Народицький районний суд Житомирської області
Справа № 284/442/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2025 року селище Народичі

Народицький районний суд Житомирської області в складі: під головуванням судді Піщуліної І.С., розглянувши матеріали, які надійшли з природного заповіднику «Древлянський» про притягнення до адміністративної відповідальності за статтею 91 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої АДРЕСА_1 , працюючої у ТОВ «Новус України», маючої на утриманні двох неповнолітніх дітей,

В С Т А Н О В И В:

08 липня 2025 року заступником начальника Народицького ПНДВ обходу №4 природного заповідника «Древлянський» ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЖН №000033 про те, що 08 липня 2025 року об 11 годині 17 хвилин ОСОБА_1 на території лісового масиву Народицького ПНДВ порушила правила використання території та об`єктів природно-заповідного фонду тим, що перебувала на території ПЗ «Древлянський», чим порушила статтю 91 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

ОСОБА_1 у судовому засіданні свою вину не визнала, пояснивши, що у зазначені в протоколі час і дату вона перебувала у лісовому масиві поблизу с.Лозниця Коростенського району Житомирської області, що відноситься до території місцевого лісництва та перебуває у віданні ДП «Ліси України». Також зазначила, що при складанні протоколу вона заперечувала факт вчинення правопорушення, а співробітники природного заповідника не повідомили їй інформації про те, до якого кварталу, ділянки лісового масиву природного заповідника належить територія, на якій вона перебувала, також акцентувала увагу суду на тому, що матеріали справи не містять доказів того, що відповідна територія входить до складу ПЗ «Древлянський».

Заслухавши пояснення особи, щодо якої складено протокол про адміністративні правопорушення, дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на суспільний порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління, за які законом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідальність за статтею 91 Кодексу України про адміністративні правопорушення настає за здійснення в межах територій та об`єктів природно-заповідного фонду, їх охоронних зон, а також територій, зарезервованих для наступного заповідання, забороненої господарської та іншої діяльності, порушення інших вимог режиму цих територій та об`єктів, самовільна зміна їх меж, невжиття заходів для попередження і ліквідації негативних наслідків аварій або іншого шкідливого впливу на території та об`єкти природно-заповідного фонду.

Об`єктивна сторона виражається у вчиненні дій, що порушують правила охорони та використання територій та об`єктів природно-заповідного фонду. Відносини, що виникають під час використання природно-заповідного фонду регулюються законами України «Про природно-заповідний фонд України», «Про охорону навколишнього природного середовища», Земельним кодексом, Водним кодексом та іншими нормативно-правовими актами.

Норми статті 91 Кодексу України про адміністративні правопорушення є бланкетними (тобто такими, що не називаючи конкретних ознак правопорушення або називаючи лише їх частину, відсилають для встановлення змісту ознак правопорушення до інших нормативних актів, які не є законами про адміністративну відповідальність), а, отже, у протоколі про адміністративне правопорушення має бути зазначено не тільки відповідна стаття певного нормативного акта (частина, пункт), але й має бути викладено їх зміст.

Стаття 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

При оцінці доказів при провадженні у справах про адміністративні правопорушення, уповноважені особи повинні з`ясувати, чи припустиме використання отриманих відомостей як доказів у цій справі, чи стосуються отримані фактичні дані до конкретної справи, чи вірогідний цей доказ і як він взаємопов`язаний з іншими доказами у справі, чи є достатньою вся сукупність отриманих фактичних даних для того, щоб прийняти законне, об`єктивне й обґрунтоване рішення з адміністративної справи.

Посадова особа, яка виносить постанову, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За правилами статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

На підтвердження наявності адміністративного правопорушення та винуватості ОСОБА_1 заступником начальника Народицького ПНДВ обходу №4 природного заповідника « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ОСОБА_2 було надано суду лише протокол про адміністративне правопорушення серії ЖН №000033 від 08 липня 2025 року.

Дослідивши зміст вказаного протоколу про адміністративне правопорушення, судом було встановлено, що у протоколі не зазначено конкретне місце вчинення правопорушення, а саме: прив`язка до наближеного населеного пункту, номер кварталу, обходу у лісовому масиві, тощо .

Також у цьому протоколі відсутнє посилання на нормативно-правові акти, що передбачають відповідні правила та норми поведінки, які були порушені ОСОБА_1 .

При цьому, відсутність у протоколі змісту норми відповідного закону чи підзаконного акта, порушення вимог якої інкримінується особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, позбавляє її можливості ефективного захисту, тобто є порушенням права на захист.

Згідно з положеннями Кодексу України про адміністративні правопорушення розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться винятково в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, а суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення чи збирати докази.

Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Відповідно до положень статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Згідно статті 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що протокол про адміністративне правопорушення серії ЖН №000033 від 08 липня 2025 року не є належним доказом у справі про адміністративне правопорушення.

Також суд враховує те, що до протоколу не додано жодних інших доказів, які б підтверджували існування обставин, які підлягають встановленню у справі, а також доказів винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що справа слід закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 91 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Керуючись статтями 91, 221, 247, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

П О С Т А Н О В И В:

Справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити у зв`язку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого стеттею 91 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Народицький районний суд Житомирської області особою, щодо якої її винесено, її законним представником або на неї може бути внесено подання прокурора протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: Ірина ПІЩУЛІНА