Справа № 175/66/25
Провадження № 3/175/11/25
ПОСТАНОВА

іменем України

30 липня 2025 року селище Слобожанське Дніпровського

району Дніпропетровської області

Суддя Дніпровського районного суду Дніпропетровської області Шаповалова І.С., розглянувши матеріали, що надійшли з Батальйону патрульної поліції в Краматорськ та Слов`янськ УПП в Донецькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

30.10.2024 р. о 22 год. 17 хв. водій ОСОБА_1 в м.Краматорськ, по вул.Я.Мудрого, біля будинку №32 керував транспортним засобом автомобілем «ЗАЗ Daewoo Lanos», державний номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку із застосуванням технічного приладу алкотестера «Драгер-6820», результат якого після продуття склав 1,83 % проміле алкоголю (тест №1285). Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9а Правил дорожнього руху України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, будучи повідомленим про день та час розгляду справи належним чином. Будь-яких заяв до суду від нього не надходило. Враховуючи викладене, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Овчаренко С.М., подав до суду клопотання про закриття провадження по справі, в якому зазначив, що ОСОБА_1 після проходження огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння заявляв поліції, що не довіряє даному алкотестеру і просив проїхати у медичний заклад і пройти дану процедуру, так як був не згоден з даним висновком і просив у медичному закладі пройти тест на алкоголь, але йому було відмовлено, чим було грубо порушено Розділ 1, п. 7 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Вважає, що відеофіксація велась з порушенням п.п. 5, 6 Розділу ІІ Інструкції № 1026, оскільки включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення. Крім цього, у протоколі не зазначено назви і марки боді-камери (або відеорегістратора) за допомогою якого здійснювалося фіксування окремих обставин події шляхом створення відео-файлів: а також її (його) технічної характеристики та обліковий інвентарний номер. Також в протоколі не міститься запису про те, що відеозапис технічно здійснює фіксування обставин події фрагментарно. Відомості, які записані відеозаписом, мають суттєві розбіжності з протоколом та іншими доказами по справі, що вказує на нікчемність таких доказів по справі. Тому вважає, що вказаний відеозапис не може прийматися до уваги суду в якості належного та допустимого доказу у справі. До протоколу та матеріалів справи не додано сертифікату відповідності відеофіксуючого пристрою, про який зазначено по тексту протоколу. У протоколі не зазначено назви відеофайлів, які містяться в матеріалах справи. Також не зазначено спосіб їх долучення до протоколу (зокрема відсутні відомості про спосіб пакування та опечатування конверту з цифровим носієм відео доказів: спосіб копіювання на цифровий носій інформації з першого джерела інформації, та тощо). Відповідно до супровідного листа до суду не указано які саме додатки додаються до протоколу, чим не зрозуміло які саме докази поліція додає до протоколу. Крім цього, на відео яке було надано поліцією до протоколу, не вбачається, що ОСОБА_1 відповідно до інструкції було запропоновано також пройти медичний огляд у медичному закладі. Тому вважає, що встановлені обставини, ставлять під сумнів достовірність даних, зазначених в протоколі, а тому вони не можуть бути прийняті до уваги як належні та допустимі докази.

Суд, дослідивши надані докази та оцінивши їх у сукупності, вважає повністю доведеною вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 2.9 Постанови Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року «Про Правила дорожнього руху», водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №982954 від 30.10.2024 року, в якому зафіксований факт порушення ОСОБА_1 п. 2.9а Правил дорожнього руху України;

- роздруківкою результат приладу алкотестера «Драгер-6820» №1285 від 30.10.2024 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1 30.10.2024 р. о 23 год. 22 хв. пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Alkotest 6820», результат тестування 1,83% проміле алкоголю. Зазначена роздруківка містить підпис ОСОБА_1 , що свідчить про його ознайомлення з результатом тестування;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, з якого вбачається, що огляд ОСОБА_1 проведено в зв`язку з виявленням ознак алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, хитка хода. Огляд проведено за допомогою алкотестера «Драгер-6820». Результат огляду на стан алкогольного сп`яніння позитивна 1,83 % проміле алкоголю. Зазначений акт містить підпис ОСОБА_1 , що свідчить про його ознайомлення з результатом тестування. З результатом огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 згоден, про що поставив свій підпис;

- відеозаписом, який міститься в матеріалах справи, на якому зафіксований факт продуття ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу газоаналізатора алкотестер «Драгер-6820», результат якого після продуття склав 1,83 % проміле алкоголю, та іншими доказами у справі.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За приписами ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Зазначені докази суд вважає належними та допустимими, виходячи з наступного.

Перевіривши відеозапис адміністративного правопорушення, суд вважає, що він надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку осіб, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення. Отриманий відеозапис у встановленому законом порядку і здійснений працівником поліції за допомогою наявних в нього технічних засобів. Той факт, що відеозапис переривається, не є порушенням, оскільки в ньому чітко простежується хід подій.

Доводи захисту з приводу відсутності найменування технічного засобу, на який було зафіксоване правопорушення, в протоколі про адміністративне правопорушення, спростовуються матеріалами справи, в яких чітко зазначено що правопорушення було зафіксоване на Motorola VB400 №472674, тому вони не заслуговують на увагу.

Твердження захисника про недопустимість та не відповідність відеозапису з бодікамер, у зв`язку з відсутню цифрового підпису, є безпідставними. Норми КУпАП, за якими проводиться розгляд протоколів про адміністративне правопорушення за даною категорією справ, не містять вимог щодо процедури оформлення відеозаписів поліцейськими.

Щодо доводів захисту про відсутність в матеріалах справи сертифікату відповідності та свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, суд зазначає, що їх долучення до матеріалів не передбачено, а надані вони можуть бути лише за вимогою особи.

Враховуючи викладене, підстав для визнання результатів огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів не вбачається. Такими, що не ґрунтуються на законі, є доводи захисника з приводу того, що працівники поліції не запропонували ОСОБА_1 пройти огляд у медичному закладі.

Доводи захисника з приводу того, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, спростовуються відеозаписом з бодікамери робітника поліції, з якої вбачається що ОСОБА_1 знаходився за кермом автомобіля, після зупинки транспортного засобу співробітниками поліції він вийшов з автомобіля, перебуваючи на місці водія.

Слід наголосити, що відповідно до відеоматеріалів долучених до справи, ОСОБА_1 були роз`ясненні права передбачені ст. 268 КУпАП та 63 Конституції України робітниками поліції при складені протоколу.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 1.3 ПДР України зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Даних, які б спростовували докази вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, суду не представлено.

На переконання суду сукупності наявних в матеріалах справи доказів достатньо для доведення поза розумним сумнівом винуватості ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

ЄСПЛ вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 33 КпАП України, при накладенні стягнення за правопорушення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Досліджені матеріали справи та відеозапис, є інформативним і не вказують на упередженість чи суб`єктивне ставлення працівників поліції, ними були роз`яснені права особі, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Суддею не встановлено недотримання працівниками поліції вимог КУпАП при складенні протоколу про адміністративне правопорушення та правильно оцінено кожен наведений доказ за своїм внутрішнім переконанням, їх належність, допустимість та достовірність. Сукупність доказів є достатніми, щоб дійти висновку щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за порушення ним п. 2.9а ПДР України.

Отже, з огляду на характер вчиненого адміністративного правопорушення, особу ОСОБА_1 , ступінь його вини за адміністративне правопорушення, вважаю, що на ОСОБА_1 необхідно накласти адміністративне стягнення, визначене санкцією за ч.1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, та без оплатного вилучення транспортного засобу.

Крім того, згідно ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку покладено таке стягнення.

Отже, відповідно до вимог п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», з особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 605,60 грн.

Керуючись ст. ст. 33, 221, 283, ч.1 130 КпАП України, Законом України «Про судовий збір», суд, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на правопорушника адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 17 000,00 грн (сімнадцять тисяч гривень 00 копійок), з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

Штраф необхідно сплатити за реквізитами: Отримувач ГУК у Дніпр-кій області/ Дн-ка обл, Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37988155, Банк отримувача Казначейство України (ЕАП), Рахунок отримувача UA0004001, Код класифікації доходів бюджету - 21081300, Найменування коду класифікації доходів бюджету - Адміністративні штрафи у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605,60 (шістсот п`ять гривень 60 копійок), який необхідно сплатити за реквізитами: Отримувач коштів - ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, Код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37993783, Банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), Рахунок отримувача - UА0026001, Код класифікації доходів бюджету - 22030106.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом десяти днів з дня складення постанови.

Роз`яснити правопорушнику, що у разі несплати штрафу через п`ятнадцять днів з дня вручення йому копії постанови, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.

Суддя І. С. Шаповалова