Справа № 366/2017/25
Провадження № 3/366/1308/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.07.2025 с-ще Іванків

Суддя Іванківського районного суду Київської області Слободян Н.П.,

за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від відділення поліції №1 (с-ща Іванків) Вишгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,

ВСТАНОВИЛА:

І. Суть правопорушення, визнана суддею недоведеною.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 680972 від 30.06.2025, по суті правопорушення зазначено таке:

30.06.2025, о 12 год. 00 хв. на автодорозі Київ-Овруч 69 км 300 м в напрямку с. Рудня-Шпилівська, ОСОБА_1 керував автомобілем марки DAF CF 85.430, н.з. НОМЕР_1 , перед початком руху не забезпечив технічно-справний стан автомобіля, внаслідок чого, під час руху т/з, у автомобіля лопнуло ліве переднє колесо та автомобіль з`їхав в кювет з подальшим наїздом на перешкоду у вигляді дерева. Внаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження, чим завдано матеріальної шкоди, травмованих немає, чим порушив вимоги п. 2.3 а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

ІІ. Позиції осіб, які беруть участь у провадженні по справі

У судовому засіданні ОСОБА_1 не заперечував проти суті правопорушення, однак зазначив, що перед виїздом оглядав автомобіль і ніяких недоліків не побачив.

ІІІ. Оцінка судді

3.1. релевантні джерела права

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення має бути з`ясовано, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення у справі.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.

Відповідно до ст.32 Конвенції про захист прав і основних свобод людини питання тлумачення і застосування Конвенції належить до виключної компетенції Європейського суду, який діє відповідно до Конвенції, тобто рішення Європейського суду є невід`ємною частиною Конвенції як практика її застосування і тлумачення.

Так, ч.1 ст.6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

У рішення ЄСПЛ від 30.05.2013 року (заява №36673/04) зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом). Виходячи з практики застосування Європейським судом Конвенції, у випадку, якщо передбачені санкції є достатньо суворими, то судовий розгляд має відповідати принципу справедливості відповідно до статті 6 Конвенції.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для ініціювання притягнення особи до адміністративної відповідальності, окрім виключень, зазначених уст. 258 КУпАП. Протокол про адміністративне правопорушення як підстава для притягнення особи до відповідальності та як один із засобів доказування (ст.251 КУпАП) у будь-якому разі повинен відповідати вимогамст.256 КУпАП.

Деталі обвинувачення мають дуже суттєве значення, а його неконкретність розглядається ЄСПЛ як порушення права на захист (справа «Маттоціа проти Італії» від 25.07.2000).

3.2. дослідження доказів.

Зміст протоколу викладений в розділі І постанови.

З наданої схеми ДТП вбачається графічне розташування автомобіля марки DAF CF 85.430, н.з. НОМЕР_1 з причепом НОМЕР_2 відносно елементів дороги та проїзної частини.

З письмових пояснень ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 30.06.2025 вбачається те, що в керованого вантажного автомобіля сталася несправність (розгерметизувалось переднє ліве колесо) під час руху автомобіля, внаслідок чого останній з`їхав з дороги в узбіччя.

3.3. оцінка доказів.

За загальним правилом, протокол про адміністративне правопорушення є актом звинувачення у вчиненні адміністративного делікту, що визначений в Особливій частині КУпАП (за якою саме статтею (частиною статті) Особливої частини КУпАП особа звинувачується у вчиненні адміністративного правопорушення).

Кваліфікація адміністративних правопорушень це оцінка суб`єктом адміністративно-правової кваліфікації юридичного факту, який містить формальні ознаки адміністративного делікту, яка полягає у співвіднесенні такого діяння з відповідною нормою законодавства про адміністративні правопорушення.

Адміністративно-правова кваліфікація оцінка суб`єктом розгляду справ про адміністративні проступки фактичної події, котра має формальні ознаки адміністративного делікту, яка полягає у співвіднесенні такої події діяння з належною нормою адміністративно-деліктного права та у юридичному закріпленні відповідного висновку.

Адміністративно-правова кваліфікація є елементом правозастосовної діяльності уповноважених органів. Вона включає вибір «відшукання» юридичної норми, котра підлягає застосуванню у конкретному випадку. При цьому обов`язковою є констатація ряду обставин.

По-перше, повинна мати місце тотожність юридично значущих ознак фактичної події ознакам саме інкримінованої норми. По-друге, необхідним є висновок про те, що означена подія не повинна бути оцінена з точки зору інших галузей права. По-третє, обов`язковим є офіційне закріплення в процесуальних документах висновку про кваліфікацію за конкретною нормою (нормами) адміністративного законодавства.

Відповідальність за ст. 124 КУпАП настає у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Диспозиція цієї статті КУпАП є бланкетною, тобто такою, яка лише називає правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до положень інших нормативно-правових актів.

Тому, під час проведення правової кваліфікації діяння, яке підпадаю під статтю (частини статті) особливої частини КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення необхідно зазначати, який саме нормативно правовий акт та у якій редакції був чинним на момент вчинення конкретного правопорушення, що встановлював порядок дій особи, яка притягається до відповідальності, та яку саме норму такого акту порушено, в чому полягає невідповідність дій особи вимогам законодавства.

ОСОБА_1 інкримінується вчинення правопорушення за ст. 124 КУпАП, яке полягало в порушенні вимог п. 2.3 «а» ПДР України, відповідно до якого для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний перед виїздом перевірити та забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу.

Поряд з цим, за п. 2.3 «б» ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відмінність між цими пунктами ПДР полягає в моменті їх дотримання. Підпункт «а» вимагає виконання обов`язків перед початком руху, а підпункт «б» під час руху транспортного засобу.

Таким чином, ставлячи в провину порушення п. 2.3 «а» ПДР України як порушення ст. 124 КУпАП, доведенню підлягає причинно-наслідковий зв`язок між невиконанням вимог такого пункту і наслідками у вигляді ДТП.

З матеріалів справи не вбачається і спростовується ОСОБА_1 те, що він перед виїздом не перевірив технічну справність транспортного засобу.

Поряд з цим, оскільки ДТП сталась в ході руху автомобіля через раптову розгерметизацію колеса, водій не міг перед виїздом з наперед знати те, що під час руху може статись така несправність, однак з розумною вірогідністю мав це припускати.

В даному випадку, дії ОСОБА_1 підпадають під недотримання вимог п. 2.3 «б» ПДР України, який покладає обов`язок стежити за дорожньою обстановкою під час руху, тобто бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, що включає в себе і спостереження за проїзною частиною дороги на предмет наявності на ній сторонніх предметів, вибоїн, нерівностей тощо, наїзд на які зможе спричинити розгерметизацію коліс, внаслідок чого може настати ДТП.

З огляду на викладене, дії ОСОБА_1 кваліфіковані невірно, а визнання його винуватим у вчиненні дій, які йому не ставились в провину становитиме порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як зазначено у постанові Верховного Суду від 20.12.2023 у справі № 454/247/23, суд не може визнати особу винною в діяннях, в яких вона не обвинувачувалась, оскільки це є порушенням вимог процесуального закону. Визнання особою винуватою в діяннях, яке їй не інкримінувалося є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, тобто порушенням права особи на справедливий судовий розгляд, оскільки такими діями суд перебирає на себе функції обвинувачення.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (ч. 2 ст. 251 КУпАП).

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на встановлені обставини справи, суддя приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а тому, провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

IV. Питання щодо вилучених речей і документів.

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що в ОСОБА_1 тимчасово вилучено посвідчення водія НОМЕР_3 .

Відповідно до ч. 4 ст. 265-1 та п. 6 Порядку тимчасового вилучення посвідчення водія на транспортний засіб та його повернення, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 № 1086 (зі змінами), тимчасово вилучене посвідчення водія у зв`язку із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, підлягає поверненню ОСОБА_1 -В.

V Судовий збір.

Відповідно до ст. 40 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення сплачується особою, на яку накладено адміністративне стягнення.

Оскільки в цьому випадку провадження у справі підлягає закриттю, відповідно судовий збір слід віднести на рахунок держави.

На підставі ст.ст. 19,62 Конституції України, керуючись ст.ст. 7-9, 40-1, 124, 245, 247, 251, 252, 280, 283-285 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 визнати невинуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Тимчасово вилучене посвідчення водія серії НОМЕР_3 , повернути ОСОБА_1 .

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та може бути оскаржена особами, визначеними ч. 2 ст. 294 КУпАП до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Іванківський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня вручення копії постанови.

Суддя Н.П. Слободян