Справа № 758/9803/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2025 року місто Київ

Суддя Подільського районного суду міста Києва Гребенюк В.В., за участю представника Енергетичної митниці Державної митної служби України Швед А.О., захисника особи, що притягується до відповідальності - адвоката Кононенко О.С., розглянувши матеріали, які надійшли від Енергетичної митниці Державної митної служби України, про притягнення до адміністративної відповідальності громадянки України ОСОБА_1 , фізичної особи-підприємця, зареєстрованої за адресою АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України, -

УСТАНОВИВ:

На розгляд до Подільського районного суду міста Києва передано матеріали справи про порушення митних правил № 0189/90300/24 щодо притягнення до адміністративної відповідальності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 483 Митного кодексу України.

Відповідно до протоколу про порушення митних правил № 0189/90300/24 Енергетичної митниці Державної митної служби України від 07.06.2024 вбачається, що 21.03.2023 через пункт пропуску «Ягодин-Дорогуск» митного поста «Ягодин» Волинської митниці з Литовської Республіки транспортним засобом р.н. НОМЕР_2 / НОМЕР_3 , підприємство перевізник ТОВ «АДР Карго» (), на митну територію України на адресу ФОП « ОСОБА_1 » ( АДРЕСА_2 ) ввезено товар «бензин автомобільний, А-95» у кількості 25,978 тон, 34,875 тис. л при 15° С, вартістю 24,343 тис. Євро.

Переміщення товару через митний кордон України було здійснено на підставі наступних документів: митної декларації типу «ІМ 40 ЕА» від 20.03.2023 № 23UA47U3; товаротранспортної накладної CMR від 20.03.2023 № 329109; рахунка (invoice) від 20.03.2023 № NAF0329109; сертифікату якості від 22.02.2023 № 162988_4980862; зовнішньоекономічного контракту від 17.05.2022 № 10/22.

Відповідно до умов зазначеного зовнішньоекономічного контракту продавцем та відправником товару є литовське підприємство UAB «Naftenas» (Tiekimo g. 5, Panevezys, LT-35289 Lithuania), одержувачем та покупцем є ФОП « ОСОБА_1 ».

22.03.2023 зазначений товар за митною декларацією типу «ІМ 40 ДЕ» № 23UA11U0 товар був оформлений у вільний обіг. З метою підтвердження фізико-хімічних характеристик товару до митних органів надано сертифікат (паспорт) якості від 22.02.2023 № 162988_4980862, відповідно до якого товар виготовлений підприємством Public Company «Orlen Lietuva» та відповідає стандарту LSТ EN 228:2012+А1:2017, відомості про який внесені до гр. 44 зазначених митної декларації.

Відповідно до вимог ст. 198 Митного кодексу України митному органу в пункті пропуску через державний кордон України згідно із статтею 335 цього Кодексу подаються документи, що містять відомості про товари, достатні для їх ідентифікації.

Нормами ст. 335 Митного кодексу України встановлено, що під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України декларант, уповноважена ним особа або перевізник залежно від виду транспорту, яким здійснюється перевезення товарів, надають митному органу в паперовій або електронній формі документи та відомості зокрема, що підтверджують дотримання обмежень, які виникають у зв`язку із застосуванням захисних заходів. Незалежно від виду транспорту, яким здійснюється переміщення товарів, під час прибуття товарів у пункт пропуску через державний кордон України надаються документи (відомості) або їх реквізити, у тому числі засобами інформаційних технологій (або у вигляді електронного документа), які підтверджують дотримання заборон та/або обмежень згідно із законами України.

Постановами Кабінету Міністрів України від 30.12.2015 № 1147 «Про заборону ввезення на митну територію України товарів, що походять з Російської Федерації» та від 09.04.2022 № 426 «Про застосування заборони ввезення товарів з Російської Федерації» заборонено ввезення на митну територію України в митному режимі імпорту товарів з російської федерації.

Відповідно до положень пункту 8 розділу «Вимоги щодо обігу палива на ринку» Технічного регламенту щодо вимог до автомобільних бензинів, дизельного, суднових та котельних палив, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2013 № 927 (далі Технічний регламент), «кожна партія палива, що вводиться в обіг або перебуває в обігу, повинна мати документ про якість (паспорт якості) палива». Пунктом 5 Технічного регламенту до припинення або скасування воєнного стану в Україні та протягом наступних 90 календарних днів передбачено введення в обіг палив, які ввозяться на митну територію України з держав - членів ЄС та інших держав (крім палива походженням з російської федерації та республіки білорусь та/або палива, власниками якого є юридичні особи, які зареєстровані на території російської федерації та республіки білорусь, або кінцевими бенефіціарами яких є російська федерація та республіка білорусь, фізичні та юридичні особи, стосовно яких застосовано спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи (санкції) відповідно до Закону України «Про санкції»), на підставі документа, що підтверджує відповідність нафтопродуктів вимогам цього Технічного регламенту, виданого іноземним суб`єктом господарювання або органом з оцінки відповідності мовою оригіналу, що підтверджує відповідність нафтопродуктів стандартам EN 228 (автомобільні бензини) або їх аналогів.

З метою дотримання вищезазначених норм, посадовими особами ФОП « ОСОБА_1 » під час переміщення товару через митний кордон України до митних органів для підтвердження відомостей про фізико-хімічні характеристики товару, відповідності нафтопродукту стандартам EN 228 (автомобільні бензини) його ідентифікації, надано документ про якість, а саме сертифікат (паспорт) якості від 22.02.2023 № 162988_4980862, який містить відповідні штампи (печатки) заводу виробника - «Orlen Lietuva».

Першого березня 2023 року листом № 20/20-01-01/7.6/211 Держмитслужба проінформувала Енергетичну митницю стосовно використання суб`єктами ЗЕД, з метою приховування походження нафтопродуктів, зокрема вироблених в російській федерації, підроблених сертифікатів якості виданих Public Company «Orlen Lietuva».

З метою перевірки законності ввезення на митну територію України нафтопродуктів, Енергетичною митницею на адресу Public Company «Orlen Lietuva» був направлений лист від 15.01.2024 № 7.6/7.6-20.3/13/240 стосовно сертифікатів (паспортів) якості нафтопродуктів виданих компанією «Orlen Lietuva» щодо яких існує ризик фальсифікацій.

12.02.2024 Енергетичною митницею отримано відповідь Public Company «Orlen Lietuva» (лист від 09.02.2024 № D2 (12.11-9)-339) стосовно проведеної перевірки сертифікатів (паспортів) якості виданих компанією «Orlen Lietuva».

За результатами опрацювання відповіді, наданої Public Company «Orlen Lietuva» встановлено, що сертифікат (паспорт) якості від 22.02.2023 № 162988_4980862 був виданий на партію товару «бензин автомобільний марки 95, з вмістом кисню 3,7% мас., біоетанолом, клас D» у кількості 22,641 тони, яка була реалізована підприємству UAB «Naftenas».

Попередньо, Public Company «Orlen Lietuva» повідомляла (лист від 16.10.2023 № D2(12.11-9)-2356), що продукція придбана в Компанії, може бути перепродана покупцями третім особам за умови, що сертифікати якості, видані Компанією, використовуються виключно для кількості придбаної продукції. Покупці, які об`єднують різні продукти на своїх терміналах і згодом продають ці продукти третім особам, зобов`язані надати власні сертифікати якості та не мають права використовувати сертифікати видані Компанією.

Проте, підприємством ФОП « ОСОБА_1 » з використанням сертифіката (паспорта) якості від 22.02.2023 № 162988_4980862 фактично ввезено на митну територію України товар «бензин автомобільний, А-95» у кількості 25,978 тон, що більше на 3,337 тон ніж продано (відвантажено) компанією «Orlen Lietuva» підприємству UAB «Naftenas» згідно з паспортом (сертифікатом) якості від 22.02.2023 № 162988_4980862.

Тобто, підприємцем-фізичною особою « ОСОБА_1 » гр. ОСОБА_1 до митних органів України був наданий сертифікат (паспорт) якості від 22.02.2023 № 162988_4980862 виданий компанією «Orlen Lietuva» на іншу кількість товару (22,641 тон).

Таким чином, підприємцем-фізичною особою « ОСОБА_1 » вчинено дії спрямовані на переміщення через митний кордон України товару «бензин автомобільний, А-95» у кількості 3,337 тон, 4,480 тис. л при 15° С, вартістю 3 127,04 Євро або 122 418,93 грн. (станом на 21.03.2023 курс становив 1 Євро = 39,1485 грн) з приховуванням від митного контролю шляхом надання до митного органу, як підстави для переміщення товарів документів, що містять неправдиві відомості щодо кількості (ваги) товару.

Відповідно до ч. 2 ст. 459 Митного кодексу України суб`єктами адміністративної відповідальності за порушення митних правил можуть бути громадяни, які на момент вчинення такого правопорушення досягли 16-річного віку, а при вчиненні порушень митних правил підприємствами - посадові особи цих підприємств.

Згідно з даними картки обліку особи, яка здійснює операції з товарами, керівником ФОП « ОСОБА_1 » громадянка ОСОБА_1 .

Згідно з інформацією розміщеною в АСМО «Інспектор» ПІК «Провадження в справах про ПМП» Держмитслужби встановлено, що гр. ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень відповідальність за які передбачена ст.ст. 482, 483 Митного кодексу України не притягувався.

Отже, за висновками Енергетичної митниці, в діях ФОП « ОСОБА_1 » громадянки ОСОБА_1 наявні ознаки порушення митних правил передбачених ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України, а саме переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю шляхом поданням митному органу, як підстави для переміщення товарів документів, що містять неправдиві відомості щодо кількості товару.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином.

В судовому засіданні захисник Кононенко О.С. просила закрити справу за відсутністю події та складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483МК України, в діях ОСОБА_1 посилаючись на те, що в даній справі відсутня загалом подія правопорушення, а також всі складові адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 483 МК України, які складають сукупність юридичних ознак (об`єктивних і суб`єктивних), що визначають вчинене протиправне діяння як конкретне адміністративне правопорушення.

В судовому засіданні представник Енергетичної митниці вважав обставини, викладені в протоколі про порушення митних правил, доведеними та просив притягнути громадянку України ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення митних правил за ч.1 ст.483 МК України.

Заслухавши заперечення представника митного органу, пояснення захисника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 266 МК України декларант зобов`язаний здійснити декларування товарів відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом, на вимогу митного органу пред`явити товари для митного контролю і митного оформлення, надати митному органу передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей, сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату відповідно до розділу Х цього Кодексу.

Згідно зі ст. 487 МК України, провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним,- відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

За змістом ст. 458 МК України, порушенням митних правил є адміністративне правопорушення, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений Митним кодексом України та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Згідно ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною першою статті 483 Митного кодексу України передбачено відповідальність за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

Безпосереднім об`єктом посягання при вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 483 МК України, є встановлений порядок переміщення товарів через митний кордон України.

Об`єктивною стороною даного правопорушення є безпосередньо переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України, тобто, розуміється активна поведінка (вчинок) особи. Переміщення предметів із приховуванням від митного контролю - це їх переміщення через митний кордон різними шляхами, зокрема, подання митному органу, як підстави для переміщення товарів, документів, одержаних незаконним шляхом або таких, що містять неправдиві відомості.

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, визначеного ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України, передбачає наявність прямого умислу, тобто винний у скоєнні правопорушення чітко розуміє та усвідомлює обставини і характер незаконного переміщення товарів, предметів через митну територію України і прагне їх ввезти на територію України з порушенням встановленого порядку чи вивезти з України. Таким чином, правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України, може бути вчинено лише умисно, коли особа знає, що документи, які вона надає митному органу як підставу для переміщення товару є підробленими чи одержані незаконним шляхом або містять неправдиві дані, але бажає таким чином незаконно перемістити товар.

Згідно зі статтею 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо допускала настання цих наслідків.

Суб`єктами адміністративної відповідальності за порушення митних правил можуть бути громадяни, які на момент вчинення такого правопорушення досягли 16-річного віку, а при вчиненні порушень митних правил підприємствами - посадові особи цих підприємств.

Підставою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в її діях складу адміністративного правопорушення - сукупності юридичних ознак (об`єктивних і суб`єктивних), що визначаються вчинене протиправне діяння як конкретне адміністративне правопорушення. А відтак, при складанні протоколу про порушення митних правил враховуються ознаки складу правопорушення, які мають узгоджуватись з диспозицією статті, до відповідальності за якою притягується особа. У іншому випадку відсутність однієї із ознак складу правопорушення виключає можливість притягнення особи до відповідальності.

Стаття 494 МК України визначає перелік даних, які повинен містити протокол про порушення митних правил, зокрема, в ньому зазначається місце, час вчинення, вид та характер порушення митних правил.

Доказами у справі про порушення митних правил відповідно до ст. 495 МК України є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; поясненнями свідків; поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; висновком експерта; іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 03 червня 2005 року «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил» документами, що містять неправдиві дані, є, зокрема, такі, в яких відомості щодо суті угоди, найменування, асортименту, ваги, кількості чи вартості товарів, а також їх відправника чи одержувача, держави, з якої вони вивезені чи в яку переміщуються, не відповідають дійсності.

Відповідно до абзацу 1 пункту 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 03.06.2005 року, судам необхідно враховувати, що підставою для переміщення товарів через митний кордон є визначені нормативними актами документи, без яких неможливо одержати дозвіл митного органу на пропуск товарів через митний кордон. Це, зокрема, можуть бути митна декларація, контракт, коносамент, ліцензія, квота, товаросупровідні документи, дозвіл відповідних державних органів.

Судом встановлено, що 21.03.2023 через пункт пропуску «Ягодин-Дорогуск» митного поста «Ягодин» Волинської митниці з Литовської Республіки транспортним засобом р.н. НОМЕР_2 / НОМЕР_3 , підприємство перевізник ТОВ «АДР Карго» (), на митну територію України на адресу ФОП « ОСОБА_1 » ( АДРЕСА_2 ) ввезено товар «бензин автомобільний, А-95» у кількості 25,978 тон, 34,875 тис. л при 15° С, вартістю 24,343 тис. Євро.

Переміщення товару через митний кордон України було здійснено на підставі наступних документів: митної декларації типу «ІМ 40 ЕА» від 20.03.2023 № 23UA47U3; товаротранспортної накладної CMR від 20.03.2023 № 329109; рахунка (invoice) від 20.03.2023 № NAF0329109; сертифікату якості від 22.02.2023 № 162988_4980862; зовнішньоекономічного контракту від 17.05.2022 № 10/22.

Відповідно до умов зазначеного зовнішньоекономічного контракту продавцем та відправником товару є литовське підприємство UAB «Naftenas» (Tiekimo g. 5, Panevezys, LT-35289 Lithuania), одержувачем та покупцем є ФОП « ОСОБА_1 ».

22.03.2023 зазначений товар за митною декларацією типу «ІМ 40 ДЕ» № 23UA11U0 товар був оформлений у вільний обіг. З метою підтвердження фізико-хімічних характеристик товару до митних органів надано сертифікат (паспорт) якості від 22.02.2023 № 162988_4980862, відповідно до якого товар виготовлений підприємством Public Company «Orlen Lietuva» та відповідає стандарту LSТ EN 228:2012+А1:2017, відомості про який внесені до гр. 44 зазначених митної декларації.

У протоколі про порушення митних правил № 0189/90300/24 від 07.06.2024 митний орган визначив, що фізичною особою-підприємцем « ОСОБА_1 » вчинено дії спрямовані на переміщення через митний кордон України товару «бензин автомобільний, А-95» у кількості 3,337 тон, 4,480 тис. л при 15° С, вартістю 3 127,04 Євро або 122 418,93 грн. (станом на 21.03.2023 курс становив 1 Євро = 39,1485 грн) з приховуванням від митного контролю шляхом надання до митного органу, як підстави для переміщення товарів документів, що містять неправдиві відомості щодо кількості (ваги) товару.

Як вбачається з матеріалів справи, поставка товару «Нафтопродукт, з вмістом 70% мас. або більше нафти чи нафтопродуктів. Бензин автомобільний, А-95 з вмістом кисню до 3,7%, UN 1203 Bensinas, 3, ІІ 95, клас D. Вміст сірки - 0,00024% мас. (2,4 мг/кг), вміст свинцю менше 2,5 мг/л, вміст етанолу 9,88%, октанове число за дослідницьким методом 96,0, моторним методом 85,2» у кількості 25,978 тон, 34,875 тис. л при 15° С, вартістю 24,343 тис. Євро., здійснювалась на виконання умов Контракту від 17.05.2022 № 10/22, укладеного між ФОП ОСОБА_1 (покупець) та литовське підприємство UAB «Naftenas» (Tiekimo g. 5, Panevezys, LT-35289 Lithuania) (продавець). Відповідно до пункту 6.1. Контракту, разом з Товаром Продавець надає Покупцеві оригінали наступних документів: рахунок-фактура (інвойс), декларація на товар (ДТ), міжнародна товаро-транспортна накладна (CMR), паспорт якості, виданий Заводом-виробником під час відвантаження або незалежною лабораторією, або специфікацію Продавця.

Отже, відповідно до умов Контракту обов`язок надати сертифікат якості та інвойс на партію товару покладений саме на компанію UAB «Naftenas» як продавця товару. ФОП ОСОБА_1 ані як фізична особа-підприємець, ані як фізична особа сертифікат якості від 22.02.2023 № 162988_4980862 в компетентних органах/організаціях не отримувала та не мала права/обов`язку його отримувати.

Крім того, відповідно до статті 4 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів від 19 травня 1956 року, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України N 57-V від 01.08.2006 року, (далі по тексту - Конвенція), Договір перевезення підтверджується складанням вантажної накладної Як слідує з матеріалів справи, поставка товару «Нафтопродукт, з вмістом 70% мас. або більше нафти чи нафтопродуктів. Бензин автомобільний, А-95 з вмістом кисню до 3,7%, UN 1203 Bensinas, 3, ІІ 95, клас D. Вміст сірки - 0,00024% мас. (2,4 мг/кг), вміст свинцю менше 2,5 мг/л, вміст етанолу 9,88%, октанове число за дослідницьким методом 96,0, моторним методом 85,2» здійснювалась, зокрема, на підставі міжнародної автотранспортної накладної (CMR) від 20.03.2023 № 329109. Пунктом g) частини першої статті 6 Конвенції встановлено, що вантажна накладна містить перелік документів, переданих перевізнику. У відповідності до частини першої статті 11 Конвенції для цілей митних та інших формальностей, які повинні бути здійснені до доставки вантажу, відправник додає до вантажної накладної необхідні документи або надає їх в розпорядження перевізника, і забезпечує його всією інформацією, якої він може потребувати.

Відповідно до відомостей графи «5» наявної у матеріалах справи CMR від 20.03.2023 № 329109, перевізнику товарів для здійснення перевезення було передано, зокрема, рахунок-фактуру від 20.03.2023 № NAF0329109, сертифікат якості від 22.02.2023 № 162988_4980862, акцизну декларацію країни-відправлення EAD № 23LT0000А1A1007V68819.

Суд приходить до висновку, що відповідно до положень Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів, обов`язок надати в розпорядження перевізника необхідні документи покладений на відправника, яким в даному випадку виступала компанія UAB «Naftenas», що, в чергове доводить, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , ані як фізична особа-підприємець, яка є покупцем, ані як фізична особа не мала права/обов`язку виготовляти, отримувати та надавати необхідні для експорту товару з території Європейського Союзу документи, у тому числі, Сертифікат якості від 22.02.2023 № 162988_4980862, рахунок-фактуру від 20.03.2023 № NAF0329109.

Суд звертає увагу, що покупцю продавцем було надано експортну декларацію країни-відправлення (№ 23LTVC0100EK0BAF49), в якій (графа 32) зазначено саме Сертифікат якості від 22.02.2023 № 162988_4980862, рахунок-фактура від 20.03.2023 № NAF0329109. Тому твердження митниці щодо Сертифікату якості від 22.02.2023 № 162988_4980862, як документу, що містить неправдиві відомості, не відповідає дійсним обставинам справи та наявним доказам.

Відповідно до інформації, зазначеної в листі Public Company «Orlen Lietuva» (лист від 09.02.2024 № D2 (12.11-9)-339) «…цим надає остаточну комерційну інформацію щодо сертифікатів якості на продукцію виробництва Компанії з березня по травень 2023 року, зазначену в додатку до Листа…», а паспорт якості, який було подано ФОП ОСОБА_1 для випуску товару у вільний обіг виданий від 22.02.2023. Отже, даний лист є неналежним доказом по справі.

Дослідивши у сукупності вказані докази, суд приходить до висновку, що товаросупровідні документи разом з сертифікатом якості від 22.02.2023 № 162988_4980862 надавалися отримувачу відправником - компанією UAB «Naftenas» - при поставці товару, а отже, був отриманий законним шляхом, а сам сертифікат якості не є документом, який засвідчує кількість товару, тому відсутня об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 483 МК України.

Паспорт якості - це документ, що містить дані для ідентифікації та фактичні значення показників якості нафти та/або нафтопродуктів, отримані в результаті лабораторних випробувань, і їх відповідність вимогам нормативних документів (відповідно до наказу «Про затвердження Інструкції з контролювання якості нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України» від 04.06.2007 № 271/121)

Також суд звертає увагу на те, що у протоколі про порушення митних правил № 0189/90300/24 не розкрито об`єктивну сторону правопорушення, тобто, не вказано конкретно, що саме здійснила ОСОБА_1 - переміщення чи дії, спрямовані на переміщення товарів з приховуванням, а також, не вказано у чому полягає приховування товару з огляду на те, що товар «бензин автомобільний, А-95» оформлений Енергетичною митницею в режимі імпорту за митною декларацією типу «ІМ 40 ДЕ» № 23UA11U0 та жодних рішень чи доказів, які б підтвердили, що цей товар є іншим, або в іншій кількості, ніж оформлений, Енергетичною митницею, не надано.

Таким чином, об`єктивна сторона складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, відсутня.

Суд звертає увагу, що у протоколі про порушення митних правил лише процитовано норми Митного кодексу України, при цьому: не вказано, які саме вимоги законів та інших нормативно-правових актів України, а також міжнародних договорів України з питань митної справи не були виконані ОСОБА_1 ; не вказано, якими правовими нормами або положеннями статуту саме на ФОП покладено обов`язок виконання вимог, що не були виконані або виконані неналежним чином; не проаналізовано умови поставки, умови контракту, не здійснено перевірку обставини видачі/отримання сертифікату якості та рахунка-фактури та не вказано, які саме обов`язки підприємства-імпортера мала виконати, але не виконала, або виконала у незаконний спосіб; не вказано якими фактичними обставинами (доказами) підтверджено невиконання, або неналежне виконання громадянкою України ОСОБА_1 обов`язків, покладених на неї, як на керівника підприємства; не вказано, які саме дії громадянки України ОСОБА_1 призвели, на думку митниці, до переміщення товарів з приховуванням від митного контролю; не вказано, у який встановлений законодавством спосіб керівник підприємства покупця/отримувача має забезпечити достовірність та правдивість інформації, вказаній у товаросупровідних та комерційних документах безпосередньо продавцем/відправником товарів, а також має обов`язок встановлювати/перевіряти будь-які обставини, пов`язані із експортом товарів з території інших країн; не вказано, якими саме нормами законів та інших нормативно-правових актів України, а також міжнародних договорів України з питань митної справи встановлено вимоги для керівника підприємства - імпортера отримувати документи, необхідні для експорту товару, у тому числі сертифікат якості, або здійснювати перевірку дійсності документів, у тому числи сертифікату якості, що надаються експортером/відправником товарів.

Європейський суд з прав людини, зокрема, у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyevav.Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії»(«Karelinv.Russia», заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Відповідно до диспозиції статті 483 Митного кодексу України, за способом вчинення правопорушення - це дії, тобто активна поведінка особи (застосування тайників та сховищ; використання засобів та способів, що утруднює виявлення; надання одним товарам вигляду інших; подання підроблених документів, чи одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості), які вчиняються з протиправною метою - приховати від митного контролю товар або відомості про товар при його переміщенні через митний кордон України.

Суб`єктивну сторону адміністративного правопорушення становить пов`язаний з його вчиненням психічний стан особи. До ознак, властивих суб`єктивній стороні, належать вина, мотив і мета вчинення правопорушення.

Отже, наявність визначеної у диспозиції статті протиправної мети свідчить про те, що правопорушення, передбачене частиною першою статті 483 Митного кодексу України, може бути вчинено лише умисно.

Відповідно до роз`яснень, наведених у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 03 червня 2005 року № 8 «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил» порушення митних правил, відповідальність за яке встановлена статтею 483 Митного кодексу України, може бути вчинене лише умисно.

Відповідна позиція Верховного Суду узгоджується з правовим позиціям Європейського Суду з прав людини, практика якого при розгляді справ судами в обов`язковому порядку використовується як джерело права відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Зокрема, у Рішенні від 13.01.2022 року (остаточне рішення від 13.04.2022 року) у справі «Краєва проти України» (Заява № 72858/13) Європейський Суд зазначив «На підставі фактів та з огляду на доводи сторін можна поставити під сумнів встановлення національними судами достатньою мірою того, що дії заявниці становили правопорушення, передбачене частиною першою статті 483 Митного кодексу України. Зокрема, у формулюванні законодавчої норми йдеться про «незаконну мету приховування товарів від митного контролю», що, на думку Суду, передбачає умисне подання декларантом неправдивих відомостей і документів митному органу.».

У Рішенні від 13.04.2023 року в справі «Лаптєв проти України» (Заява № 30666/13) Європейський Суд зазначає «формулювання частини першої статті 483 МК України, згідно з якою заявника було визнано винним, стосується незаконних дій «спрямованих на переміщення товарів з приховуванням їх від митного контролю» (див. пункт 11). Таким чином, мета чи намір декларанта надати неправдиві відомості та документи є одним зі складових елементів адміністративного правопорушення, який необхідно встановити до накладення стягнення.»

Виходячи з вищевикладеного та з огляду на те, що суду не надано належних доказів умисного переміщення товару через митний кордон України з приховуванням від митного контролю шляхом подання митному органу як підстави для переміщення товару документів, що містять неправдиві дані щодо кількості товару, суд приходить до висновку про недоведеність також умислу у ОСОБА_1 на вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правової презумпції, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Згідно зі ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 39 Постанови Верховного Суду від 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) ЄСПЛ, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

У Рішенні ЄСПЛ від 21.07.2011 у справі «Коробов проти України» ЄСПЛ вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом».

У відповідності до п. 43 Рішення ЄСПЛ від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (з урахуванням первісного визначення принципу "поза розумним сумнівом" у справі "Авшар проти Туреччини") доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумпції, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи в цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Отже, вина ОСОБА_1 поза розумним сумнівом не доведена, що свідчить про відсутність суб`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України.

Таким чином, суд приходить до висновку, що існують підстави для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП - відсутність складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 9-11, 221, 247, 252, 256, 280, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. ст. 483, 486, 489, 494-496, 527, 528, 529 Митного кодексу України,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі про притягнення громадянки України ОСОБА_1 , ФОП « ОСОБА_1 », зареєстрованої за адресою АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України - закрити за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення;

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги;

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя В.В. Гребенюк