Єдиний унікальний № 501/2202/25
Провадження № 3/501/632/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2025 року м. Чорноморськ

Чорноморський міський суд Одеської області, суддя Тюмін Ю.О.

Особа, стосовно якої розглядається справа:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Обставини, установлені під час розгляду справи:

29.04.2025 р. о 19:00 годині ОСОБА_1 в с. Малодолинське, вул. Заводська, 52, керував автомобілем AUDI A 4 д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, проведено огляд на стан сп`яніння на місці за допомогою алкотестеру Драгер 6820 результат якого становить 3,19 ‰, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Нормативний акт, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення

«Стаття 130. Керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції -

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, -

тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян»

Мотиви суду:

Притягуваний в судовому засіданні вину не визнав, пояснив, що не був за кермом, їхав з братом ОСОБА_2 , застрягли, брат пішов за допомогою, а він стояв біля авто. Під`їхали працівники поліції, їм пояснив, що не керував транспортним засобом.

Однак, суд критично оцінює показання притягуваного про те, що він не керував транспортним засобом, оскільки ці показання суперечать сукупності доказів, наявних в справі.

Винуватість притягуваного у вчиненні правопорушення підтверджується даними протоколу, в якому зазначено, що притягуваний керував транспортним засобом, роздруківкою результатів тестування на алкоголь свідчить про виявлення у ОСОБА_1 стану алкогольного сп`яніння, результат 3.19 ‰, проведення огляду на стан сп`яніння зафіксовано в Акті огляду на стан сп`яніння, письмовими поясненнями свідка ОСОБА_3 , який пояснив, що 29.04.2025 р. о 19:00 перебував біля будинку 52 по вул. Заводська і став свідком того, як автомобіль AUDI д.н.з. НОМЕР_1 рухався по вул. Заводській, водій не впорався з керуванням, наїхав на перешкоду та застряг, намагався виїхати і їхати далі, коли він підійшов до водія ОСОБА_1 , то побачив, що він у стані алкогольного сп`яніння, не міг розмовляти та вийти з машини, він викликав працівників поліції, і коли під`їхав екіпаж поліції, водій вийшов з автомобіля в його присутності.

Відеозапис, доданий до протоколу про адміністративні правопорушення містить відомості на підтвердження обставин керування транспортним засобом притягуваною в стані алкогольного сп`яніння. Так на відеозаписі зафіксовано, що автомобіль притягуваного стоїть в траві, в салоні автомобіля перебуває притягуваний на місці водія, який в присутності працівників поліції вийшов з автомобіля. Працівником поліції роз`яснено права, на запитання поліцейського притягуваний назвав ПІБ. До працівників поліції підійшов свідок, який пояснив, що він бачив, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, їхав по вулиці і застряг, а він викликав працівників поліції. На запитання поліцейського притягуваний пояснив, що не має посвідчення водія та заперечував перебування за кермом автомобіля. Поліцейським роз`яснено наявність ознак алкогольного сп`яніння та необхідність проходження огляду на місці або у медичному закладі та наслідки відмови. Далі на пропозицію пройти огляд на місці притягуваний погодився. Проведення огляду зафіксовано на відеозаписі, притягуваному роз`яснено порядок проведення огляду після чого його проведено, ОСОБА_1 пройшов огляд із застосуванням алкотестеру Драгер, оголошено його результат, продемонстровано та роз`яснено допустиму норму. Після оголошення результату притягуваний не висловив незгоду з його результатами.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.

Відповідно до п. 2, 3, 4, 6, 8 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого Постановою КМ № 1103 від 17 грудня 2008 р., огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність).

Огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів - у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Відповідно до п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає відповідальність в тому числі і за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння.

Щодо аргументів захисника про те, що при накладенні стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП до особи, яка не отримувала посвідчення водія, не застосовується стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засоби, суд виходить з наступного.

Суд враховує позицію Пленуму Верховного суду від 23.12.2005 р. № 14 (долі Пленум), викладену в абзаці третьому пункту 28 - позбавлення права керувати транспортними засобами можна застосовувати тільки як основне адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 121, ч. 4 ст. 122, ст. 122-2, ч. 3 ст. 123, статтями 124 і 130 КпАП. Можливості накладати на винну особу таке стягнення як додаткове цей Кодекс не надає. Суди не вправі застосовувати його й тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала.

Однак суд зазначає, що роз`яснення, викладені у Пленумі, стосувались норм, які діяли станом на 2005 рік, до Кодексу про адміністративні правопорушення внесено зміни і станом на момент вчинення правопорушення, кодекс містить норму, яка надає можливість накласти стягнення у виді позбавлення керування транспортним засобом на винну особу, яка вже позбавлена такого права, що передбачено ч.3 ст. 30 КУпАП.

Європейський суд у п.21 свого рішення у справі «Надточий проти України» від 15 травня 2008 року ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

З огляду на викладене суд вважає за необхідне, також, застосувати принцип аналогії найбільш близької галузі - кримінального права.

Відповідно до постанови від 04.09.2023 у справі №702/301/20 Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду прийшла до висновку, що особі, яку визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого відповідною частиною статей 286, 286-1 КК, суд може призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами незалежно від того, чи мала така особа на момент вчинення кримінального правопорушення отримане у передбаченому законом порядку посвідчення на право керування транспортними засобами.

Також Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у вказаній постанові зазначила, що підхід щодо неможливості призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами особі, яка не отримувала посвідчення водія на право керування транспортними засобами, не відповідає засаді справедливості та принципу рівності всіх перед законом, а також нівелює попереджувальну мету покарання.

Незважаючи на те, що у вказаній постанові йдеться про додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами за вчинення особою кримінальних правопорушень, правовий висновок, наведений у ній, підлягає застосуванню і у справах про адміністративні правопорушення при вирішенні питання про можливість застосування адміністративного стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, оскільки незалежно від виду правопорушення, чи то воно є кримінальним, чи то адміністративним, у будь-якому разі, йдеться про той самий захід примусу, а саме про позбавлення права керувати транспортними засобами, у зв`язку з вчиненням правопорушення, а також, у будь-якому разі, має бути дотримана засада справедливості та принцип рівності всіх перед законом при застосуванні цього заходу примусу.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами. А тому позбавлення права керувати транспортними засобами має відповідати загальній меті будь-якого стягнення, передбаченого ч. 1 ст. 24 КУпАП.

Санкція ч.1 ст. 130 КУпАП передбачає накладення штрафу на водіїв з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Будь-яких альтернативних видів стягнення санкція вказаної статті не передбачає.

Така ж правова позиція викладена у постанові Одеського апеляційного суду від 24.06.2025 р. у справі № 523/5506/25.

Ст. 30 КУпАП не встановлено обмежень щодо накладення стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, коли воно передбачене у санкції статті особам, які на момент вчинення адміністративного правопорушення не мали права керувати транспортними засобами, такі обмеження стосуються лише осіб, які користуються цими засобами в зв`язку з інвалідністю, за виключенням винятків, серед яких в тому числі є випадок керування в стані алкогольного сп`яніння.

Суб`єкт адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є особа, яка керує транспортним засобом, незалежно від того, чи має вона на це право.

Виходячи із системного аналізу зазначених норм, суд вважає, що правова природа стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами не зводиться виключно до вилучення посвідчення водія та не вичерпується такою дією, а застосовується на певний період, тривалість якого визначається судом відповідно до санкції відповідної статті (частини статі) КУпАП, і полягає у забороні керувати транспортними засобами.

Так, внаслідок порушення особою, незалежно від наявності чи відсутності у неї посвідчення подія, правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту створюється реальна небезпека для життя і здоров`я інших осіб, а тому стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами в окремих випадках є необхідним з метою попередження спричинення такою особою шкоди в майбутньому, а також для дієвого впливу на сприйняття суспільством, у тому числі іншими водіями.

Крім того, дії осіб, які керують транспортними засобами, не маючи достатніх теоретичних і практичних знань та не отримали у передбаченому законом порядку посвідчення водія, становлять підвищену суспільну небезпечність, оскільки вірогідність настання дорожньо-транспортної пригоди у такому випаду є значно вищою, а тому попереджувальна мета додаткового стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами у такому випадку набуває особливого значення

При накладенні стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, керуючись вимогами ч. 2 ст. 33 КУпАП, не враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, ст. 4 Закону України «Про судовий збір», особою, на яку накладено адміністративне стягнення, сплачується судовий збір.

Керуючись ст. ст. 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

постановив:

Накласти на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,0 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

У разі несплати штрафу через п`ятнадцять днів з дня вручення порушнику постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення, відповідно до статті 308 КУпАП, постанову про накладення штрафу надіслати для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби з метою стягнення подвійного розміру штрафу 34 000 грн. та витрат на облік зазначених правопорушень.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605,60 грн.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова про накладення адміністративного стягнення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та підлягає зверненню до виконання протягом трьох місяців з моменту її винесення. В разі ж оскарження постанови перебіг строку давності звернення її до виконання зупиняється до розгляду скарги.

Суддя Ю.О. Тюмін