Миколаївський районний суд Миколаївської області
Справа № 945/1038/25
Провадження № 3/945/430/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2025 року м. Миколаїв

Суддя Миколаївського районного суду Миколаївської області Лопіна О.О., за участю секретаря судового засідання Швець Л.В., розглянувши матеріали, що надійшли з Головного Управління ДПС у Миколаївській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є головою ФГ Вербового О.А. (код ЄРДПОУ 23042627), РНОКПП НОМЕР_1 , одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не маючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП,

встановила:

26 травня 2025 року з ГУ ДПС у Миколаївській області до Миколаївського районного суду Миколаївської області надійшов протокол № 309, складений 20 травня 2025 року відносно ОСОБА_1 , голови ФГ Вербового О.А., за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.

Згідно з викладеними обставинами у протоколі, при проведенні перевірки ФГ виявлено порушення ведення податкового обліку за період діяльності з 01.09.2018 по 31.12.2024, а саме:

-занижено податок на додану вартість на загальну суму 401 203 грн за рахунок не включення до складу податкових зобов`язань податку на додану вартість з вартості засобів захисту рослин та добрив, використання яких в господарській діяльності платника не доведено, чим порушено п. 189.1 ст. 189, абз. Г), п. 198.5 ст. 198 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року N2755-VI, із змінами та доповненнями;

-не складено та не зареєстровано податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних (відсутність реєстрації податкових накладних в ЄРПН) за операціями, що не є господарською діяльністю платника податку за звітними періодами: за квітень 2019 року обсягом 533 042,44 грн, крім того ПДВ на суму 106 608,49 грн, за вересень 2019 року обсягом 208 760,72 грн, крім того ПДВ на суму 41 752,14 грн, за грудень 2019 року обсягом 26 674,16 грн, крім того ПДВ на суму 5334,83 грн, за лютий 2021 року обсягом 1237541,25 грн, крім того ПДВ на суму 247 508,25 грн, чим порушено абз. г) 198.5 статті 198, пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VІ;

-занижено єдиний податок четвертої групи за 2023 рік на загальну суму 88 098,00 грн, у тому числі: по Нечаянській ТГ на суму 15 330,11 грн, по Веснянській ТГ на суму 72 767,89 грн, чим порушено п.297-1.5, п.297-1.7, ст.297-1 Податкового кодекс у України від 02 грудня 2010 року №275 5-VI.

На думку уповноваженої особи на складання адміністративного протоколу, вказане адміністративне правопорушення є триваючим, виявлене 20.05.2025 та за таких обставин, дії ОСОБА_1 уповноваженою особою кваліфіковано за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, шляхом отримання особисто судових повісток на 06.06.2025, 25.06.2025, 09.07.2025 - не з`явився, про причини неявки не повідомив.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року, у справі «Смірнов проти України» зазначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. З огляду на позицію Європейського Суду, який неодноразово у своїх рішеннях наголошував на тому, що на осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення слухання.

За таких обставин, враховуючи розумність строків розгляду справи, відсутність будь-яких заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи та враховуючи, що участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності при розгляді даної справи відповідно до вимог ст.268 КУпАП не є обов`язковою, суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Завданнями Кодексу України про адміністративне правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушення, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд, відповідно до вимог ст.280КУпАП, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.163-1 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за відсутність податкового обліку, порушення керівниками та іншими посадовими особами підприємств, установ, організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку, у тому числі неподання або несвоєчасне подання аудиторських висновків, подання яких передбачено законами України.

Об`єктом правопорушень, передбачених зазначеною статтею є суспільні відносини в сфері оподаткування.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у таких формах: відсутність податкового обліку; порушення керівниками та іншими посадовими особами підприємств, установ, організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку, зокрема, неподання або несвоєчасне подання аудиторських висновків, подання яких передбачено законами України.

Суб`єктами правопорушень, передбачених ч. 1 ст.163-1 КУпАП можуть бути керівники та інші посадови особи підприємств, установ, організацій (заступники керівників з фінансово-економічних питань, головні бухгалтери тощо).

Винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення має бути безумовно доведена достатніми доказами, які установлюють об`єктивну істину у справі.

У протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що вказане правопорушення є триваючим. Однак, в теорії адміністративного права триваючими визначаються правопорушення, які, почавшись з якоїсь протиправної дії або бездіяльності, здійснюються потім безперервно шляхом невиконання обов`язку.

Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконанням обов`язку відповідним суб`єктом або припиненням дії відповідної норми закону. Вказана позиція міститься в постановах КАС у складі ВС від 11.04.2018 у справі № 804/401/17 та від 11.12.2018 у справі № 242/924/17.

Відповідно до наданої копії акту від 20.05.2025 № 7329/14-29-07-01/23042627, складеного посадовими особами ГУ ДПС в Миколаївській області, проведена документальна планова виїзна перевірка ФГ Вербового О.А. з питання дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, за період діяльності з 01.09.2018 по 31.12.2024, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період діяльності з 01.01.2019 по 31.12.2024, та встановлені порушення, зокрема заниження податку на додану вартість за звітними періодами червень, жовтень, грудень 2019, лютий, березень 2021, не складено та не зареєстровано податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних (відсутність реєстрації податкових накладних в ЄРПН) за операціями, що не є господарською діяльністю платника податку за звітними періодами: за квітень, вересень, грудень 2019, за лютий 2021, занижено єдиний податок четвертої групи за 1 квартал 2023 року.

Аналіз положень чинного законодавства та з урахуванням позиції Верховного суду України, дослідивши суть порушень, викладених у протоколі № 309 від 20.05.2025, суд дійшов висновку, що вище вказані порушення податкового законодавства не носять характер триваючих, оскільки полягають в разовому невиконанні вимог податкового законодавства, не мають продовження в часі або ознак безперервності.

Як вбачається із матеріалів справи, протокол про адміністративне правопорушення ґрунтується на Акті про результати документальної планової виїзної перевірки з питання дотримання податкового законодавства ФГ ОСОБА_1 від 20.05.2025.

Відповідно до змісту п.86.1.ст.86 Податкового кодексу України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт.

Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, або особами, уповноваженими на це у встановленому порядку, у строки, визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов`язаний його підписати.

У своїй практиці Верховний Суд неодноразово наголошував на тому, що акт перевірки є лише службовим документом, що фіксує проведення перевірки та висновки інспектора щодо наявності чи відсутності порушень вимог законодавства, не породжує, не змінює та не звужує права особи, не встановлює для неї додаткових обов`язків та не покладає відповідальність.

У силу норм Податкового Кодексу України акт перевірки лише фіксує обставини, встановлені під час проведення перевірки, факти виявлених можливих порушень законодавства та не є остаточним документом, зобов`язуючим до вчинення будь-яких дій. Він не є юридичною формою рішення податкового органу і сам по собі не породжує певних правових наслідків для платника податків, не є актом індивідуальної дії та не підлягає оскарженню.

Дана правова позиція викладена в постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 08.09.2020 р. у справі №П/811/2893/14.

Згідно положень ст.58 Податкового кодексу України, на підставі акту перевірки податковим органом приймається податкове повідомлення-рішення.

Статтями 55-56 Податкового кодексу України передбачене право адміністративного та судового оскарження такого податкового повідомлення-рішення про визначення суми грошового зобов`язання платника податків, у разі якщо платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов`язання.

Процедура адміністративного оскарження вважається досудовим порядком вирішення спору. При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили (п.56.18 ст. 56 Податкового кодексу України).

З аналізу вказаних норм слідує, що якщо за результатами податкової перевірки складено акт, то контролюючим органом приймається повідомлення-рішення, у якому ним визначається сума грошового зобов`язання, яке платник податків має право оскаржити.

До матеріалів справи не надано доказів, що уповноваженими особами ГУ ДПС у Миколаївській області прийнято, надіслано та вручено у встановленому законом порядку податкове повідомлення-рішення, без наявності якого, згідно приписів п. 86.7 ст. 86 ПК України, посилання як на доказ, на акт перевірки є безпідставним, оскільки акт перевірки є лише службовим документом, що фіксує проведення перевірки та містить висновки інспектора у ході її проведення.

Таким чином, сам по собі протокол про адміністративне правопорушення, а також акт не можуть бути беззаперечним доказом вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.163-1 КУпАП, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто, не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом».

Суд наголошує, що він не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, сукупність наведених обставин свідчить про те, що в матеріалах справи відсутні достатні докази, які беззаперечно доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.163-1 КУпАП.

Статтею 62 Конституції України закріплений принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи, мають тлумачитись на її користь.

Згідно положень ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставі та в порядку, встановлених законом.

Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що діяння, яке ставиться у вину ОСОБА_1 матеріалами справи не доведене, його вина не підтверджена.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись статтями 163-1, 251, 256, 265, 283, 284, 287-289 КУпАП,

постановила:

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-1 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП .

Постанова може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Миколаївський районний суд Миколаївської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Ця постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Олена ЛОПІНА