Справа № 367/5414/25
Провадження №3/367/1791/2025
ПОСТАНОВА

Іменем України

30 липня 2025 року м. Ірпінь

Суддя Ірпінського міського суду Київської області Третяк Я.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з ВП № 2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

встановила:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 714106 від 07 травня 2025 року - 09 квітня 2025 року близько 08:50 год ОСОБА_1 , перебуваючи у громадському місці за адресою: м. Ірпінь по вул.. Лісові біля будинку 4 ж/д, вдарила в ліву дверку автомобіля марки Рено державний номерний знак НОМЕР_1 , чим порушила громадський порядок і спокій громадян, чим вчинила правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнала. ОСОБА_1 пояснила, що того дня вона рухалася на самокаті, у цей час автомобіль Рено, який рухався зліва, почав різко повертати направо, у зв`язку з чим ОСОБА_1 почала екстрено гальмувати з метою уникнення зіткнення транспортних засобів. Разом з тим, зіткнення уникнути їй не вдалося, у результаті чого вона зачепила праве переднє колесо автомобіля. ОСОБА_1 зазначила, що дуже злякалася того, що могла опинитися під колесами автомобіля, а тому перебувала в стані сильного хвилювання. Після зіткнення водій автомобіля, одразу почав кричати на ОСОБА_1 , після чого пішов оглядати свій транспортний засіб. У цей момент ОСОБА_1 , з огляду на поведінку ОСОБА_2 , який керував автомобілем, нанесла удар ногою по дверці його автомобіля. Після чого ОСОБА_2 схопив її за руку та намагався її затримати. ОСОБА_1 також зазначила, що очевидцями цих подій були двоє перехожих, які в зв`язку з цими подіями підійшли до місця дорожньо-транспортної пригоди та вступилися за ОСОБА_3 . Також, ОСОБА_1 просила суд закрити провадження в справі в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, оскільки вона не мала умислу порушувати громадський порядок.

Потерпілий ОСОБА_2 до суду не прибув, через свого представника подав письмові пояснення, в яких зазначив, що 09.04.2025 близько 08.50 год він керував автомобілем Рено д.н.з НОМЕР_1 , рухався по вул. Лісовій в м. Ірпені. Під`їжджаючи до будинку № 4ж/у, він увімкнув правий покажчик повороту і почав виконувати маневр заїзду на парковку. У цей час позаду нього рухався електросамокат під керуванням ОСОБА_1 , яка неуважно стежила за дорожньою обстановкою та не зменшила швидкість руху, у зв`язку з чим здійснила зіткнення з праве переднє колесо його автомобіля. ОСОБА_2 у письмових поясненнях зазначив, що він одразу зупинився і вийшов з автомобіля. Переконавшись, що водій самокату не отримала ушкоджень, ОСОБА_2 пішов оглянути свій автомобіль. У цей час ОСОБА_1 виражалася непристойними словами на його адресу, кричала, а потім підійшла і вдарила ногою водійські двері автомобіля, від чого на них утворилася вм`ятина. Одразу після цього ОСОБА_2 вжив заходи до припинення правопорушення з боку ОСОБА_1 та втримав її від залишення місця події, після чого одразу викликав поліцію.

Представник ОСОБА_2 , адвокат Лисенко С.М., у суді просив притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, зазначив, що остання вчинила дрібне хуліганство. Зазначив, що вина ОСОБА_1 у вчиненні дрібного хуліганства підтверджується дослідженими доказами.

За клопотанням ОСОБА_1 у суді також було допитано в якості свідка ОСОБА_4 , який зазначив, що був очевидцем дорожньо-транспортної пригоди за участі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Зазначив, що після зіткнення, водій автомобіля у грубій формі та підвищеним тоном звертався до водія електросамокату. Тому він вирішив підійти до місця дорожньо-транспортної пригоди. Після чого він чув звук нанесення удару по автомобілю, але самого моменту нанесення цього удару він бачив. Одразу після цього ОСОБА_4 побачив як ОСОБА_2 намагався фізично затримати ОСОБА_1 , тому зробив з цього приводу зауваження ОСОБА_2 . Також, свідок зазначив, що не чув нецензурної лайки від учасників дорожньо-транспортної пригоди.

Також, судом було досліджено матеріали справи про адміністративне правопорушення, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 714106 від 07.05.2025; рапорт помічника чергового ВП № 2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області Парфенюк Р.В. від 09.04.2025; протокол від 09.04.2025 про прийняття заяви від ОСОБА_2 про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується; письмові пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , які надавалися під час оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення; заяву ОСОБА_2 від 24.04.2025 до ВП № 2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області; копію наряду-замовлення на виконання робіт (договір) № АР-0002794 від 24.04.2025 на суму 200,00 грн.; відеозапис з камери відеоспостереження, яка розміщена на будинку поряд з місцем дорожньо-транспортної пригоди.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують адміністративну відповідальність, чи заподіяну майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Згідно з ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Леванте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що, оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Також, беручи до уваги статті 9-12, 280 КУпАП підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за нормами КУпАП є встановлення в діянні цієї особи всіх обов`язкових ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого відповідною нормою КУпАП, зокрема об`єктивної та суб`єктивної сторони правопорушення. Приймаючи до уваги, що суд здійснює оцінку вже зібраних та наявних в матеріалах справи доказів, зазначення всіх ознак складу правопорушення має бути належним та відображеним у протоколі про адміністративне правопорушення у відповідності до ст. 256 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Суд зауважує, що протокол є актом обвинувачення й повинен містити конкретне обвинувачення, виходячи з поняття адміністративного правопорушення, відповідно до вимог КУпАП.

Відповідно до диспозиції ст. 173 КУпАП дрібним хуліганством визнається нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Дрібне хуліганство характеризується умислом, тобто особа, яка здійснює дрібне хуліганство, розуміє, усвідомлює, що своїми діями вона порушує громадський порядок і бажає або свідомо допускає прояв неповаги до суспільства.

Суб`єктивна сторона дрібного хуліганства полягає у неповазі до суспільства, у прагненні показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, протиставити себе іншим громадянам, суспільству, державі. Умисний прояв винним явної неповаги до оточуючих - головний момент, що визначає зміст і сенс поведінки хулігана. За відсутності такого мотиву не може бути дрібного хуліганства.

Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони хуліганства є мотив явної неповаги до суспільства. Домінування у свідомості винного такого внутрішнього спонукання і відсутність особистого мотиву посягання на потерпілого є головним критерієм відмежування хуліганства від інших протиправних дій.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері охорони громадського порядку.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у нецензурній лайці в громадських місцях, образливому чіплянні до громадян та інших подібних діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Громадський порядок це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами відносин, що складаються у громадських місцях в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, а також підприємств, установ та організацій

Нецензурна лайка - це сегмент лайливої лексики різних мов, що містить вульгарні, грубі (непристойні) лайливі вирази, за допомогою якої часто виражають спонтанну мовну реакцію на несподівану (зазвичай неприємну) ситуацію. Варто зазначити, що у правозастосовній практиці використовують фактичну презумпцію загальновідомості нецензурної лексики. Це пояснює відсутність законодавчого визначення цієї категорії, а також безпосередньої її фіксації в матеріалах справи, а також проведення в кожному конкретному випадку філологічної, культурологічної та інших експертиз.

Іншою формою цього правопорушення є образливе ставлення до громадян, під яким необхідно розуміти докучливу поведінку, пов`язану з образливими діями, що зневажають честь і гідність людини та утискають будь-чию волю, до того ж у грубій розв`язній манері. Це може бути: хапання за одяг, насильницьке утримання за руки, демонстративне зривання головного убору, вимога дати цигарку або пускання в обличчя диму від неї, непристойна пропозиція дівчині та інші подібні дії. Для всіх цих випадків характерним є ігнорування волі та бажання оточення, прагнення нав`язати свою волю, а точніше свавілля.

Конкретні прояви цього правопорушення надзвичайно різноманітні. Таке розмаїття законодавець визначив терміном «інші подібні дії», до яких необхідно віднести: насильницьке вторгнення в громадські місця всупереч забороні певних осіб, які слідкують за порядком; безпідставне порушення спокою громадян телефонними дзвінками, лихослів`я по телефону; співання непристойних пісень; вигуки, свист під час демонстрації кінофільмів; ґвалт, крики з хуліганських мотивів біля вікон громадян у нічний час; справляння природних потреб у не відведених для цього місцях; поява у громадському місці в оголеному вигляді; самовільна без потреби зупинка комунального транспорту; нанесення непристойних малюнків на тротуари, стіни, паркани, двері чи вчинення написів нецензурного змісту; неправдиве повідомлення про смерть родичів, знайомих, якщо це не призвело до тяжких наслідків; грубе порушення черг, яке супроводжується ображанням громадян та проявленням неповаги до них; знищення або пошкодження з хуліганських мотивів якого-небудь майна у незначних розмірах тощо.

У правовому висновку Верховного Суду України, сформульованого в рішенні від 04.10.2012 (справа № 5-17кс12) дано юридичну характеристику складу злочину - хуліганство та пояснено відмінність його від злочинів, учинених на ґрунті особистих неприязних стосунків. У контексті даної справи у цьому висновку зазначено, що об`єктом посягання при хуліганстві є громадський порядок, який слід розуміти як стан суспільних відносин, що виник, сформувався, змінюється та існує під впливом дії правових норм (значною мірою), моральних засад, звичаїв, етичних правил, традицій, інших позаюридичних чинників і знаходить свій вияв (відображається) у безпечності громадського спокою, охороні здоров`я, честі та гідності людини, її прав та свобод, зокрема, усталених правил поведінки в побуті, у повазі і ставленні членів спільноти один до одного. В основі відмежування хуліганства від злочинів проти здоров`я, крім інших ознак, перебувають об`єкт злочину, який значною мірою визначає правову природу (характер) кожного із цих діянь та їхню суспільну небезпечність, і така ознака суб`єктивної сторони злочину, як його мотив. Хуліганські дії завжди посягають на громадський порядок. Зміст та спрямованість цього діяння випливає з характеру дій особи, яка їх вчиняє, а також із стосунків, які склалися між учасниками конфлікту.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 10 від 22.12.2006 «Про судову практику у справах про хуліганство» дрібне хуліганство це умисне порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, яке не супроводжується особливою зухвалістю та винятковим цинізмом.

Відповідно до роз`яснень, даних у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №10 від 22 грудня 2006 року «Про судову практику у справах про хуліганство» суди мають відрізняти хуліганство від інших злочинів залежно від спрямованості умислу, мотивів, цілей винного та обставин учинення ним кримінально караних дій. Дії, що супроводжувалися погрозами вбивством, завданням побоїв, заподіянням тілесних ушкоджень, вчинені винним щодо членів сім`ї, родичів, знайомих і викликані особистими неприязними стосунками, неправильними діями потерпілих тощо, слід кваліфікувати за статтями КК, що передбачають відповідальність за злочини проти особи. Як хуліганство зазначені дії кваліфікують лише в тих випадках, коли вони були поєднані з очевидним для винного грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та супроводжувались особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.

Тобто, вчинення правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, полягає в умисному прояві винним явної неповаги до оточуючих. За відсутності умислу та мотиву вчинення дій, що порушують громадський порядок, не може бути дрібного хуліганства.

Так, судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 нанесла удар ногою по водійській дверці автомобіля марки Рено д.н.з. НОМЕР_1 . Проте, матеріали справи не містять доказів того, що внаслідок удару ногою ОСОБА_1 заподіяла пошкодження транспортного засобу під керуванням ОСОБА_2 . Копія наряду-замовлення на виконання робіт від 24.04.2025 суд не вважає належним та допустимим доказом пошкодження транспортного засобу, оскільки такий документ не містить відомостей щодо характеру ушкоджень, часу їх заподіяння та причин їх виникнення.

Окрім того, у даному випадку в матеріалах справи відсутні докази того, що умисел ОСОБА_1 був спрямований на порушення громадського порядку і спокою громадян.

До того ж, доказів того, що такі дії супроводжувалися нецензурною лайкою або були вчинені з хуліганських мотивів, матеріали справи також не містять.

Так, допитаний в суді свідок зазначав, що не чув з боку ОСОБА_1 висловлення нецензурної лайки, а наданий представником ОСОБА_2 відеозапис з камери відеоспостереження не містить звуку.

У свою чергу, судом встановлено, що такі дії ОСОБА_1 були викликані обставинами дорожньо-транспортної пригоди за її участі, під час яких відбулася суперечка між нею та ОСОБА_2 , та які були спрямовані виключно на з`ясування особистих стосунків із іншим учасником дорожньо-транспортної пригоди.

За таких обставин, оцінюючи докази кожен окремо та в їх сукупності, суд дійшов висновку щодо відсутності поза розумним сумнівом доказів наявності умислу в діях ОСОБА_1 , спрямованих на порушення громадського порядку і спокою громадян, прагнення показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v.Spain» від 06 грудня 1998 року (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в зв`язку відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, вважаю за необхідне закрити провадження у даній справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. 7, 173, 245, 247, 251, 252, 256, 280, 283, 284 КУпАП,

постановила:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП (протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 714106 від 07 травня 2025 року) закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Ірпінський міський суд Київської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: Я.М. Третяк