Житомирський апеляційний суд
Справа №288/2608/24 Головуючий у 1-й інст. Рудник М. І.
Номер провадження №33/4805/288/25
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач Григорусь Н. Й.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2025 року м.Житомир

Суддя Житомирського апеляційного суду Григорусь Н.Й., розглянувши за участю скаржника ОСОБА_1 , його захисника адвоката Шевченка Д.С. у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні суду в м. Житомирі апеляційну скаргу адвокатів Турчак Марини Валеріївни, Шевченка Дмитра Сергійовича, подану в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Попільнянського районного суду Житомирської області від 30 грудня 2024 року, якою останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Попільнянського районного суду Житомирської області від 30 грудня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Згідно з постановою судді районного суду, ОСОБА_1 23 грудня 2024 року о 09-25 год в селищі Попільня по вулиці Аеродромній, Житомирського району Житомирської області керував автомобілем марки «Skoda Octavia» д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей. Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатору «Драгер 6810» та проведення такого огляду у медичному закладі відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 130 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Не погоджуючись із вказаною постановою судді місцевого суду, адвокат Турчак М.В. в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, після доповнень, поданих захисником Шевчуком Д.С., просили постанову скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповне з`ясування судом обставин справи. Зокрема захисник ставить під сумнів законність зупинки ОСОБА_1 . На думку захисника, не використання пасків безпеки не можливо виявити під час руху позаду. Зазначив, що ознак сп`яніння у ОСОБА_1 не було, поліцейськими вони не називались, тому й відсутні підстави для огляду. Вважає, що вимога працівників поліції щодо проходження водієм медичного огляду суперечить положенням п. 1 розділу ІІ Інструкції. ОСОБА_1 не роз`яснювався порядок застосування спеціального технічного засобу, а матеріали справи не містять відомостей щодо моделі, марки, номеру приладу, повірки, справності та відповідних дозвільних документів. Вказав, що акт огляду водію не вручався. Водія не відсторонено від керування транспортним засобом у встановленому законом порядку. Захисник зауважив, що форма складеного щодо ОСОБА_1 протоколу про притягнення його до адміністративної відповідальності не відповідає вимогам закону. Транспортний засіб Skoda Octavia буксирувався, транспортний засіб приводився у рух іншим автомобілем, тому, на думку адвоката, водій вказаного автомобіля не може вважатися суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.

На думку адвоката, у діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП, а вина у вчиненні даного адміністративного правопорушення недоведена.

В судовому засіданні скаржник ОСОБА_1 та його захисник Шевченко Д.С. апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, доходжу висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Як слідує з матеріалів справи ОСОБА_1 порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху України за, що передбачена відповідальність згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно пункту 1.3 Правил дорожнього руху (далі - ПДР України) передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пунктом 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пункт 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення зазначеної вимоги ПДР України передбачена ст. 130 КУпАП.

Адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за встановлених та викладених у постанові обставин, підтверджується зібраними у справі доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 203063 від 23 грудня 2024 року; копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №3712755 від 23 грудня 2024 року; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 23 грудня 2024 року; розпискою про роз`яснення прав та обов`язків, передбачених ст.ст. 55, 56, 59, 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП; розпискою про інформування особи, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу; розпискою про ознайомлення водія з вимогами ч. 1 ст. 266 КУпАП щодо відсторонення водія від керування транспортним засобом; довідками Житомирського РУП від 25 грудня 2024 року про належність автомобіля Skoda Octavia, державний номер НОМЕР_2 ОСОБА_1 та щодо наявності у останнього водійського посвідчення на право керування транспортними засобами категорії А, С.; відеозаписами з портативної нагрудної камери поліцейського та відеореєстратора службового автомобіля.

Так, із вказаного відеозапису з нагрудних портативних камер працівників поліції вбачається, що працівники поліції за допомогою проблискових маячків зупинили автомобіль Skoda Octavia, який був на буксирі, під керуванням ОСОБА_1 , поліцейський представився, попередив про відеофіксацію, попросив надати документи. Разом з тим, повідомив водію про необхідність під час буксирування увімкнення аварійної сигналізації, а також використання під час руху у транспортному засобі пасків безпеки. Посвідчення водія ОСОБА_1 не надав. Після встановлення особи водія працівник поліції виказав підозру про перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, як він в подальшому уточнив, у зв`язку із вираженим запахом алкоголю з ротової порожнини. На пропозицію поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою приладу газоаналізатора Драгер або у медичному закладі, ОСОБА_1 категорично й однозначно відмовився, отримав роз`яснення наслідків такої відмови. Далі водію роз`яснені права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Після оформлення процесуальних документів ОСОБА_1 ознайомлено із складеними щодо нього адміністративними матеріалами, зокрема постановою за ч. 5 ст. 121 КУпАП та протоколом за ч.1 ст. 130 КУпАП, вказані документи він підписав без зауважень та заперечень. Від керування транспортним засобом поліцейські водія відсторонили, подальший рух за кермом заборонили.

Посилання апелянта на відсутність складу адміністративного правопорушення у діях водія у зв`язку з відсутністю у нього ознак алкогольного сп`яніння є необґрунтованими у зв`язку з наступним.

За змістом п. 2 Розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 поліцейський, як посадова особа, на яку покладено обов`язок забезпечення безпеки дорожнього руху, самостійно за власним переконанням визначає наявність у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння, визначених п.п.3, 4 Розділу І цієї Інструкції.

Перелік ознак, які стали підставою для вимоги про проходження огляду, крім протоколу про адміністративне правопорушення, зазначені також у акті про огляд водія та направленні до медичного закладу. Під час оформлення адміністративних матеріалів працівник поліції вказував водію на наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння (виражений запах алкоголю з порожнини рота).

Досліджений відеозапис з нагрудних відеокамер працівників поліції повно відображає обставини, за яких патрульні, після виявлених у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, у відповідності до встановленого законом порядку, пропонували йому пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 відмовився від огляду на місці зупинки автомобіля та в медичному закладі, а тому його дії вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП. При цьому, на місці зупинки, ОСОБА_1 визнав, що напередодні вживав алкоголь, у зв`язку з чим проходження огляду є недоцільним, а за кермо у такому стані сів, оскільки не зміг знайти тверезого водія, неодноразово пропонував поліцейським неправомірну вигоду з метою уникнути відповідальності, не звертаючи уваги на неодноразові попередження працівника поліції про кримінальну відповідальність за висловлення пропозиції та надання неправомірної вигоди службовій особі та роз`яснення щодо ведення відеофіксації із моменту зупинки транспортного засобу.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не заслуговують на увагу і не можуть бути взяті до уваги, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Тобто сам факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду був причиною складання протоколу про адміністративне правопорушення за п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Твердження щодо незаконності зупинки та не оголошення працівниками поліції причин зупинки є необґрунтованими та спростовуються відеозаписами, у тому числі й доданою до матеріалів копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 3712755 від 23 грудня 2024 року, з якої вбачається, що ОСОБА_1 23 грудня 2024 року о 09-25 год у с-щі Попільня, по вул. Аеродромна, 103 не був пристебнутий ременем пасивної безпеки та не мав при собі посвідчення водія відповідної категорії на право керування таким транспортним засобом, чим порушив п. 2.1.а та 2.3.в ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність ч. 5 ст. 121 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 510 гривень. Відомості про оскарження чи скасування вказаної постанови в матеріалах справи відсутні.

Варто додати, що на відеозаписі чітко видно, що у автомобілі, яким керував ОСОБА_1 , що буксирувався на гнучкому щепленні, в супереч п. 9.9.г ПДР України не була увімкнена аварійна світлова сигналізація.

Крім того, згідно п. 23.5 ПДР України, буксирування механічного транспортного засобу на жорсткому або гнучкому зчепленні повинно здійснюватися лише за умови, що за кермом буксированого транспортного засобу перебуває водій. У зв`язку з викладеним доводи захисника, що ОСОБА_1 не може вважатися суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, апеляційний суд вважає надуманими.

Аргументи скарги про порушення порядку проведення огляду на стан сп`яніння внаслідок того, що працівники поліції не роз`яснили порядок користування технічним пристроєм, за допомогою якого мав проводитися огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці, не розказали про його технічні характеристики, інформацію про повірку, суд вважає необґрунтованими, оскільки ОСОБА_1 категорично відмовився від проходження такого огляду, відповідних клопотань не заявляв, хоча така можливість йому надавалась.

Варто зауважити, що поліцейський чітко роз`яснив ОСОБА_1 його права, повідомив наслідки відмови від огляду у вигляді оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, повідомив про відсторонення від керування транспортним засобом, жодних інших зауважень щодо дій поліцейських від водія не надходило, матеріали справи не містять посилань на докази щодо оскарження неправомірних, на думку скаржника, дій працівників поліції.

Апеляційний суд відхиляє аргументи скарги щодо неналежної форми протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки відповідно до ч. 1 Розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 №1395 за наявності технічної можливості протокол про адміністративне правопорушення складається в електронній формі з автоматичним присвоєнням йому відповідної серії та номера, який роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв. Долучений до матеріалів справи роздрукований за допомогою спеціальних технічних засобів протокол за формою та змістом відповідає вимогам вищевказаної інструкції, тому є належним та допустимим доказом.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, суддя місцевого суду дав належну оцінку всім доказам у справі, проаналізував їх у сукупності та взаємозв`язку з іншими доказами, та дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, будь-яких вагомих доказів та доводів на спростування правильності висновків суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не надано.

Враховуючи наведене, приходжу до висновку про те, що при розгляді даної справи суддя місцевого суду повною мірою дотримався вимог ст. ст. 245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.

За таких обставин, підстав для скасування чи зміни постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_1 немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвокатів Турчак Марини Валеріївни, Шевченка Дмитра Сергійовича, в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а постанову Попільнянського районного суду Житомирської області від 30 грудня 2024 року - без змін.

Постанова апеляційного є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Н.Й.Григорусь