, стосуються правовідносин, що регулюються Кодексом адміністративного судочинства України, а отже є відмінними від правовідносин, які існують у нашій справі та які регулюються нормами КУпАП, зокрема, статтею 251 цього Кодексу.

Твердження апелянта про необхідність критично віднестись до наявного в матеріалах провадження направлення справи направлення на проходження ОСОБА_1 огляду на перебування у стані алкогольного сп`яніння у медичному закладі, оскільки таке направлення не було вручено останньому, на переконання апеляційного суду, не свідчить про порушенням працівниками поліції вимог ст. 266 КУпАП, оскільки такий документ є підставою для проведення огляду в медичному закладі та складається лише у випадку направлення особи до медичного закладу з метою проходження огляд на стан сп`яніння, а оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду як на місці зупинки транспортного засобу, так і у медичному закладі, то у працівників поліції взагалі були відсутні правові підстави для його складання.

Щодо відсутності в матеріалах справи доказів відсторонення ОСОБА_1 від керування, то це спростовується відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції, де зафіксованого, що інспектор вказав ОСОБА_1 , що йому заборонено керування транспортними засобами та пояснив, як дістатися до зупинки, де його зможуть забрати.

Щодо доводів сторони захисту про порушення місцевим судом права ОСОБА_1 на захист у зв`язку із проведенням 17 червня 2025 року судового засідання за відсутності захисника, апеляційний суд зауважує, що судове засідання по адміністративній справі щодо ОСОБА_1 03 червня 2025 року проводилось за участю його захисника, який приймав участь у розгляді справи в режимі відеоконференції, висловив свою думку з приводу притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП та заявлених стороною захисту клопотань; через систему «Електронний суд» надав суду письмові пояснення та клопотання, які судом досліджені та вирішені; а також враховуючи перебіг строків, передбачених вимогами ст.38 КУпАП, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про доцільність провести судовий розгляд справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та його захисника. Крім того, права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст.268 КУпАП, були відновлені шляхом подання апеляційної скарги та надання йому можливості відстоювати свою позицію в апеляційному суді. Твердження захисника, що 17 червня 2025 суд першої інстанції умисно не допустив захисника до участі у судовому засіданні, проігнорувавши його клопотання про проведення усіх судових засідань по справі в режимі відеоконференції, не підтверджено жодним доказом.

Таким чином, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, дотримуючись принципу неупередженості та об`єктивності, з дотриманням вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, дав належну оцінку наявним у справі доказам у їх сукупності та дійшов обґрунтованих висновків про доведеність вини ОСОБА_1 «поза будь-яким розумним сумнівом» у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому підстав для закриття провадження у справі, визначених п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, на чому наполягає апелянт, суд апеляційної інстанції не вбачає.

Відповідно до положень ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

У справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року ЄСПЛ у складі його Великої Палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Апеляційний суд вважає, що суддею місцевого суду при постановленні рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та при накладенні на винну особу адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, у повній мірі враховані загальні принципи та правила накладення стягнення, передбачені ст.23 та ст.ст.33-35 КУпАП, а також враховано підвищений рівень суспільної небезпеки скоєного винною особою адміністративного правопорушення.

Аналізую клопотання захисника про застосування до ОСОБА_1 аналогії закону ст.69 КК України і не призначати йому додаткове покарання у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом на один рік, апеляційний суд вважає його таким, що не ґрунтується на вимогах закону.

Аналогія закону - це спосіб подолання прогалин у праві, коли відсутня конкретна норма для регулювання певних суспільних відносин, але є інша норма, яка регулює подібні відносини. Іншими словами, якщо конкретна ситуація не врегульована законом, але є схожа, то застосовується закон, що регулює цю схожу ситуацію.

Натомість санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, тобто, є безальтернативним видом стягнення, тому в даному випадку суд позбавлений права вибору у застосуванні стягнення, передбаченого санкцією цієї статті, оскільки санкцією не передбачено альтернативного застосування стягнення. Таким чином суд першої інстанції, з дотриманням вимог ч.1 ст.130, ст.ст. 33 - 35 КУпАП, обґрунтовано застосував щодо ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на певний строк.

Чинний КУпАП не містить норми, яка надає право суду призначити інший вид стягнення або більш м`яке стягнення ніж передбачено санкцією відповідної статті, отже доводи захисту про необхідність застосувати аналогію закону та призначити ОСОБА_1 більш м`яке стягнення, аніж передбачено законом, відповідно до ст.69 КК України, в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП у виді штрафу без позбавлення права керувати транспортними засобами, є безпідставними та задоволенню не підлягають.

З огляду на викладене відсутні й підстави для задоволення клопотання сторони захисту щодо зупинення провадження у справі до звільнення ОСОБА_1 з військової служби, оскільки чинні положення КУпАП не містять норми, яка б передбачала процесуальну можливість для зупинення провадження у справах про адміністративні правопорушення з наведених захисником підстав на противагу положенням ст.335 КПК України, на яку посилається апелянт та яка регулює порядок зупинення кримінальних проваджень.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які були б підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Підсумовуючи вищенаведене апеляційний суд дійшов висновків, що доводи апеляційної скарги захисника Сидоренка В.В. є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають, а постанова судді Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 17 червня 2025 року є законною, обґрунтованою та належним чином мотивованою, підстав для її зміни або скасування не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Сидоренка Володимира Вікторовича, подану в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову судді Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 17 червня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДЯ ДНІПРОВСЬКОГО

АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ В.В. РУДЕНКО