Номер провадження: 33/813/1433/25
Номер справи місцевого суду: 523/183/25
Головуючий у першій інстанції Шурупов В. В.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.07.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді Сєвєрової Є.С.,

за участю секретаря Малюти Ю.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Пересипського районного суду м.Одеси від 05.06.2025 у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №196396, 14.12.2024 о 15:40 годині, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «CST 120», номерний знак НОМЕР_1 , біля будинку №70 по вул.Хутірська в м.Одесі, будучи у стані алкогольного сп`яніння, що зафіксовано за результатами огляду на стан сп`яніння, із застосуванням приладу «Драгер» (результат 0,75 % проміле) та зі згоди зазначеної особи у встановленому законом порядку, чим порушив п.2.9.а «Правил дорожнього руху».

Постановою Пересипського районного суду м.Одеси від 05.06.2025 накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у вигляді штрафу на користь держави, у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто у розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 гривень 60 копійок.

Не погодившись з вищевказаною постановою суду, 12.06.2025 захисник ОСОБА_1 адвокат Головатюк І.М. подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на її незаконність, просить суд скасувати постанову Пересипського районного суду м.Одеси від 05.06.2025 та закрити провадження, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що станом на дату направлення матеріалів справи до суду, відсутні докази керування транспортним засобом ОСОБА_1 . Суд першої інстанції без відповідних клопотань самостійно витребував відеозапис, тим самим порушив принцип змагальності сторін і неупередженості суду, та перебрав на себе функції обвинувачення. Крім того, суд визнав допустимими докази, здобуті не у спосіб передбачений законом.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а постанова суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 №196396 від 14.12.2024 (а.с.1);

- довідкою про отримання особою посвідчення водія (а.с. 3);

- довідкою про відсутність повторності вчинення адміністративного правопорушення (а.с. 4);

- роздруківкою приладу «Drager», в якому зазначений результат огляду на стан сп`яніння, а саме показник 0,75 % (проміле), підтверджує перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом (а.с. 5);

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів відповідно до якого результат огляду позитивний 0,75 % та ОСОБА_1 з результатом погодився, про що свідчить його власний підпис (а.с. 6);

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння (а.с. 8);

- відеозаписами з портативних відеореєстраторів № 474489, 471022, якими зафіксовано події викладені в протоколі (а.с. 9, 27).

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають обставинам справи, наявним доказам та вимогам ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.

За змістом ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

При цьому, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (ст.251 КУпАП).

Щодо посилання апелянта на те, що суд першої інстанції перебрав на себе функції обвинувачення.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 №196396 від 14.12.2024, до нього долучаються, зокрема, відеозаписи із нагрудного відеореєстратора.

Із матеріалів справи вбачається, що до протоколу про адміністративне правопорушення, дійсно, долучався диск із відеозаписом з відеокамери працівника поліції, який повинен був підтвердити обставини вчиненого правопорушення.

Однак судом було витребувано відеозапис з Управління патрульної поліції в Одеській області, оскільки наявний в матеріалах справи диск не відтворювався.

У даному випадку при вирішенні питання щодо правової оцінки інформації, яка зафіксована відеозаписом, копія цього цифрового відеозапису, яка зберігається на оптичному диску визнається рівною за своїм правовим змістом оригіналу відеозапису та вважається належним і допустимим доказом.

Тобто, доказове значення має не сам оптичний диск, на якому зберігається копія відеозапису, а безпосередньо цифровий відеозапис обставин зафіксованої ним події.

Суд першої інстанції обґрунтовано повідомив Управління патрульної поліції в Одеській області про надання доказу на пошкодженому диску, на який міститься посилання у протоколі про адміністративне правопорушення, а саме відеозапис з нагрудної камери працівника поліції, оскільки судовий розгляд повинен здійснюватися у відповідності до принципу змагальності сторін, відповідно до якого кожна із сторін самостійно доводить правильність її правової позиції та надає суду відповідні докази на підтвердження своїх доводів.

Сторони мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав.

При цьому, суд повинен сприяти сторонам у виконані ними своїх процесуальних обов`язків та реалізації наданих ним прав і допомагати їм надати докази, які мають істотне значення для розгляду справи.

Так, встановивши, що докази, на які посилається сторона обвинувачення, не долучені до матеріалів справи, суд повинен проінформувати про це сторону провадження та надати їй можливість прийняти відповідні заходи щодо забезпечення перегляду цього доказу судом.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції ст. 6 Конвенції, не знайшли свого підтвердження.

Посилання апелянта на рішення ЄСПЛ у справі «Гайдашевський проти України» від 06.02.2025 в якому було встановлено порушення судом безсторонності суду у зв`язку з витребуванням доказів, також не заслуговують на увагу, оскільки у даному рішення було встановлено, що судом апеляційної інстанції було витребувано нові докази, яких не було долучено до протоколу про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що у даному випадку не можна стверджувати, що суд першої інстанції перебрав на себе повноваження сторони обвинувачення та самостійно відшукував докази винуватості особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки протокол про адміністративне правопорушення містив посилання на наявність вищевказаного доказу, який було отримано шляхом використання працівником поліції відповідних технічних засобів. Отже, даний відеозапис (доказ) існував станом на час направлення справи до суду для прийняття рішення, він заново не створювався після направлення справи на доопрацювання. Електронний носій інформації (диск) фактично мав лише певні дефекти, які були усунуті у процесі витребування відеозапису подій на які міститься посилання в протоколі.

Щодо посилання апелянта на те, що оскільки в матеріалах справи був відсутній відеозапис подій, тому були відсутні докази керування транспортним засобом, апеляційний суд виходить з наступного.

Апеляційним судом під час дослідження відеозапису на DVD-R диску з місця події з нагрудних камер працівників поліції, який долучено до матеріалів справи, вбачається, що два вантажні транспортні засоби з причепами, за кермом одного з яких перебував ОСОБА_1 , були зупинені за порушення «Правил дорожнього руху», а саме за невиконання вимоги знаку 3.3 «Рух вантажних автомобілів заборонено».

В подальшому, під час спілкування працівником поліції у ОСОБА_1 виявлено запах алкоголю з порожнини рота, що стало підставою для висловлення вимоги на проходження огляду на стан сп`яніння на місці за допомогою приладу «Драгер», на що вказана особа відповів згодою та із результатом його огляду (0,75 % проміле) погодився, у зв`язку з чим працівником поліції останньому були роз`ясненні права, повідомлено про складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП та відсторонення від керування транспортним засобом.

До того ж, суд зауважує на тому, що згідно зазначеного відеозапису, ОСОБА_1 не заперечував факт керування ним транспортним засобом за викладених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин та пройшов огляд на стан сп`яніння на місці зупинки автотранспорту.

Таким чином на підставі перевіреного апеляційним судом під час дослідження відеозапису на DVD-R диску з місця події з нагрудних камер працівників поліції, який долучено до матеріалів справи, з якого вбачається, що працівниками поліції при складанні протоколу стосовно ОСОБА_1 дотримано вимог чинного законодавства щодо порядку освідування водія, яка керувала транспортним засобом, на стан алкогольного сп`яніння та зафіксовано проходження ОСОБА_1 відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння та перебування останнього в стані алкогольного сп`яніння.

Інших переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції і були підставами для скасування постанови та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2007 року у справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується, доказами, які досліджувались в суді першої інстанції та перевірені апеляційним судом.

Порушень норм процесуального або матеріального права не встановлено під час апеляційного перегляду, постанова суду є законною та обґрунтованою і такою, що відповідає фактичним обставинам справи.

Підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Відповідно п.1 ч.8 ст.294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Пересипського районного суду м.Одеси від 05.06.2025 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Одеського апеляційного суду Є.С. Сєвєрова