Справа № 585/2893/25
Номер провадження 3/585/1026/25
П О С ТА Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2025 року м.Ромни

Суддя Роменського міськрайонного суду Сумської області Цвєлодуб Г.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, які надійшли з ІНФОРМАЦІЯ_1 про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової частини, номер обслуги взводу охорони РО БМЗ військової частини (номер військової частини не вказується з міркувань безпеки), РНОКПП НОМЕР_1 ,

за ч. 3 ст. 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, відповідно до вимог ст. ст. 11, 16, 49, 50, 73 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1-4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України зобов`язаний: свято та непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки, бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, бути хоробрим і дисциплінованим, не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців.

Згідно вимог ст. 45 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, за вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Приписами ст. 15 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) визначено, що військовослужбовці за вчинення військових адміністративних правопорушень несуть відповідальність передбачену главою 13-Б КУпАП за умови, якщо ці правопорушення не тягнуть за собою кримінальну відповідальність.

Відповідно до статті 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України на військовослужбовців покладаються загальні обов`язки:

-свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок:

-бути дисциплінованим;

-знати та виконувати свої обов`язки;

-додержуватися вимог статутів Збройних Сил України;

-дорожити честю та гідністю військовослужбовця Збройних Сил України;

-додержуватися правил поведінки військовослужбовця.

Згідно зі статтею 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України внутрішній порядок досягається глибоким розумінням, свідомим і неухильним виконанням військовослужбовцями обов`язків, визначених законами України та військовими статутами Збройних Сил України;

Статтею 13 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України встановлено - військовослужбовець зобов`язаний утримуватися від шкідливих для здоров`я звичок.

Відповідно до абзацу шостого та сьомого статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

Відповідно до статті 241 Статуту внутрішньої служби кожний військовослужбовець повинен піклуватися про збереження свого здоров`я та утримуватися від шкідливих звичок (куріння та вживання алкоголю).

Враховуючи зазначені обов`язки, військовослужбовець зобов`язаний подавати приклад підлеглому особовому складу щодо належного виконання обов`язків військової служби.

Встановлено, що ОСОБА_1 близько 21:30 год. 16 липня 2025 року, діючи всупереч наведеним вимогам Статутів Збройних Сил України став на шлях вчинення адміністративного правопорушення, яке виразилось у знаходженні на території тимчасового базування підрозділу військової частини в умовах воєнного стану (номер та розташування військової частини не вказується з міркувань безпеки) з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: неясна мова, запах з порожнини рота, хитка хода, порушення координації рухів, відмовився у присутності двох свідків від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, проте належним чино був повідомлений про час і місце розгляду справи, в заяві до суду просив справу розглядати без його участі, вину визнав.

Згідно із ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливим періодом є функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування. Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Водночас, законодавець надає визначення поняття демобілізації як комплексу заходів, спрямованих, серед іншого, на планомірне переведення Збройних Сил України, інших військових формувань на організацію і штати мирного часу (оголошення якої дає підстави для закінчення особливого періоду).

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» рішення про демобілізацію із внесенням його на затвердження Верховною Радою України приймає Президент України. На цей час відповідних рішень Президентом України не приймалось.

Особливий період розпочався з моменту набрання чинності Указом Президента України від 17.03.2014 № 303 та продовжується до оголошення (набрання чинності) окремого рішення Президента України про демобілізацію.

Верховний Суд у постанові від 30 травня 2018 року у справі № 521/12726/16-ц зазначив, що в Україні особливий період розпочався 18 березня 2014 року і триває по теперішній час.

Тобто, дане адміністративне правопорушення вчинено в умовах особливого періоду, що підвищує його суспільну небезпеку.

Таким чином, будучи військовослужбовцем, ОСОБА_1 , у порушення вимог 11. 13, 16, 49. 130. 241 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», вчинив діяння в умовах особливого періоду, що виразилось у знаходженні на території тимчасового базування підрозділу військової частини в умовах воєнного стану з ознаками алкогольного сп`яніння та відмові від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за що підлягає притягненню до адміністративної відповідальності у виді штрафу.

На думку суду, саме такий вид стягнення буде достатньою і необхідною мірою відповідальності для запобігання вчиненню нових правопорушень.

Відповідно п. 12. ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків.

Керуючись ч. 3 ст. 172-20, ст. ст. 221, 283-284, 287-291, 298-299 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення та притягнути до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП у вигляді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

ОСОБА_1 від сплати судового збору - звільнити на підставі п. 12. ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір».

Роз`яснити ОСОБА_1 , що на підставі ч. 1 ст.307КУпАП штраф має бути сплачений не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення правопорушнику постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Згідно до ч. 4 ст. 307 КУпАП, документ, що підтверджує його сплату, або його копія не пізніше трьох робочих днів після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті, надсилається правопорушником до органу (посадовій особі), який виніс постанову про накладення цього штрафу.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч.1 ст. 307 КУпАП, постанова буде направлена до відділу державної виконавчої служби для примусового виконання.

Відповідно до ч.2 ст. 308 КУпАП, у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення, органом державної виконавчої служби з ОСОБА_1 підлягає стягненню подвійний розмір штрафу, зазначений у даній постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно до ч. 4 ст. 307 КУпАП, документ, що підтверджує його сплату, або його копія не пізніше трьох робочих днів після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті, надсилається правопорушником до органу (посадовій особі), який виніс постанову про накладення цього штрафу.

Постанова може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Роменський міськрайонний суду Сумської області протягом 10 днів дня винесення постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційна скарга не була подана протягом 10 днів. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо вона не скасована, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Строк пред`явлення до виконання 3 місяці з моменту набрання постановою законної сили.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО

МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ Г.О.ЦВЄЛОДУБ