Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/273/25
Провадження №: 3/332/377/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2025 року м. Запоріжжя

Суддя Заводського районного суду м. Запоріжжя Ретинська Ю.І., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Пологівського районного відділу поліції ГУНП в Запорізькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовця ЗСУ (54 бригада, 2 рота, 2 батальйон), старшого механіка, водія, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення -

ВСТАНОВИВ:

09.01.2025 року, о 12.14 годині, Запорізька область, Пологівський район, Воздвижівська ОТГ, с. Добропілля, гр. водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 21063, д.н.з НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, почервоніння обличчя та очей. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки т/з у встановленому законом порядку у медичному закладі відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР.

У судове засідання, яке було призначено на 24.07.2025 ОСОБА_1 та його захисник Коломоєць І.В. не з`явилися. Про час та місце повідомлені належним чином.

Від захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвоката Коломоєць Ірини Василівни у матеріалах справи міститься клопотання про закриття справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування клопотання зазначено, що під час складання протоколу були відсутні підстави вважати, що ОСОБА_1 вживав алкоголь, оскільки останній їхав додому та віз солодкі кукурудзяні палички. Стан, в якому перебував ОСОБА_1 після зупинки поліцейськими, дає підстави вважати про його неможливість пройти освідування через хворобливий стан, що свідчить не про вживання алкоголю. Так, ОСОБА_1 зазначав поліцейським, що він вживає психотропні ліки і на день складання протоколу, він перебував на лікування в 5 міській лікарні Запоріжжя. З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 не вручено направлення на огляд. Вважає відеофайли не належним доказом, оскільки вони були зроблені не на бодікамери, а також скаладється із фрагментів. Також вважає, що перебування ОСОБА_1 у хворобливому стані після участі в бойових діях, є поважною обставиною для вімови від проходження огляду на стан сп`яніння.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку.

Відповідно до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху України, передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Пунктом 2.9 а ПДР України визначено заборону для водія керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.5 ПДР України визначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП, адміністративна відповідальність настає в разі як керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, та так само і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення ААД № 594828 від 09.01.2025 року, який складений відповідно до вимог ст. 256 КУпАП України, де зазначено, як того вимагає ця норма, а саме: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Відповідно до даного протоколу підтверджуються обставини, місце та час вчинення правопорушення;

- рапортом, де також зазначені всі обставини справи;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого ОСОБА_1 відмовився від проведення огляду за допомогою «Alcotester Drager 6810»;

- направленням до КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР, де зазначені ознаки алкогольного сп`яніння, через які ОСОБА_1 направляється на огляд та від якого останній відмовився;

- довідкою щодо відсутності повторності вчиненого правопорушення.

Посилання сторони захисту на те, що відео складається із декількох фрагментів, судом не приймається до уваги, оскільки дійсно між записами є невеликі по часу проміжки, але вони не дають підстав сумніватися у дотриманні порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння та процедури складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Суд відхиляє доводи захисника стосовно визнання відеозапису, зробленого на мобільний телефон працівником поліції, недопустимим доказом з огляду на таке.

Стаття 251 КУпАП визначає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже ст. 251 КУпАП встановлені джерела доказів у справах про адміністративні правопорушення. При цьому, вказаною нормою закону не встановлений вичерпний перелік документів чи інших джерел інформації, які можуть бути доказами у справі.

Таким чином, відеозапис відображує всі необхідні дії працівника поліції, які відповідають вимогам КУпАП під час огляду на стан алкогольного сп`яніння та під час складання протоколу про адміністративне правопорушення. Вказаний відеозапис суд оцінює в сукупності з іншими дослідженими судом та наведеними в даній постанові доказами.

Сторона захисту також посилалась на вчинення зазначених дій ОСОБА_1 в стані крайньої необхідності.

Відповідно до положень ст.ст. 17, 18 КУпАП особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності. Не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Інститут крайньої необхідності покликаний сприяти підвищенню соціальної активності учасників суспільних відносин, є гарантією правового захисту людини, що бере участь у запобіганні шкоди правам громадян, інтересам держави й суспільства.

Стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам.

Однією з найважливіших умов правомірності акту крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.

Спосіб збереження охоронюваного законом інтересу за рахунок іншого повинен бути саме крайнім. Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях. Інакше посилання на стан крайньої необхідності виключається. Шкода, заподіяна в стані крайньої необхідності, повинна бути менш значною, ніж відвернена шкода. Заподіяння шкоди, рівної тій, що могла бути спричинена, або шкоди більшої, не може бути виправдана станом крайньої необхідності. Зокрема не можна рятувати одне благо за рахунок заподіяння шкоди рівноцінному благу. Питання про те, яку шкоду вважати більш значною, а яку менш, є питанням факту й вирішується в кожному конкретному випадку залежно від конкретних обставин справи. В основу оцінки шкоди заподіяної й шкоди відверненої повинні бути покладені як об`єктивний, так і суб`єктивний критерії, проте визначальним має бути об`єктивний критерій.

Захисник Кашеварова В.І. обгрунтовавула відмову її клієнта від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння тим, що ОСОБА_1 перебував під час зупинки транспортного засобу в хворобливому стані. На підтвердження вказаному факту були надані медичні документи.

Проте, в даному випадку дії ОСОБА_1 не можна вважати вчиненими в умовах крайньої необхідності, оскільки суду не було надано доказів неможливості через стан здоров`я пройти медичний огляд на місці або в медичному закладі, а також не було надано доказів, що така відмова була вчинена для усунення небезпеки і що ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Усі посилання адвоката Коломоєць І.В., суддя вважає безпідставними, а викликані лише бажанням уникнути адміністративної відповідальності, тому у задоволенні клопотання про закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення слід відмовити.

Таким чином, судом встановлено, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

При накладенні адміністративного стягнення, суд керуючись ст. 33 КУпАП, враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність.

За таких обставин, враховуючи особу правопорушника, суд вважає, що ОСОБА_1 слід визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і накласти на нього стягнення у вигляді штрафу, з позбавленням права керування транспортними засобами, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, що буде достатнім для його виховання та попередження вчиненню нових правопорушень.

Згідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст. ст. 33, 40-1, ч. 1 ст. 130, 268, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 притягнути до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП і накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 17000 (сімнадцять тисяч) гривень на користь держави (Отримувач коштів: ГУК у Зап.обл./Зап.обл./21081300; Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37941997; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); Код банку отримувача (МФО): 899998; Рахунок отримувача: UA0008001, Код класифікації доходів бюджету: 21081300, призначення адміністративні штрафи з метою забезпечення безпеки дорожнього руху) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Згідно ч. 2 ст. 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення в порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 гривні 60 копійок на користь держави (Отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, Код отримувача (код ЄДРПОУ): 37993783, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), Рахунок отримувача: UА0026001, Код класифікації доходів бюджету: 22030106).

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду.

Суддя: Ю.І. Ретинська