Справа № 709/1081/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2025 року с-ще Чорнобай

Суддя Чорнобаївського районного суду Черкаської області Чубай В.В., розглянувши адміністративні матеріали, що надійшли від ВПД № 2 Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, раніше не притягався до адміністративної відповідальності, РНОКПП НОМЕР_1 ,

за ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП),

в с т а н о в и в:

До Чорнобаївського районного суду Черкаської області надійшли адміністративні матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за

ст. 185 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 14 червня

2025 року серії ВАД № 438836 ОСОБА_1 14 червня 2025 року о 13:20 у с-щі Чорнобай по вул. Центральній 90, чинив злісну непокору законним вимогам поліцейських при виявленні факту перебування в розшуку відділом № 1 РТЦК, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП.

У судове засідання 04 липня 2025 року ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся шляхом надсилання повістки за адресою, вказаною у протоколі про адміністративне правопорушення, однак відомості про її вручення відсутні. Крім того, викликався до суду шляхом розміщення оголошення на офіційному вебсайті судової влади України.

Постановою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 04 липня

2025 року ОСОБА_1 піддано приводу у судове засідання 15 липня 2025 року, який працівниками поліції не виконано без повідомлення причин невиконання.

15 липня 2025 року судове засідання відкладено, ОСОБА_1 викликано повторно. Крім того, винесено постанову Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 15 липня 2025 року про повторний привід.

Від захисника ОСОБА_1 адвоката Корнєєва Є.Л. надійшло клопотання про закриття провадження стосовно його підзахисного, в обґрунтування якого зазначалося, що ані адміністративні матеріали справи, ані надані відеоматеріали не містять жодних доказів вчинення ОСОБА_1 злісної непокори законному розпорядженню та вимогам поліцейських, оскільки як таких розпоряджень з боку поліції при виявленні знаходження останнього в розшуку не було. Хоча на відеозаписі з нагрудної камери поліцейського є епізод коли ОСОБА_1 декілька разів ігнорує вимогу надати поліцейському документи для ідентифікації особи, проте поліцейський при цьому посилається не на знаходження ОСОБА_1 в розшуку, а на воєнний стан в Україні, який дозволяє поліції перевіряти документи. Таким чином ОСОБА_2 не чинив будь-якої злісної непокори законним розпорядженням поліції, оскільки цих розпоряджень не було, як при виявленні, так і після виявлення ОСОБА_2 в розшуку. Крім того, зазначалося, що відповідальність за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, настає у разі невиконання саме законної вимоги поліцейського шляхом злісної непокори, яку слід відрізняти від захисту особою своїх прав. Натомість протокол про адміністративне правопорушення не містить посилання на нормативно-правовий акт, який підтверджує законність вимоги поліцейського, а тому в ньому неповно викладено суть адміністративного правопорушення, внаслідок чого він не може бути покладений в основу розгляду справи. При цьому суд позбавлений можливості вийти за межі протоколу про адміністративне правопорушення. У зв`язку з цим, посилаючись на положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, практику ЄСПЛ, норми Конституції України, положення КУпАП, захисник просив закрити провадження у справі за відсутністю події адміністративного правопорушення за відсутністю події адміністративного правопорушення.

У судовому засіданні 31 липня 2025 року захисник підтримав викладені у письмовому клопотанні доводи. Наголошував, що викладені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини щодо вчинення ОСОБА_1 злісної непокори саме при виявленні в розшуку ТЦК не відповідають дійсності, оскільки на той момент останній вже був затриманий і перебував у кайданках, а тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення. Зазначав також, що його підзахисний не міг на законних підставах перебувати у розшуку ТЦК, оскільки це питання на сьогоднішній день не регламентовано на законодавчому рівні.

ОСОБА_1 підтримав позицію свого захисника, вину заперечив.

Розглянувши адміністративні матеріали, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника, суд дійшов такого висновку.

Згідно зі ст. 185 КУпАП злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку - тягне за собою накладення штрафу від восьми до п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до шістдесяти годин, або виправні роботи на строк від одного до двох місяців з відрахуванням двадцяти процентів заробітку, або адміністративний арешт на строк до п`ятнадцяти діб.

Злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків, члена громадських формувань з охорони громадського порядку чи військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку або відмова, виражена в зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок (абз. 2 п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від

26 червня 1992 року № 8).

Вина ОСОБА_1 у вчиненому адміністративному правопорушенні за наведених вище обставин підтверджується дослідженими судом доказами, зокрема:

- протоколом про адміністративне правопорушення від 14 червня 2025 року серії ВАД № 438836 (а.с. 1), де зазначено обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП;

- копією протоколу про адміністративне правопорушення від 14 червня 2025 року серії АПЗ18 № 055282 (а.с. 5), де зазначено про затримання ОСОБА_1 14 червня 2025 року о 13:25 у зв`язку із вчиненням адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, для проведення медичного огляду і складання адміністративних матеріалів;

- відеозаписом з нагрудної камери поліцейського ОСОБА_3 , де зафіксовано як останній вимагає від ОСОБА_1 надати документи для встановлення особи, посилаючись на ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» і запровадження воєнного стану, у відповідь на що ОСОБА_1 демонструє документи іншої особи, а в подальшому починає тікати від поліцейських, які наздоганяють його і затримують.

Таким чином суд вважає, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП, а саме злісну непокору законній вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків.

При цьому суд оцінює критично викладені у клопотанні захисника та озвучені ним у судовому засіданні доводи щодо відсутності події адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП. Зокрема, як вже зазначалося вище, на наявному в адміністративних матеріалах відеозаписі з нагрудної камери поліцейського ОСОБА_3 зафіксовано як ОСОБА_1 на неодноразові наполегливі і чіткі вимоги поліцейського пред`явити документи для ідентифікації його особи спочатку демонструє документи іншої особи, у відповідь на що отримує попередження про кримінальну відповідальність. В подальшому після встановлення його особи на запитання поліцейського ОСОБА_3 «Які Ви надаєте документи, свої чи братові?» не реагує, демонстративно спілкуючись з кимось по телефону. В момент, коли один з поліцейських говорить слово «розшук»

ОСОБА_1 починає тікати від поліцейських, які наздоганяють його і затримують.

Щодо законності вимоги поліцейського пред`явити документи суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» у період дії воєнного стану та/або під час мобілізації (крім цільової) поліцейський має право вимагати в особи чоловічої статі віком від 18 до 60 років пред`явлення нею військово-облікового документа разом з документом, що посвідчує особу, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах.

При цьому відсутність у протоколі про адміністративне правопорушення посилання на вказану вище норму Закону України «Про Національну поліцію», на переконання суду, не свідчить про його невідповідність вимогам ст. 256 КУпАП.

Суд акцентує увагу, що під час дії воєнного стану на території України поліцейські залучені до операції з оборони України, в тому числі шляхом перевірки документів громадян. Таким чином, у поліцейських наявні диспозитивні повноваження на перевірку документів.

Натомість в умовах воєнного стану у ОСОБА_1 не було жодної обґрунтованої причини відмовляти працівникам поліції у їх законних вимогах. Вся процедура демонстрації документу, що посвідчує особу, становила б мінімальний час, та не спричинила б розвитку подальшої ситуації.

З огляду на викладене, працівники поліції діяли в межах наданих повноважень та на законних підставах.

Аналогічна позиція викладена у постанові Черкаського апеляційного суду від

24 червня 2024 року у справі № 711/2257/24.

При вирішенні питання про накладення адміністративного стягнення відповідно до вимог ч. 2 ст. 33КУпАП суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставин, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення згідно з ч. 1 ст. 34 КУпАП, як і обставин, що обтяжують відповідальність згідно з ч. 1

ст. 35 КУпАП, судом не встановлено.

Враховуючи викладене, суд вважає, що ОСОБА_1 підлягає притягненню до адміністративної відповідальності у виді штрафу у розмірі десяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 170,00 (сто сімдесят гривень 00 копійок) гривень.

У зв`язку з винесенням постанови про накладення адміністративного стягнення та на підставі ст. 40-1 КУпАП з ОСОБА_1 необхідно стягнути судовий збір за ставкою 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»), що становить 605,60 (шістсот п`ять гривень 60 копійок) гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 40-1, 185, 221, 280, 283-285 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в:

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі десяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 170,00 (сто сімдесят гривень 00 копійок) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави в особі Державної судової адміністрації України (вул. Липська, 18/5, м. Київ, 01601, ) судовий збір за ставкою 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 (шістсот п`ять гривень 60 копійок) гривень.

Платіжні реквізити для сплати штрафу: отримувач - ГУК у Черк.обл./тг с-ще Чорноб/21081100; код отримувача - 37930566; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача - UA0023761; код платежу - 21081100.

Платіжні реквізити для сплати судового збору: стягувач - Державна судова адміністрація України; отримувач коштів - ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106; код отримувача (код ЄДРПОУ) - 37993783; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО) - 899998; рахунок отримувача - UA0026001; код класифікації доходів бюджету - 22030106.

У разі несплати штрафу не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а у разі оскарження постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення, постанова надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна для стягнення штрафу у подвійному розмірі.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Чорнобаївський районний суд Черкаської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя В.В. Чубай