ВІТОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/977/25
Провадження №3/477/553/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2025 року місто Миколаїв

Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого - судді Козаченка Р.В.,

із секретарем судових засідань Клюсевич-Шараповою Н.М.,

за участю особи, відносно якої складено протокол,

захисниці Терелецької Т.О.,

розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 я, громадянина України, працюючого АТ Миколаївобленерго черговим диспетчером, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №336033 від 20 травня 2025 року, в той день о 08:30, ОСОБА_1 керував транспортним засобом автомобілем марки «ВАЗ 21099», реєстраційний номер НОМЕР_1 , і рухався по автомобільній дорозі Н-11 Дніпро-Миколаїв, 261-й кілометр, не увімкнувши ближнє світло фар за межами населеного пункту, а під час перевірки документів у нього були виявлені ознаками наркотичного сп`яніння: звужені зіниці очей, млява мова, але на вимогу поліцейських відмовився від проходження медичного огляду в медичному закладі на визначення стану сп`яніння, чим порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху України, тим самим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав і просив закрити провадження в справі через відсутність доказів на підтвердження його вини. Пояснив, що після зупинки транспортного засобу поліцейські перевіряли його документи і почали вимагати кошти за непритягнення до адмінвідповідальності. Він спочатку погодився, але через відсутність грошей і необхідність їх пошуку поліцейські повідомили, що доставлять його до медичного закладу щоб він здав аналізи на наркотики. Але в лікарні він не зміг здати аналіз сечі: чи то через хвилювання, чи то через присутність поліцейського, який був поряд. В зв`язку з цим поліцейські склали відносно нього протокол про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП. Не вважав себе винуватим, так як не мав ознак сп`яніння і не відмовлявся від медичного огляду на стан сп`яніння, а не зміг здати аналіз сечі.

Його захисниця також наполягала на невинності ОСОБА_1 , вказуючи, що доказами не підтверджено, що у нього були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, а відеозапис, доданий до протоколу, не може бути належним доказом, так як він не був здійснений відповідно до визначених нормативних актів. В дійсності водій ОСОБА_2 не відмовлявся від огляду на визначення стану сп`яніння, а не міг здати сечу через біологічну неспроможність.

Суд, заслухавши пояснення ОСОБА_2 та його захисницю, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступних висновків.

Згідно з пунктом 2.5. Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За порушення цього пункту Правил дорожнього руху України передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2 розділу І інструкції Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ та Міністерства охорони здоров`я № 1452/735 від 9 листопада 2015 року, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану (далі - Інструкція).

Пунктом 4 розділу І цієї ж Інструкції визначені ознаки наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а саме: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

При цьому, в п. 3 розділу І цієї Інструкції вказано, що ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки або у найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на проведення такого огляду, у тому разі, якщо водій відмовився від огляду на місці чи був незгоден з його результатами (п.п. 6 та 7 розділу І Інструкції).

При цьому в п. 12 цієї ж Інструкції передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Відповідно до п. 9, розділу ІІ Інструкції з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Відповідно до п. 22, розділу ІІІ Інструкції висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

Аналогічні положення щодо проведення огляду водія на визначення стану сп`яніння виписані і в ст. 266 КУпАП.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

На підставі ст. 252 КУпАП суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Це неодноразово визначено правовими позиціями ЄСПЛ, практика якого при розгляді справ судами в обов`язковому порядку використовується як джерело права відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

ЄСПЛ в своєму рішенні від 10 лютого 1995 року по справі «Аллене де Рібермон проти Франції» відмітив, що сфера застосування принципу невинуватості значно ширше, чим це представляється: презумпція невинуватості обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, але і для всіх інших суспільних відносин.

Крім того, в своєму рішенні «Маліга проти Франції» ЄСПЛ визнав, що кримінально-правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачено санкцію у виді позбавлення права керування транспортним засобом, також підкреслив, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинності і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

В рішенні від 21 липня 2011 року у справі «Коробов проти України» ЄСПЛ висловив позицію, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають з співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Тобто, таких, які не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

Таким чином, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення. Однак достовірність доказів, які є сумнівними та відсутність доказів зібраних особою, що склала протокол про адміністративне правопорушення є неприпустимою оскільки суперечить позиції ЄСПЛ, а також Конституційного Суду України та порушує презумпцію невинуватості особи.

До протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 , в якому записана суть правопорушення, яке зазначено вище, додано DVD-R диск із відеозаписом події.

Дослідженням відеозаписів на DVD-R дисків встановлено, що ними зафіксовано:

- першим записом, тривалістю 5 хв зафіксовано як ОСОБА_1 сидить в медичному закладі поряд з тумбочкою, на якій знаходиться баночка для збору аналізів.

- другим записом зафіксовано як ОСОБА_1 знаходиться на тому ж місці і поліцейський запитує його: Товариш вродій, будемо проходити експертизу?; на що він відповідає: не буду проходити, бо немає чим. Далі поліцейський запитує його: Вивідмовляєтеся?, він відповідає: Да. Після цього поліцейський роз`яснює йому кротко, що у разі його відмови відносно нього буде складено протокол за ст. 130 КУпАП, який буде розглядати суд, а у нього буде вилучено посвідчення водія. Далі поліцейський знову запитує його: Будете проходити? і він відповідає: Ні, не можу.

Таким чином відеозаписом не зафіксовано виявлення у водія ознак сп`яніння. Навпаки відеозаписом зафіксовано, що у ОСОБА_2 відсутня ознака сп`яніння, зазначена в протоколі про адміністративне правопорушення відносно нього, у виді млявої мови, оскільки вона цілком нормальна.

Неможливість здати аналіз сечі була була розцінена як поліцейськими, так і лікарем Комунального некомерційного підприємства «Миколаївський обласний центр психічного здоров`я» Миколаївської обласної ради, як ухилення від проходження огляду.

Разом з тим, з відеозапису вбачається, що у медичному закладі ОСОБА_1 не роз`яснювалась можливість використання інших об`єктів біологічного середовища людини та не пропонувалось йому здати слину, змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук, а також кров.

На думку суду фізіологічна неможливість здати сечу для дослідження біологічного середовища не може бути підставою для складання висновку про відмову особи від проходження медичного огляду, оскільки предметом лабораторного дослідження може бути не тільки сеча, а й інші об`єкти біологічного середовища, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти, наприклад зразки сечі (пункти 12-13 розділу ІІІ Інструкції № 1452/735 від 9 листопада 2015 року).

Отже, під час медичного огляду ОСОБА_1 не було виконано усіх вимог Інструкції № 1452/735 від 9 листопада 2015 року щодо можливості дослідження біологічних матеріалів, а тому не можна вважати, що огляд був проведений з дотриманням встановленого законом порядку.

Крім того, серед нормативно-правових актів, які регулюють діяльність поліцейських при фіксації правопорушень існує Інструкція із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затверджена наказом МВС України № 1026 від 18 грудня 2018 року (далі Інструкція № 1026).

Положення цієї Інструкції передбачають такі види приладів відеофіксації: автомобільна система технічних приладів і технічних засобів, безпілотний літальний апарат, відеореєстратор, портативний відеореєстратор, стаціонарна система технічних приладів і технічних засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Пунктом 5 розділу ІІ Інструкції № 1026 передбачено, що включення портативного відео реєстратора відбувається з моменту початку виконання поліцейським службових обов`язків, а відео зйомка ведеться безперервно, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо).

Проте з наданих суду відеозаписів на DWD-R диску вбачається, що вони, з незрозумілих причин, здійснені на мобільний телефон, але ні в протоколі, ні в інших документах, доданих до нього, не зафіксовано, з яких підстав неможливо було використовувати передбачені Інструкцією № 1026 технічні засоби відеофіксації.

Також, дослідженим відеозаписом зафіксовано як під час спілкування поліцейського з водієм свідків не було.

Аналіз та порівняння положень ст. 266 КУпАП та Інструкції № 1026 вказують, що застосування передбачених нормативними актами дозволених засобів відеофіксації є обов`язковим при встановленні у водіїв стану сп`яніння.

В той же час, відеофіксація відмови ОСОБА_2 від огляду на визначення стану сп`яніння була проведена неналежним чином, тому суд приходить до висновку, що належними доказами не зафіксовано його вину.

Його письмові пояснення, в яких зазначено, що він відмовився від проходження огляду на визначення стану сп`яніння так як не зміг фізіологічно це зробити, як і аналогічна відмова, зафіксована відеозаписом, по своїй суті також підтверджують, що фактично він не відмовився від огляду. а лише не зміг надати своє біологічне середовище у виді сечі.

Виходячи із цього суд не знаходить доведеною вину ОСОБА_2 , оскільки поліцейськими не вчинялися дії по виявленню ознак сп`яніння та вони виявлені не були і водієві не були повідомлені, а положення ст. 266 КУпАП та Інструкції № 1452/735 від 9 листопада 2015 року вказують, що огляд на визначення стану сп`яніння повинен проводитися, якщо такі ознаки були виявлені. Оскільки ознак сп`яніння виявлено не було то вимога пройти медичний огляд на визначення стану сп`яніння є неправомірною і безпідставною. Крім того від медичного огляду він фактично не відмовлявся, а фізіологічно не зміг надати аналіз сечі, що не є відмовою від медичного огляду. Як наслідок складений відносно нього протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, не може вважатися законним.

Таким чином, під час розгляду справи не було доведено наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю у діях особи складу адміністративного правопорушення.

За таких встановлених обставин, слід дійти висновку про необхідність закриття провадження у даній справі за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 247, 256, 266, 283-285 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за

ч. 1 ст. 130 КУпАП - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП через відсутність в його діях складу цього адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги через Вітовський районний суд миколаївської області.

Суддя Р.В. Козаченко