Номер провадження: 33/813/976/25
Номер справи місцевого суду: 505/487/25
Головуючий у першій інстанції Дзюбинський А.О.
Доповідач Коновалова В. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

28.07.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Коновалової В.А.,

з участю секретаря судового засідання Нечитайло А.Ю.,

представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності Татаровського Володимира Юрійовича,

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Одеса в залі суду

апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

на постанову Котовського міськрайонного суду Одеської області від 19 березня 2025 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Короткий зміст постанови суду першої інстанції

Постановою Котовського міськрайонного суду Одеської області від 19.03.2025 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнено з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі особа, яка притягається до адміністративної відповідальності просить постанову Котовського міськрайонного суду Одеської області від 19 березня 2025 року скасувати та провадження по справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. В обґрунтування апеляційної скарги посилається на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції не враховано відсутність доказів на підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, що є обов`язковою умовою для притягнення до відповідальності за ч. 1 ст. 30 КУпАП. Скаржник стверджує, що на відеозаписах з бодікамер працівників поліції не вбачається здійснення ним керування транспортним засобом та сам факт керування не зафіксовано, стверджуючи при цьому, що транспортний засіб був технічно несправний та він намагався його полагодити.

В судовому засіданні 07 травня 2025 року задоволено клопотання представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності Татаровського В.Ю. про виклик до судового засідання працівника поліції, яким здійснювалося складення адмін матеріалів, а саме Грабовенка В.А.

14 липня 2025 року до судового засідання з`явився свідок ОСОБА_2 , котрий по суті подій, що відбувалися в день складення протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 236382 відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, повідомив під запис, що долучений до матеріалів справи в суді першої інстанції диск з відеозаписом, на котрому вбачається фіксація руху транспортного засобу під керуванням особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та зупинки даного транспортного засобу, стосуються подій, які відбувалися в іншу дату, а не 02 лютого 2025 року.

28 липня 2027 року в судове засідання з`явився представник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності Татаровський В.Ю., апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі, просив оскаржувану постанову суду першої інстанції скасувати та провадження по справі закрити у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення, з огляду на наведені доводи апеляційної скарги щодо відсутності факту керування транспортним засобом та надані пояснення працівника поліції.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у судове не з`явився, причини неявки суду не повідомлено.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно положень ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245 КУпАП).

Статтею 280 КУпАП передбачено, що суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції виходив із того, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП в повній мірі підтверджується наданими суду матеріалами справи про адміністративне правопорушення, дослідженими у судовому засіданні, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ПДР1 № 236382 від 02.02.2025 з доданими відеоматеріалами; рапортом старшого інспектора СМ Подільського РУП ГУНП в Одеській області від 03.02.2025; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння та витягом з ІПНП «Армор», відповідно до якого ОСОБА_1 має посвідчення водія.

Апеляційний суд не погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції та вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 236382 ОСОБА_1 02.02.2025 близько 00 год 27 хв в м. Подільськ по вул. Соборна, 200 керував транспортним засобом Volkswagen Jetta, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння очей. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно п. 2.5 ПДР України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За положеннями ч. 1 ст. 130 КУпАП, об`єктивна сторона даного правопорушення полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

При цьому, необхідною умовою для притягнення особи до відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є встановлення всіх обов`язкових ознак даного правопорушення, в тому числі й об`єктивної сторони даного правопорушення, яка полягає у здійсненні особою керування транспортним засобом у відповідному стані.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП.

За положенням ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Положеннями Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України від 09.11.2015 № 1452/735, а саме п. 2 розділу 1 визначено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Перелік відповідних ознак сп`яніння міститься в п. 3 та п. 4 розділу 1 даної Інструкції.

Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 року № 1103, а саме п. 4 визначено, що огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів - у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Статтею 40 Закону України «Про національну поліцію» також закріплено положення щодо застосування працівниками поліції технічних приладів, технічних засобів та спеціалізованого програмного забезпечення, а саме згідно ч. 1 даної статті, поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення: фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень.

Матеріалами справи встановлено, що працівниками поліції здійснювалася відео фіксація адміністративного правопорушення вчинення якого інкримінується ОСОБА_1 та до протоколу долучено технічний засіб відеозапису зі службової бодікамери S702437, про що міститься відмітка у протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, відео S702437 містить виключно фіксацію спілкування працівників поліції з особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, який в свою чергу неодноразово зазначав, що не керував вказаним в протоколі транспортним засобом та авто стояло на узбіччі дороги, коли до нього під`їхав екіпаж патрульної поліції. Фіксації руху вказаного в протоколу транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 та зупинки транспортного засобу вказаний відеозапис зі службової бодікамери S702437 не містить, та згідно відео під час прибуття екіпажу патрульної поліції до авто ОСОБА_1 , вказаний транспортний засіб знаходився на узбіччі із вимкнений двигуном.

В період перебування матеріалів справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП в суді першої інстанції, т.в.о. заступника начальника СРПП Подільського РУП направлено на адресу суду рапорт та долучено диск (назва «WhatsApp Video 2025-03-04 at 16.16.57») з відео фіксацією правопорушення, зареєстрований судом 26.02.2025.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 також містить відповідні твердження останнього щодо відсутності факту керування транспортним засобом, в тому числі й невідповідність наданого працівниками поліції суду першої інстанції диску з відео фіксацією руху авто під його керуванням, у зв`язку із чим скаржником заявлено відповідне клопотання щодо виклику до судового засідання працівника поліції, котрим здійснювалося складення адмін матеріалів 02 лютого 2025 року (тобто в день складення протоколу). В прохальній частині апеляційної скарги міститься клопотання про виклик свідка, яке в судовому засіданні 07 травня 2025 року задоволено.

Разом з тим, працівником поліції ОСОБА_2 безпосередньо в судовому засіданні зазначено, що наявна фіксація руху здійснювалася іншою датою, а не в день складення протоколу серії ЕПР 1 № 236382 відносно ОСОБА_1 . Апеляційний суд окрім того вважає за необхідне зазначити, що проаналізувавши вказаний диск з відеозаписом руху транспортного засобу, котрий надійшов безпосередньо до суду першої інстанції та долучено до матеріалів 19 березня 2025 року містить фіксацію руху авто під керуванням ОСОБА_1 та зупинки, однак з даного відео не вдається за можливе встановити дату фіксації подій, з огляду на відсутність звуку та будь-яких відміток щодо дати здійснення фіксації. При цьому, згідно інформації, яка міститься на вказаному диску, а саме в назві відео міститься дата «2025-03-04 at 16.16.57», що не відповідає даті складення протоколу (02 лютого 2025 року) та часу подій (00 год 27 хв).

Інші долучені до матеріалів справи безпосередньо в суді першої інстанції відеозаписи, котрі містяться на диску направленому т.в.о. заступником начальника СРПП Подільського РУП ГУНП в Одеській області, старшим лейтенантом поліції Трофанюком Ярославом, 26 лютого 2025 року також не містять фіксації руху та зупинки вказаного в протоколі транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 в день складення протоколу, а саме 02 лютого 2025 року. На відео міститься виключно спілкування працівників поліції з особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, яким неодноразово заперечувався факт керування даним авто. При цьому, з відео вбачається, що вказаний в протоколі автомобіль весь час знаходився на узбіччі та з вимкненим двигуном.

Відповідно, наведене в своїй сукупності, підтверджує доводи апеляційної скарги в даній частині, з огляду на відсутність в матеріалах справи відео фіксації на підтвердження факту перебування ОСОБА_1 за кермом вказаного в протоколі транспортного засобу в день складення протоколу, а саме 02 лютого 2025 року, зважаючи при цьому на відповідні пояснення працівника поліції, яким здійснювалося оформлення адміністративного правопорушення 02 лютого 2025 року.

У справі «Barbera, Messeguand Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Одночасно сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. The United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».

Крім того, у справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява №36673/04) ЄСПЛ зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Вирішуючи питання щодо належності, допустимості та достатності доказів на підтвердження факту вчинення адміністративного правопорушення слід також враховувати практику Європейського суду з прав людини, зокрема позицію суду у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyevav. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява №926/08, рішення від 20.09.2016 р.) де серед іншого, зазначено, що «…суд не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом)».

У рішенні ЄСПЛ від 2.07.2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Так, ЄСПЛ у своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» активно використовується Європейським судом з прав людини. У справі «Ушаков проти України» (рішення від 18 червня 2015 року, заява № 10705/12) ЄСПЛ визначає: «Суд, при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Таким чином, враховуючи вищенаведене в своїй сукупності, а саме відсутності доказів, які б своїй сукупності в повній мірі та «поза розумним сумнівом» підтверджували факт наявності всіх обов`язкових елементів складу адміністративного правопорушення, вчинення якого інкримінується ОСОБА_1 , апеляційний суд приходить до висновку про обґрунтованість наведених скаржником доводів апеляційної скарги та скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції із закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

За положенням п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 251, 280, 283, 294 КУпАП України, Одеський апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Котовського міськрайонного суду Одеської області від 19 березня 2025 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати.

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя В.А. Коновалова