Справа № 344/8814/25
Провадження № 3/344/3262/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2025 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області Деркач Н.І., розглянувши справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , ректора Івано-Франківського національного медичного університету, за ч.1 ст.41 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення №ПЗ/ІФ/5361/034372/П/ПТ від 14.05.2025 року, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення вимог законодавства про працю, встановлене 14.05.2025 року при проведенні заходу державного нагляду (контролю) в ІФНМУ, а саме порушив частину першу статті 10 ЗУ № 2136, частину першу статті 116 КЗпП України, статтю 117 КЗпП України. Відповідно до вимог частини першої статті 10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» (далі по тексту - ЗУ № 2136), заробітна плата виплачується працівнику на умовах, визначених трудовим договором. Трудовим договором є угода між працівником і роботодавцем, за якою роботодавець зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Частиною першою статті 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Однак, при звільненні працівників виплата всіх сум, що належали їм від ІФНМУ, в день звільнення проведено не в повному обсязі. Так, в ході позапланової перевірки в ІФНМУ адміністрацією установи надана інформація про виплату заробітної плати за квітень 2025 року. Згідно наданої інформації ОСОБА_2 звільнено з посади кухаря IV розряду ОСІ 27.04.2025р. (за власним бажанням) згідно статті 38 КЗпП України (Наказ №160-0 від 26.03.2025р.). Заробітну плату, згідно виписки з рахунку виплачено 29.04.2025р. Таким чином, при звільненні ОСОБА_2 , виплата всіх сум, що належали їй від ІФНМУ, в день звільнення не проведена, чим порушено вимоги ст.10 ЗУ № 2136 та ст.116 КЗпП України. Статтею 117 КЗпП України встановлено, що у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. Проте, в день звільнення не проведено повний розрахунок зі звільненою ОСОБА_2 в ІФНМУ, їй не виплачено середній заробіток за весь час затримки заробітної плати по день фактичного розрахунку, чим порушено частину першу статті 10 ЗУ № 2136, тим самим ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.41 КУпАП.

ОСОБА_1 повторно в судове засідання не з`явився хоча в належний спосіб повідомлявся судом про час та місце розгляду справи. Відповідно до вимог ст.129 Конституції України, ст.11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» розгляд справ про адміністративні правопорушення відбувається в судах відкрито, що гарантує особі, яка притягається до адміністративної відповідальності можливість дізнатись про визначений час розгляду. При цьому суд звертає увагу на те, що ОСОБА_1 було відомо про те, що на розгляді в Івано-Франківському міському суді Івано-Франківської області перебуває справа про притягнення його до відповідальності за правопорушення, передбачене ч.1 ст.41 КУпАП, про що свідчить його особистий підпис у відповідній графі протоколу про адміністративне правопорушення. Як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Станом на час розгляду справи жодних заяв та клопотань про відкладення судового засідання не надходило. За таких обставин, керуючись ст.268 КУпАП, суд вважає, що справу можна розглянути за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Вимогами ст.280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з положеннями ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП, доводиться даними з протоколу про адміністративне правопорушення №ПЗ/ІФ/5361/024372/П/ПТ від 14.05.2025 року, актом перевірки № ПЗ/ІФ/5361/024372 від 14.05.2025 року та іншими матеріалами справи в їх сукупності.

Частиною 1 статті 41 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення встановлених термінів виплати пенсій, стипендій, заробітної плати, виплата їх не в повному обсязі, терміну надання посадовими особами підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та фізичними особами - підприємцями працівникам, у тому числі колишнім, на їхню вимогу документів стосовно їх трудової діяльності на даному підприємстві, в установі, організації чи у фізичної особи - підприємця, необхідних для призначення пенсії (про стаж, заробітну плату тощо), визначеного Законом України "Про звернення громадян", або надання зазначених документів, що містять недостовірні дані, порушення терміну проведення атестації робочих місць за умовами праці та порядку її проведення, а також інші порушення вимог законодавства про працю.

Таким чином, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковано за ч.1 ст.41 КУпАП, оскільки він, будучи посадовою особою вчинив порушення встановлених термінів виплати заробітної плати, що повністю доведено в суді.

За таких обставин, встановлюючи наявність чи відсутність адміністративного правопорушення в діях особи, щодо якої складено протокол, та даючи оцінку фактичним даним, наявним в матеріалах справи, дослідивши всі обставини справи в їх сукупності, суд встановив, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП повністю доводиться дослідженими в судовому засіданні доказами.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, судом не встановлено.

При накладенні адміністративного стягнення у відповідності до вимог ст.33 Кодексу про адміністративні правопорушення України, суд враховує характер вчиненого та його суспільну небезпеку, особу правопорушника, ступінь його вини та ставлення до вчиненого. З огляду на наведене, суд вважає, що на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення у межах санкції статті, за якою кваліфіковано правопорушення, у виді штрафу, що буде згідно ст.23 Кодексу України про адміністративні правопорушення достатньою та необхідною мірою відповідальності, яка досягне мети у вихованні правопорушника у дусі додержання законів, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

На підставі викладеного, керуючись ст.23, ст.40-1, ст.ст.280, 283, 284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП та накласти стягнення у виді штрафу у дохід держави в розмірі 30 (тридцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , в дохід держави 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок судового збору.

Апеляційна скарга на постанову в справі про адміністративне правопорушення може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Роз`яснити, що відповідно до ст.308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.

Суддя Наталія ДЕРКАЧ