Житомирський апеляційний суд
Номер провадження №33/4805/361/25
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач Григорусь Н. Й.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2025 року м.Житомир

Суддя Житомирського апеляційного суду Григорусь Н.Й., за участі захисника адвоката Якимчука О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Житомирі апеляційну скаргу адвоката Якимчука Олександра Миколайовича, в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Богунського районного суду міста Житомира від 04 грудня 2024 року, якою останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Богунського районного суду міста Житомира від 04 грудня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 2000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34000,00 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки. Також стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Згідно з постановою судді місцевого суду, ОСОБА_1 27 серпня 2024 року о 01-22 год за адресою: м. Житомир, вул. М. Грушевського, 60, керував транспортним засобом марки BMW, н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки та у медичному закладі відмовився. Правопорушення вчинене повторно протягом року (згідно рішення Житомирського районного суду від 27 вересня 2023 року). Відповідальність за вказане адміністративне правопорушення передбачена ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, адвокат Якимчук О.М. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову судді місцевого суду скасувати та закрити провадження у справі, посилаючись на незаконність постанови. Апеляційна скарга обґрунтована, зокрема, тим, що ОСОБА_1 не вручався акт огляду на стан алкогольного сп`яніння. У матеріалах справи відсутні свідоцтво про повірку вимірювального приладу газоаналізатора. Крім того, вказав, що працівниками поліції не встановлена згода ОСОБА_1 на проходження огляду у медичному закладі. Наголосив, що відеозапис оформлення адміністративних матеріалів недостатньо інформативний та фрагментованим. Зазначив, що надані відеозаписи не фіксують руху автомобіля із скаржником за кермом, законність його зупинки та відсторонення водія.

Разом з тим, вказує на процесуальні порушення при винесенні постанови, які полягають у розгляді справи за відсутності ОСОБА_1 , неналежне його повідомлення про розгляд справи, оскільки згоду на отримання судових повісток у додатку «Viber» він не надавав.

Одночасно апеляційна скарга містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови. Як на поважну причину пропуску строку на апеляційне оскарження захисник посилався на те, що оскаржувана постанова винесена за відсутності ОСОБА_1 , підтверджень належного його повідомлення матеріали справи не містять, про її існування він дізнався 04 лютого 2025 року у зв`язку з відкриття виконавчого провадження.

Розглянувши клопотання про поновлення строку, з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, суд вважає за необхідне поновити апелянту строк на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин.

В судовому засіданні захисник адвокат Якимчук О.М. доводи апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, доходжу наступного висновку.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, вчинене повторно, протягом року, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до пункту 2.9 «а» Правил, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно зі ст. 245 КУпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.

Дані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції були дотримані в повній мірі і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, за порушення ним п. 2.5 Правил дорожнього руху (ПДР), є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами.

Як вірно встановив суддя місцевого суду, наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, підтверджується доказами, а саме: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №118342 від 27 серпня 2024 року (а.с. 1); актом огляду на стан алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 від проходження огляду відмовився (а.с. 3); направленням на огляд водія транспортного засобу до КНП «ОМСЦ» ЖОР з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 27 серпня 2024 року, огляд у медичному закладі не проводився (а.с. 4); постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія ЕНА №2919456 від 27 серпня 2024 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП за порушення ПДР (керував транспортним засобом, будучи позбавленим права керування транспортними засобами) (а.с. 5); довідкою інспектора відділу адміністративної практики УПП в Житомирській області ДПП ст.лейтенанта поліції Наталії Шеремет (а.с. 6); копією постанови Житомирського районного суду Житомирської області від 11 червня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні 21 вересня 2023 року адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП (постанова набрала законної сили 04 липня 2024 року) (а.с. 8-10); рапортом інспектора взводу №1 роти №3 батальйону УПП в Житомирській області ДПП ст.лейтенанта поліції Валентина Свінціцького (а.с. 13); відеозаписами з боді-камери патрульних поліцейських (а.с. 14).

Як встановлено під час апеляційного розгляду, суддя місцевого суду дав належну оцінку всім доказам у справі, проаналізував їх у сукупності та взаємозв`язку з іншими доказами, та дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про відсутність підтвердження у матеріалах справи факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом та законності зупинки за кермом, спростовується доданим до справи відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції, з якого вбачається, що ОСОБА_1 здійснював керування автомобілем марки BMW, н.з. НОМЕР_1 у комендантську годину будучи позбавленим права керування, за що постановою серії ЕНА №2919456 від 27 серпня 2024 притягнутий до адміністративної відповідальності (а.с. 5). При цьому у працівників поліції були об`єктивні та обґрунтовані підозри вважати, що ОСОБА_1 знаходиться в стані сп`яніння у зв`язку з виявленими ознаками, яка зафіксовані у протоколі (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мори, поведінка, що не відповідає обстановці). На пропозицію поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою приладу Драгер або в медичному закладі, ОСОБА_1 категорично відмовився. Далі водію роз`яснені наслідки такої відмови, права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Складені адміністративні матеріали ОСОБА_1 підписав, тим самим погодивши їх зміст. Від керування транспортним засобом водія відсторонили.

Наданий відеозапис апеляційний суд визнає відповідним п. 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом МВС України 18.12.2018 р. №1026, оскільки він не має ознак монтування, підтверджує обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення. У відповідності до встановленого законом порядку працівники поліції пропонували водію пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 відмовився від огляду на місці зупинки автомобіля та в медичному закладі. Сам факт відмови його від проходження огляду був причиною складання протоколу про адміністративне правопорушення за п. 2.5 Правил дорожнього руху України. Тому його дії кваліфіковані вірно за ч. 2 ст. 130 КУпАП за порушення п. 2.5 ПДР.

Посилання апелянта на відсутність складу адміністративного правопорушення у його діях у зв`язку з тим, що працівниками поліції не надавали останньому на підпис акт огляду на стан алкогольного сп`яніння є необґрунтованими, оскільки за приписами «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом Міністерство внутрішніх справ України Міністерство охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735 акт огляду на стан сп`яніння складається виключно за результатами проведення огляду водія на стан сп`яніння, а оскільки водій ОСОБА_1 відмовився від проходження будь-якого огляду, наявність чи відсутність такого акту правового значення не мають.

З тих же підстав суд відкидає доводи скаржника щодо відсутності у матеріалах справи доказів повірки газоаналізатора Драгер та відомості щодо технічних характеристик приладу, оскільки ОСОБА_1 категорично та безапеляційно відмовився від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу, будь-яких клопотань щодо надання йому документів щодо технічних характеристик приладу газоаналізатора Драгер Алкотест 6810 не заявляв.

Окрім того, є безпідставними доводи апеляційної скарги щодо не належного відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, оскільки з відеозапису вбачається, що поліцейські повідомили останнього про заборону подальшого руху за кермом автомобіля. Також, варто зазначити, що не відсторонення водія від керування транспортним засобом не є підставою, що звільняє його від відповідальності за ст. 130 ч. 2 КУпАП. Закон не передбачає обов`язкового вилучення транспортного засобу за умови находження водія у стані алкогольного сп`яніння.

Варто зазначити, що у спілкування з працівника поліції ОСОБА_1 поводився зухвало, зневажливо звертався до працівників поліції нецензурною лайкою, визнав, що керував у стані алкогольного сп`яніння, знаючи, що позбавлений такого права, просив прискорити розгляд адміністративних матеріалів, щоб швидше оплатити штраф, а водійське посвідчення легко зможе відновити за допомогою корупційних зв`язків. Вказане підтверджується відеозаписами та поясненнями у протоколі про адміністративне правопорушення.

В апеляційній скарзі захисник посилається на те, що справу суд розглянув без належного повідомлення ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи, чим порушив його процесуальні права, передбачені ст. 268 КУпАП.

Так, ст. 268 КУпАП визначає права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. У частині 1 вказаної статті встановлено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Тому, відповідно до ст. 268 КУпАП правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП не відноситься до категорії справ, у яких участь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, є обов`язковою.

Апеляційним переглядом підтверджено, що матеріали справи не містяться заявки ОСОБА_1 на отримання судових повісток, повідомлень в електронному вигляді за допомогою SMS повідомлень. Проте під час оформлення адміністративних матеріалів ОСОБА_1 надано особистий номер телефону НОМЕР_2 , на який здійснювались виклики останнього в судові засідання, призначені на 24 вересня 2024 року (повідомлений), 29 жовтня 2024 року (доставлена), 04 грудня 2024 року (абонент не в мережі), що підтверджується довідками про доставку SMS.

Разом з тим, районний суд надсилав також судові повістки за вказаною ОСОБА_1 у адміністративних матеріалах адресою скаржника.

Дослідивши матеріали справи, апеляційний суд доходить висновку про те, що ОСОБА_1 був обізнаний про перебування адміністративних матеріалів щодо нього у провадженні Богунського районного суду міста Житомира, повідомлявся про численні судові засідання телефоном, направленням судових повісток поштовими відправленнями, СМС-повістками, однак не вжив заходів для того, щоб скористатися своїм правом на правову допомогу, взяти участь у судовому засіданні особисто або через свого представника. Суд першої інстанції використав усі доступні йому інструменти для належного виклику ОСОБА_1 в судові засідання у даній справі.

Відтак, аргументи адвоката Якимчука О.М. про порушення судом першої інстанції ст. 268 КУпАП та неналежний виклик особи, що притягується до відповідальності, апеляційний суд вважає надуманими.

Згідно ч. 2 ст. 268 КУпАП при розгляді справи про адміністративні правопорушення, передбаченої ч. 2 ст. 130 КУпАП присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою, ураховуючи при цьому усталену судову практику ЄСПЛ щодо оцінки поведінки особи та її вплив на тривалість розгляду справи, згідно якої право на доступ до суду, закріплене у § 1 ст. 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак Суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати § 1 ст. 6 Конвенції, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою (рішення від 12.07.2001 у справі «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адамс II проти Німеччини» (Prince Hans-Adam II of Liechtenstein v. Germany).

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дотримуючись вимоги ст. 268 КУпАП, обґрунтовано розглянув матеріали вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП у відсутності особи, стосовно якої складено протокол.

Отже, приходжу до висновку про те, що при розгляді даної справи суддя місцевого суду повною мірою дотримався вимог ст. ст. 245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.

За таких обставин, підстав для скасування чи зміни постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_1 немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Поновити строк на апеляційне оскарження постанови Богунського районного суду міста Житомира від 04 грудня 2024 року.

Апеляційну скаргу адвоката Якимчука Олександра Миколайовича, подану в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а постанову Богунського районного суду міста Житомира від 04 грудня 2024 року - без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Н.Й.Григорусь