Справа № 504/1949/25
Номер провадження 3/504/1172/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.07.2025с-ще Доброслав

Доброславський районний суд Одеської області у складі головуючого судді Якиміва А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, які надійшли з ВП №3 ОРУП №2 ГУНП в Одеської області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

на розгляд Доброславського районного суду Одеської області надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Судом встановлено, що 27.04.2025 о 14.50 год. за адресою: Одеська область, Одеський район, с. Вовківське, вул. Центральна, ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 2109, з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме нечітка мова, почервоніння очей, запах алкоголю з ротової порожнини, не стійка хода. Від проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні 17.07.2025 року ОСОБА_1 вказав, що свою вину у вчиненні правопорушення не визнає, зазначивши, що в нього періодично з`являються головні болі від перевтоми. Того дня, він випив ліки, про що пояснив поліцейським, при цьому поліцейські вимагали в нього гроші. На уточнююче запитання судді відповів, що він керував своїм автомобілем 27.04.2025 року, йому стало погано та він зупинився, через хвилин 20-30 до нього підійшли працівники поліції, запропонували пройти огляд на місці, однак йому було погано, він їм повідомив, що алкоголь не вживав, а за лікарню він не пам`ятає.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Майданник Д.Г. в судовому засіданні заперечував проти притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та просив закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, мотивуючи це тим, що в матеріалах справи відсутній будь-який доказ, що підтверджує факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом та його зупинку, до протоколу не додано акту огляду на стан алкогольного сп`яніння, у направленні на огляд на стан сп`яніння в медичний заклад з метою виявлення стану алкогольного чи іншого сп`яніння зазначено «КНП ООМПЦПЗ ООР», який не входить до переліку закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення особи на стан алкогольного сп`яніння, не відсторонено ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, поліцейським не здійснено безперервного відеозапису з чіткою фіксацією усіх подій.

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні 17.07.2025 року пояснила, що ОСОБА_1 приїхав до неї з відрядження та вони поїхали на природу. По дорозі ОСОБА_1 стало погано. Після чого він зупинив автомобіль та випив ліки. В цей час біля них зупинились працівники поліції та підійшли до них. Попросили пред`явити документи, зазначивши, що відчули запах алкоголю, на що вона їм відповіла, що вони не пили. Почали вимагати гроші, медичний огляд пройти не пропонували, забрали права, сіли в машину і поїхали. Інцидент тривав годину. На уточнююче запитання судді відповіла, що ОСОБА_1 приїхав до неї в неділю 27.04.2025 року білля 11.00 години на своєму автомобілі та вони поїхали поспілкуватися. Коли поверталися додому ОСОБА_1 стало погано та вони зупинилися. Це вже було після обіду. Через хвилин 20 до них під`їхали працівники поліції.

Судом вживались заходи щодо виклику свідка, а саме поліцейського, що складав протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 лейтенанта поліції Вадима Стадніченка, однак згідно інформації, наданої ВП №3 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області, останнього 20.05.2025 року звільнено з лав Національної поліції України.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення повністю підтверджується такими доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення від 27.04.2025 року серії ААД №123350, від підпису якого ОСОБА_1 відмовився;

- направленням на огляд ОСОБА_1 з метою виявлення алкогольного сп`яніння від 27.04.2025 року;

- відео записами з ПВР, на яких зафіксований факт відмови ОСОБА_1 від проведення огляду на стан сп`яніння на місці за допомогою Драгера, а також відмову останнього від підписання протоколу про адміністративне правопорушення, крім того, на пропозицію працівника поліції проїхати в медичний заклад для проходження огляду на стан сп`яніння, ОСОБА_1 ухилився від відповіді;

- рапортом поліцейського СРПП ВП №3 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області старшого сержанта поліції Вадима Стадніченка.

Згідно з пунктом 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 N 1306, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено відповідальність, серед іншого, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно п. 1.3. ПДР, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтвердив факт керування саме ним транспортним засобом, а також те, що на момент наближення працівників поліції до транспортного засобу він перебував на водійському сидінні. Зазначене також підтверджується поясненнями свідка ОСОБА_2 .

Доводи захисника ОСОБА_4 стосовно того, що у направленні на огляд на стан сп`яніння в медичний заклад з метою виявлення стану алкогольного чи іншого сп`яніння зазначено «КНП ООМПЦПЗ ООР», який не входить до переліку закладів охорони здоров`я, судом відхиляються, оскільки ОСОБА_1 взагалі ухилився від відповіді на пропозицію працівника поліції пройти медичний огляд без уточнення, в якому саме медичному закладі, що зафіксовано відео записах з ПВР.

Водночас не відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, не є предметом судового розгляду у рамках даної справи на відповідність цих дій працівника поліції вимогам ст. 266 КУпАП, за умов відмови цього водія від проходження огляду на стан сп`яніння та складення у відношенні цього водія протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Доводи захисника Майданника Д.Г. щодо неналежності відео записів наявних у матеріалах справи, судом, також відхиляються, оскільки досліджені відеозаписи у сукупності з іншими доказами у справі, а саме поясненнями свідка ОСОБА_2 та самого ОСОБА_1 , внаслідок узгодженості їх змісту та відсутності суперечностей між ними, дозволяють суду зробити на їх підставі однозначні та переконливі висновки щодо дійсних обставин діяння.

Доводи захисника Майданника Д.Г. про вчинення відносно ОСОБА_1 працівниками поліції неправомірних дій жодним чином не доведені та не обґрунтовані. З дослідженого відео запису, не вбачається вчинення поліцейськими будь-якого тиску на ОСОБА_1 . Крім того, законодавством не передбачені правомірні підстави відмови особи, якій висунуто вимогу пройти огляд на стан сп`яніння, від проходження такого огляду. А тому доводи захисника Майданника Д.Г. у цій частині судом відхиляються. Щодо доводів захисника про те, що протокол складено не в місці де фіксувалась подія правопорушення, то такі доводи є нічим не підтверджені.

Твердження ОСОБА_1 про перебування його на момент складення протоколу у тверезому стані, жодним чином не спростовують наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, оскільки останній інкримінується вчинення порушення п. 2.5 ПДР, тобто відмова водія від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, а наявність стану сп`яніння, як і наявність діагнозу розсіяний склероз не підлягає встановленню для доведення вказаного складу правопорушення.

Окрему увагу суд звертає на необ`єктивності пояснень свідка та особи, що притягується до відповідальності в частині вимагання поліцейськими грошових коштів, оскільки з відеозапису, що міститься на файлі «…..0005» вбачається, як ОСОБА_1 о 15.05.57 питає працівника поліції «Сколько»?, на що отримує відповідь «Що, сколько», ОСОБА_1 «Двадцатка?», працівник поліції «Та не надо ніяких, дєнєг, о чом ви говорите».

Суд враховує, що під час спілкування ОСОБА_1 з працівниками поліції, в особи були явні ознаки алкогольного сп`яніння невиразна мова, невідповідність поведінки дійсним обставинам, що не могли утворитися після споживання кількох крапель корвалолу за 20 хв до спілкування із працівниками поліції. При цьому, ОСОБА_1 навіть не заперечував вживання алкогольних напоїв, як і не вказував, що він вживав лікарські засоби під час перебування в автомобілі, що не узгоджується з його показаннями, які надані в судовому засіданні, а також показаннями його цивільної дружини свідка по справі ОСОБА_2 . Також, ОСОБА_1 відмовився від надання будь-яких пояснень до протоколу, а його версія подій, яка ним викладена вже суду є позицією захисту, що не підтверджена жодним об`єктивним, належним та допустимим доказом у справі.

Отже, об`єктивно з`ясувавши обставини, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом, суд визнає винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, кваліфікація його дій працівниками поліції є вірною.

Європейський суд з прав людини також вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (§ 23 рішення у справі «Проніна проти України»).

Суд констатує, що інші доводи сторони захисту з приводу обставин вчинення адміністративного правопорушення є загальними, та не спростовують висновків суду, щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки докази, що додані до протоколу про адміністративне правопорушення, як і сам протокол є належними та допустимими доказами винуватості особи.

Суд, зважаючи на безальтернативність санкції частини 1 статті 130 КУпАП, вважає, що ОСОБА_1 слід призначити адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Крім того, відповідно до частини 5 статті 4 Закону України «Про судовий збір», а також статті 40-1 КУпАП у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення особа, на яку накладено таке стягнення, сплачує судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,6 грн.

Керуючись частиною 1 статті 130, статями 245, 280, 283-285 КУпАП, статтею 4 Закону України "Про судовий збір", суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у скоєні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір в сумі 605,6 (шістсот п`ять) гривень (шістдесят) копійок.

Відповідно до ч. 1 ст.307 КУпАП, штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш, як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Роз`яснити, що у випадку несплати накладеного на нього штрафу у передбачений законом строк, до порушника можуть бути застосовано подвійне стягнення штрафу в порядку ст. 308 КУпАП, тобто у випадку примусового виконання постанови суду.

Реквізити для сплати штрафу і судового збору розміщені на офіційному веб порталі «Судова влада» - https://km.od.court.gov.ua/sud1515/gromadyanam/zbir/ та https://km.od.court.gov.ua/sud1515/gromadyanam/tax/.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Одеського апеляційного суду через Доброславський районний суд Одеської області.

Суддя А. В. Якимів