Справа № 405/4594/25
провадження № 3/405/1367/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.07.2025 м. Кропивницький

Подільський районний суд міста Кропивницького у складі: головуючого судді Майданнікова О.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли з Кропивницького РУП в Кіровоградській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП не відомий, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , щодо місця роботи, сімейного стану та наявності утриманців інформацію не надав,

за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

встановив:

до Подільського районного суду міста Кропивницького з Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №483246 від 10.07.2025 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , зі змісту якого (протоколу) вбачається, 10.07.2025 близько 20 год. 15 хв. за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: вчинив сварку в ході якої словесно ображав, чинив психологічний тиск, в наслідок вказаних дій могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки не повідомляв, клопотання про відкладення судового засідання від останнього до суду не надходило. Судом вжито передбачених процесуальним законодавством заходів для повідомлення особи, що притягується до адміністративної відповідальності, про час та місце розгляду справи (а.п.6,14).

Крім того, судом відзначається, що інформація про день, час та місце розгляду даної справи завчасно розміщувалась на офіційному сайті «Судова влада України» в розділі «Список судових справ, призначених до розгляду», інформація якого є відкритою та загальнодоступною.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , повідомила, що є розлученою з колишнім чоловіком з 07 лютого 2023 року. Після розірвання шлюбу вона проживає разом із 12-річною донькою. Колишній чоловік після розлучення певний час із ними не мешкав, а проживав із іншою жінкою. Потім він повернувся до спільного будинку, оскільки житло належить обом кожному по 1/2 частині. Спочатку після повернення сторони змогли дійти згоди щодо спільного проживання, зокрема узгодили порядок оплати комунальних послуг та придбання продуктів харчування. Згодом чоловік висловив бажання відновити стосунки та зійтись з колишньою дружиною. Проте потерпіла відмовилася від такої пропозиції. Після цього колишній чоловік припинив будь-який контакт із нею, хоча і продовжував спільне проживання у будинку. Через деякий час він почав систематично докучати потерпілій: вживав у її бік нецензурну лексику, грюкав дверима кімнат, у яких перебувала жінка, кидав речі та вдавався до словесного тиску, зокрема налаштовував спільну доньку проти матері, стверджуючи, що вона погана мати. 10 липня стався епізод, який потерпіла розцінює як "останню краплю". Вранці того дня вона залишила зарядний пристрій на звичному місці, проте ввечері його не виявила. Коли зателефонувала доньці з питанням щодо зарядки, дитина відповіла, що не брала її. На прохання матері поцікавитися у батька, з яким дівчинка була на річці, де може бути зарядка, колишній чоловік відповів словами: «Коли вона померла, вона забрала все з собою», маючи на увазі саму потерпілу. Після повернення доньки з батьком додому, потерпіла попросила дівчинку знову звернутися до батька і повернути зарядні пристрої, оскільки той, за словами жінки, зібрав усі, включно із зарядкою доньки. У відповідь колишній чоловік повторив фразу: «Вона забрала все, коли померла». Після цього потерпіла не витримала психологічного тиску і викликала поліцію. Після прибуття правоохоронців був складений відповідний протокол. На момент приїзду поліції колишній чоловік поводився максимально стримано та адекватно.

Відповідно до вимог статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Посадовою особою, що складає протокол, ставиться у вину особі вчинення таких конкретних протиправних діянь, що містять в собі ознаки того чи іншого адміністративного правопорушення, що відображається у протоколі. Суддя ж, розглянувши справу, повинен переконатись у наявності чи відсутності підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності за конкретні дії.

Згідно статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Кодексом України про адміністративні правопорушення встановлюється чітка стадійність притягнення особи до відповідальності: виявлення правопорушення, фіксація правопорушення, формування доказової бази (матеріалів справи), розгляд справи про адміністративне правопорушення.

Тобто, після виявлення факту вчинення правопорушення працівник поліції зобов`язаний зібрати належні та допустимі докази такого правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення за своєю суттю є процесуальним документом, яким уповноважений орган засвідчує певне порушення, допущене особою, яке містить склад адміністративного правопорушення, передбаченого відповідними нормами КУпАП і який є підставою для подальшого провадження у справі. При цьому, зважаючи на викладене та враховуючи позицію Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) щодо протоколу про адміністративне правопорушення, висловлену в рішенні по справі «Карелін проти Російської Федерації», протокол не може бути самостійним та достатнім доказом у справі про адміністративне правопорушення.

Суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол.

Обставини правопорушення повинні бути викладені в протоколі конкретно, з належним формулюванням складу адміністративного правопорушення у відповідності до змісту диспозиції статті (частини статті) КУпАП, що передбачає відповідальність за його вчинення.

Норма статті 173-2 КУпАП є бланкетною, а тому для того, щоб повністю розкрити суть адміністративного правопорушення, у протоколі повинно бути зазначено, які конкретно дії вчинила особа, який спосіб насильства прослідковується у діях порушника, якщо дій кілька, то зазначена кожна дія і вид насильства, наслідки цих дій по відношенню до особи, щодо якої вони були спричинені.

У відповідності з ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі ЗУ №2229-VIII): домашнє насильство діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь; психологічне насильство форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; економічне насильство форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Системний аналіз існуючого національного та міжнародного законодавства свідчить про те, що домашнє насильство істотно відрізняється від звичайних конфліктних відносин, оскільки має певні ознаки та характеризується тим, що особа, яка застосовує домашнє насильство, маючи значну перевагу в своїх можливостях, діє умисно з наміром досягти бажаного результату, який полягає у заподіянні шкоди потерпілому шляхом порушення його прав і свобод.

У той час, як під конфліктом необхідно розуміти такий стан взаємовідносин, який характеризується наявністю зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями; ситуація, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію, що несумісна з інтересами іншої сторони. Виникнення конфлікту залежить не лише від об`єктивних причин, але й від суб`єктивних факторів, до яких необхідно віднести власні уявлення учасників конфлікту про себе, свої потреби, мотиви, життєві цінності та ставлення до іншої сторони конфлікту.

Домашнє насильство вчиняється шляхом порушення основних прав та свобод іншого члена сім`ї та призводить або може призвести до заподіяння шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, при якому має місце перевага сил того, хто скоює ці дії, що унеможливлює самозахист особи, котра страждає від цих дій.

За викладеного, самі по собі факти вживання нецензурної лайки на адресу осіб, із числа передбачених ст.3 ЗУ №2229-VIII, чи наявність між учасниками справи конфліктної ситуації, без настання певних наслідків, про що обов`язково має бути зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення, автоматично не утворюють собою складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-2 КУпАП.

Дослідивши письмові матеріали адміністративної справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №483246 від 10.07.2025; письмовою довідкою про результати проведеної перевірки інформації, викладеної у зверненні ЄО №38338; письмовою заявою та поясненнями потерпілої ОСОБА_2 від 10.07.2025; письмовими поясненнями самого ОСОБА_1 від 10.07.2025 відповідно до яких «ніяких сварок не було, протиправні дії не вчиняв. Проти нього вчинено наклеп, дані і подібні дії проти нього систематично вчиняє ОСОБА_2 », вважаю, що діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, виходячи з наступного.

В своїх судових рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду. Так, в рішенні у справі "Маттоціа проти Італії" Європейський Суд зазначив, що "обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення". Хоча ступінь "детальності" інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту.

Відповідно до ст.8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

19.12.2024 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та інших законів України у зв`язку з ратифікацією Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок i домашньому насильству та боротьбу з цими явищами" №3733-IX від 22.05.2024, яким стаття 173-2. «Вчинення домашнього насильства» викладена в новій редакції.

Диспозиція ч.1 ст.173-2 КУпАП, в редакції з 19.12.2024, передбачає відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Диспозиція ч.1 ст.173-2 КУпАП до 19.12.2024 передбачала відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Однак, незважаючи на дату вчинення адміністративного правопорушення 10.07.2025 у протоколі серії ВАД №483246 від 10.07.2025 при викладені встановлених обставин адміністративного правопорушення уповноважена посадова особа вказала наслідки правопорушення, які викладені у попередній редакції ст.173-2 КУпАП «внаслідок чого могла бути завдана шкода». Діюча ж редакція ст.173-2 КУпАП, яка діяла на час вчинення адміністративного правопорушення 10.07.2025, передбачає, що внаслідок правопорушення обов`язково завдається шкода фізичному або психологічному здоров`ю потерпілого «внаслідок чого була завдана шкода»

Основними засадами судочинства, визначенимист.129 Конституції України, є, крім інших, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ст.6 «Право на справедливий суд» Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. Суд не має права з власної ініціативи у будь-який спосіб збирати докази винуватості особи.

Крім того, відповідно дост.62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Вказані положення Конституції України поширюються і на доведення винуватості у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП.

Чинним КУпАП не надано права суду на самостійну зміну чи доповнення кваліфікуючих ознак адміністративного правопорушення (зазначених у протоколі), перекваліфікацію вчиненого діяння, відсутні передбачені законом і підстави для самостійного збирання доказів, так само як і жодною нормою КУпАП не передбачено повернення матеріалів на доопрацювання з мотивів недостатності доказів або необхідності перекваліфікації дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, що беззаперечно буде погіршувати становище останньої, тому відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.

На підставі вищевикладеного, враховуючи відсутність обов`язкової ознаки об`єктивної сторони даного адміністративного правопорушення, а саме «настання наслідків правопорушення», суд приходить до висновку про відсутність в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, в зв`язку з чим провадження в даній справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись статтями 247, 251, 280, 283, 284, 287 КУпАП,

постановив:

закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №483246 від 10.07.2025) на підставі п. 1 ч. 1 ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку з відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду через Подільський районний суд міста Кропивницького протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови, - без змін, чи зміні постанови.

Суддя Олексій Іванович Майданніков