КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/824/3883/2025 Суддя суду апел. інст.- Кепкал Л.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2025 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Кепкал Л.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 03 березня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 03 березня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, зі стягненням судового збору в дохід держави у розмірі 605, 60 грн.

Згідно постанови судді, ОСОБА_1 09.11.2024 о 00 год. 25 хв. в м. Києві по вул. О.Теліги керував транспортним засобом «Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із постановою судді, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 03 березня 2025 року скасувати, а провадження у справі закрити.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, апелянт вказує, що матеріали справи не містять повного відеозапису події. Також суд не звернув увагу на те, що автомобіль був зупинений безпричинно, а отже незаконно. На відео видно, що він взагалі не мав жодних ознак сп`яніння, а отже поліцейські взагалі не мали підстав пропонувати йому огляд на стан сп`яніння. Крім того, апелянт вказує, що з відео не вбачається, що він відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння, а отже протокол складено безпідставно.

ОСОБА_1 та його захисник Вигулярний І.В., будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились, клопотань про відкладення від них не надходило, а тому, зважаючи на ч. 6 ст. 294 КУпАП, вважаю за можливе провести апеляційний розгляд у відсутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та його захисника.

Перевіривши матеріали провадження, дослідивши відеозапис з нагрудних камер працівників поліції та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 вказаних вимог закону дотримався в повному обсязі, з`ясував всі обставини, дослідив і належним чином оцінив всі докази та дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у постанові суду.

Так, відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Проте, ОСОБА_1 вимоги вказаного пункту ПДР дотримано не було.

Всупереч доводам апеляційної скарги ОСОБА_1 , порушення ОСОБА_2 зазначених вимог п. 2.5. ПДР України, за обставин, викладених у постанові, підтверджується зібраними у справі та дослідженими судом доказами, які містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, а саме, протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №169441, який складено уповноваженою на те особою, за встановленою формою з урахуванням всіх вимог, передбачених ст. 256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 №1395 та підписаний особою, яка його склала і безпосередньо ОСОБА_1 , якому були роз`яснені права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП і який він підписав протокол без жодних зауважень.

В свою чергу, наведені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повністю підтверджуються карткою обліку адміністративного правопорушення; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; розпискою про відсторонення від керування транспортним засобом; відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції.

Ці докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою.

Враховуючи сукупність доказів у справі приходжу до висновку про те, що судом першої інстанції вірно встановлені фактичні обставини, а дії ОСОБА_1 , які полягають у відмові від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в законному порядку, є порушенням п. 2.5 ПДР України та утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП.

З переглянутого в судовому засіданні відеозапису вбачається, що після того, як був зупинений транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 , у нього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Пропозиція пройти огляд на стан сп`яніння була висловлена ОСОБА_1 багато разів, на що ОСОБА_1 говорив, що пройти огляд не відмовляється, втім уникав проходження такого огляду протягом тривалого часу, тобто пасивна поведінка ОСОБА_1 обґрунтовано розцінена як відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. В подальшому після приїзду адвоката, ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі, за що на нього було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Заважаючи на викладене, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння є безпідставними.

Що ж до посилань ОСОБА_1 на небезперервність відеозапису, то як слідує з долученого до протоколу відеозапису місця події він має чітку і логічну послідовність подій, що мали місце під час зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , розвиток спілкування співробітників поліції із водієм, на ньому чітко зафіксовано висловлення ОСОБА_1 пропозиції пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, та його відмову від проходження такого огляду, тобто всі події, що стосуються безпосередньо складу ст. 130 КУпАП. Будь - якого проміжку часу спілкування працівників поліції з ОСОБА_1 , який би не був зафіксований на відео, не вбачається.

Також є необґрунтованими доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що він взагалі не мав жодних ознак сп`яніння, а отже поліцейські не мали підстав пропонувати йому огляд на стан сп`яніння.

Згідно з Розділом 1 п.2. Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/735, зазначено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Як вбачається з відеозапису, працівники поліції неодноразово повідомляли ОСОБА_1 , що у нього виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, також було їх озвучено, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, заперечень з приводу яких ОСОБА_1 не висловлював.

Що стосується тверджень апелянта щодо безпричинної зупинки, то апеляційний суд звертає увагу на наступне.

У зв`язку з введенням воєнного стану на всій території України запроваджено комендантську годину, зокрема на території міста Києва з 00 год. 00 хв. до 05 год. 00 хв. до завершення дії воєнного стану.

Відповідно до підпунктів 2, 4 п. 16 Порядку здійснення заходів під час запровадження комендантської години та встановлення спеціального режиму світломаскування в окремих місцевостях, де введено воєнний стан затвердженого Постановою КМУ № 573 від 8 липня 2020 року, патрулям на території, де запроваджено комендантську годину та встановлено спеціальний режим світломаскування, в установленому законодавством порядку надано право:

- перевіряти в осіб посвідчення, документи, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, або паспортні документи іноземця, особи без громадянства, документи, що підтверджують законність перебування на території України, та перепустки, а в разі їх відсутності - затримувати відповідних осіб та доставляти в органи або підрозділи Національної поліції для встановлення особи; за потреби проводити огляд речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, які ними перевозяться;

- тимчасово обмежувати або забороняти на вулицях та дорогах, окремих ділянках місцевості та в інших громадських місцях перебування або пересування осіб, рух транспортних засобів, зокрема транспортних засобів іноземних, консульських установ чи представництв міжнародних організацій; виводити осіб з окремих ділянок місцевості та об`єктів, евакуйовувати транспортні засоби.

Враховуючи, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в період комендантської години, то суд вважає, що патрульні мали право зупинити транспортний засіб для перевірки документів водія та пасажирів, а також для огляду автомобіля. При цьому, не зазначення працівниками поліції в протоколі самого нормативно - правового акту, який надає їм право на зупинку транспортного засобу та перевірку документів, не свідчить про протизаконність даних дій.

Накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення, суд дотримався загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених ст. 33 КУпАП, та призначив стягнення у межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка є безальтернативною.

Будь - якого неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при розгляді справи судом першої інстанції, не встановлено.

З урахуванням вищезазначеного, вважаю, що постанова судді Шевченківського районного суду м. Києва від 03 березня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є законною та обґрунтованою і апеляційних підстав для її скасування не вбачаю.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 03 березня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з моменту її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Л.І. Кепкал