Справа № 163/2621/24 Провадження №33/802/436/25 Головуючий у 1 інстанції:Павлусь О. С.
Доповідач: Подолюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2025 року місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Подолюк В.А., з участю представника митного органу Кунєвої З.Ю. (в режимі відеоконференції), розглянувши апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Крючкова Віталія Олексійовича на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 29 травня 2025 року,

ВСТАНОВИВ:

Вказаною постановою судді ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, директора ТОВ «КРОСАВТО» (), що проживає по АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.485 МК України та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 100 відсотків несплаченої суми митних платежів, що становить 94287 (дев`яносто чотири тисячі двісті вісімдесят сім) грн. 72 коп.

Також з ОСОБА_1 в дохід держави стягнуто 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп. судового збору.

Відповідно до протоколу про порушення митних правил ОСОБА_1 ставиться у провину те, що він перебуваючи на посаді директора ТОВ «КРОСАВТО», через особу уповноважену на декларування товарів агента з митного оформлення ТОВ «МІ-7» ОСОБА_2 під час митного оформлення товарів: «Напівпричіп «BOLGAN L40», кузова НОМЕР_2 », «Напівпричіп «Schmitz CARGOBULL SKO 24/L», кузов НОМЕР_3 » вчинив дії, спрямовані на неправомірне зменшення розміру митних платежів в загальній сумі 94287,72 грн. шляхом подання митному органу сертифікатів з перевезення товару EUR.1 від 08.05.2023 №PL/MH/AV 0007029 та від 25.05.2023 №PL/MH/AV 0007128, які містять неправдиві відомості щодо країни походження товару та стали підставою для неправомірного застосування преференційного режиму, заявленого в митних деклараціях типу ІМ40ДЕ за №23UA90U0 від 24.05.2023, та за №23UA77U5 від 30.05.2023.

Такі дії ОСОБА_1 митним органом кваліфіковано за ст.485 МК України.

Не погодившись із таким судовим рішенням, захисник особи, яка притягується до відповідальності ОСОБА_1 адвокат Крючков В.О. подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на його незаконність просить скасувати та постановити нове, яким закрити провадження у справі щодо ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ст.485 МК України. Вважає, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення. Єдиною підставою для складання протоколу про порушення митних правил став лист іноземних митних органів, яким повідомлено, що перевіркою не підтверджено достовірність отриманих сертифікатів із перевезення, з огляду на те, що печатка та підпис в графі №11 не відповідають зразкам печаток і підписів посадових осіб уповноважених легалізувати сертифікати на митниці. Проте, судом не взято до уваги того факту, що жодної експертизи щодо встановлення факту підробки підписів та відтисків печаток не проведено. Сама ж відповідь іноземних митних органів, на думку сторони захисту, не є підтвердженням фальсифікації або завідомої недостовірності документа, а лише вказує на технічну невідповідність. Митним органом не було надано доказів, що сертифікат був підроблений та містив завідомо неправдиві відомості.

Окрім того зазначає про те, що судом першої інстанції залишено поза увагою те, що митним органом не надано жодного доказу, що саме директор ТОВ «КРОСАВТО» ОСОБА_1 подав документи, що на їх думку, отримані незаконним шляхом та містять неправдиві відомості, оскільки матеріалами справи встановлено, що декларантом була інша особа. При цьому МК України встановлено, що відповідальність несе декларант, а не керівник компанії отримувача товару, яка навіть фізично не була присутня під час митного оформлення, що також виключає в діях ОСОБА_1 склад інкримінованого йому правопорушення, передбаченого ст.485 МК України.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник адвокат Крючков В.О. будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, до апеляційного суду не з`явились. При цьому, захисник подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи з посиланням на його зайнятість у незапланованих слідчих діях на території Волинської області. Однак, захисником не надано будь-яких доказів щодо поважності неявки до суду із означених ним причин. Також не було надано доказів поважності неявки до суду й ОСОБА_1 .

Окрім того, апеляційний суд зазначає про те, що апеляційний розгляд справи вже двічі відкладався за клопотанням адвоката Крючкова В.О., де він як на поважність неявки посилався на необхідність взяття участі у невідкладених слідчих діях, однак також не подавав будь-яких доказів з цього приводу.

З урахуванням вищенаведених обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що розгляд справи можливо провести у відсутності ОСОБА_1 , який був належним чином повідомлений про час та місце апеляційного розгляду, а також у відсутності його захисника адвоката Крючкова В.О., який подавши клопотання про відкладення розгляду справи, не подав суду жодних доказів з цього приводу.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши представника митного органу ОСОБА_3 , яка скаргу вважала безпідставною та просила залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення, - без змін, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

За положеннями ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу у межах апеляційної скарги.

Частиною 1 ст.458 МК України передбачено, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Приписами ст.486 МК України визначено, що завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.

Відповідно до вимог ст.489 МК України при розгляді справи про порушення митних правил суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення; чи винна дана особа в його вчиненні; чи підлягає вона адміністративній відповідальності; чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність; чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На думку апеляційного суду, вказані вимоги закону судом першої інстанції при прийнятті судового рішення були дотримані в повній мірі.

Висновок місцевого суду про наявність в діях ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ст.485 МК України відповідає фактичним обставинам справи та підтверджуються належно дослідженими і оціненими судом доказами у їх сукупності з огляду на таке.

Так, диспозицією ст.485 МК України передбачено відповідальність за заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою митному органу документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги.

Таким чином, зі змісту ст.485 МК України вбачається, що в діях винної особи має міститись прямий умисел як форма вини та особлива мета ухилення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру. Для притягнення до відповідальності за цією нормою закону необхідно доведення факту заявлення в митній декларації і, в даному випадку, неправдивих відомостей та/або надання документів, що містять неправдиві відомості, вини у формі прямого умислу, а також наявність в діях особи особливої мети - ухилення від сплати податків та зборів, або зменшення їх розміру.

За змістом ст.10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

При цьому, ст.485 МК України передбачено наявність спеціальної протиправної мети неправомірного звільнення від сплати чи зменшення розміру сплати митних платежів, що вказує на те, що це правопорушення може бути вчинено лише з умисною формою вини, оскільки необережно не можливо заявити неправдиві відомості.

Склад правопорушення, передбаченого ст.485 МК України, передбачає, з-поміж іншого, те що особа, яка його вчинила, діяла умисно, тобто усвідомлено, цілеспрямовано чинила так, щоб уникнути від сплати митних платежів (у тому числі й сплати їх у меншому розмірі). Об`єктивна сторона правопорушення, відповідальність за яке встановлено статтею 485 МК України, полягає у поданні неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості.

Таким чином, зовнішній прояв винного, протиправного діяння, передбаченого ст.485 МК України, обов`язково повинен поєднуватися з умислом суб`єкта його вчинення на посягання на охоронювані законом суспільні відносини (встановлений законом порядок сплати податків та зборів).

Стаття 257 МК України передбачає, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Згідно із ч.2, 5, 6 ст.264 МК України митна декларація та інші документи подаються митному органу в електронному вигляді з дотриманням вимог цього Кодексу або на паперових носіях. Митна декларація на паперовому носії супроводжується її електронною копією. Разом з митною декларацією митному органу подаються рахунок або інший документ, що визначає вартість товару, та, у випадках, встановлених цим Кодексом, - декларація митної вартості. Відомості про документи, визначені ч.3 ст.335 цього Кодексу, зазначаються декларантом або уповноваженою ним особою у встановленому порядку в митній декларації. На вимогу митного органу декларант або уповноважена ним особа зобов`язані надати митному органу оригінали таких документів або засвідчені в установленому порядку їх копії, якщо законодавством не передбачено подання оригіналів.

З метою визначення правильності заповнення поданої митної декларації та відповідності доданих до неї документів установленим вимогам митний орган здійснює перевірку митної декларації. Митна декларація приймається для митного оформлення, якщо вона подана за встановленою формою, підписана особою, яка її подала, і перевіркою цієї декларації встановлено, що вона містить всі необхідні відомості і до неї додано всі документи, визначені цим Кодексом.

Судом встановлено наступне і це підтверджується матеріалами справи.

Факт ввезення на митну територію України в адресу ТОВ «КРОСАВТО» товарів: «Напівпричіп «BOLGAN L40», кузова НОМЕР_2 », «Напівпричіп «Schmitz CARGOBULL SKO 24/L», кузов НОМЕР_3 ….» і випуск їх у вільний обіг підтверджується доданими до протоколу митними деклараціями типу ІМ40ДЕ №23UA90U0 від 24.05.2023, та №23UA77U5 від 30.05.2023.

Відправником товарів є компанія «CARS ENTERPRISE LIMITED» (Ірландія), а отримувачем, - ТОВ «КРОСАВТО».

Декларантом у митних деклараціях зазначений ОСОБА_2 як уповноважена особа від ТОВ «МІ-7», керівником якого є ОСОБА_1 .

У графі 36 митних декларацій заявлена преференція при сплаті мита за митне оформлення товару за кодом 410 (Товари, що ввозяться в Україну та походять з країн ЄС).

Підставою для заявлення такої преферанції слугували сертифікати з перевезення товару EUR.1 від 08.05.2023 №PL/MH/AV 0007029 та від 25.05.2023 №PL/MH/AV 0007128.

На запит Волинської митниці від 05.06.2023 за вих.№7.3-15/6461 уповноважений митний орган Республіки Польща надав відповідь, яка оформлена листом від 25.06.2024 за вих.№0201-IGС.4331.20-22.2023, з якого вбачається, що достовірність сертифікатів з перевезення товару EUR.l. від 08.05.2023 №PL/MH/AV 0007029, від 25.05.2023 №PL/MH/AV 0007128 не підтверджена, печатка та підпис у графі 11 не відповідають зразкам печаток та підписів посадових осіб, уповноважених легалізувати сертифікати на митниці.

З огляду на таку інформацію в.о. начальника УК та АМП Волинської митниці у доповідній записці від №15-04/15-03/7337 від 16.07.2024 констатував, що вказані у вищевказаних сертифікатах товари не мають преференційного походження у розумінні положень ст.16 Доповнення І Регіональної конвенції про пан-євросередземноморські преференційні правила походження. Управлінню проведення митного аудиту визначено здійснити контрольно-перевірочні заходи у відповідності до положень ст.345-354 МК України до платника податків ТОВ «КРОСАВТО».

З акту №54/24/7.3-19/44474215 від 22.11.2024 «Про результати документальної невиїзної перевірки дотримання ТОВ «КРОСАВТО» вимог законодавства України з питань митної справи при митному оформленні товарів за 11-ма митними деклараціями» вбачається, що проведеною перевіркою встановлено порушення ТОВ «КРОСАВТО»: 1) вимог Доповнення 1 до Регіональної конвенції, ч.1 ст.257, ч.5 ст.280 МК України, в результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті ввізного мита за митними деклараціями №23UA90U0 від 24.05.2023, №23UA77U5 від 30.05.2023 на загальну суму 78573,10 грн.; 2) пп.в) п.185.1 ст.185, п.187.8 ст.187, п.190.1 ст.190 ПК України, в результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті податку на додану вартість за митними деклараціями №23UA90U0 від 24.05.2023, №23UA77U5 від 30.05.2023 на загальну суму 15714,62 грн. Загальна сума недоплачених до Державного бюджету України митних платежів становить 94287,72 грн.

Встановлено і те, що вище вказані митні декларації в рамках кримінального провадження №0000033 від 30.05.2024 за ознаками ч.3 ст.358, ч.1 ст.212 КК України не досліджувались, що вказує лист ТУ БЕБ у Волинській області від 19.05.2025 за вих. № 2/23.2/3.1/17/2694-25

Частиною 8 ст.257 МК України визначено, що митне оформлення товарів здійснюється митними органами на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених МК України для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться відомості, у тому числі про країну походження товару.

При цьому, за положеннями ч.1, 3 ст.41 МК України документами, що підтверджують країну походження товару, є сертифікат про походження товару або засвідчена декларація про походження товару, або декларація про походження товару, або сертифікат про регіональне найменування товару. Сертифікат про походження товару - це документ, який однозначно свідчить про країну походження товару і виданий компетентним органом цієї країни або країни вивезення, якщо у країні вивезення сертифікат видається на підставі сертифіката, виданого компетентним органом у країні походження товару.

Відповідно до ч.4, 5 ст.280 МК України ввізне мито на товари, митне оформлення яких здійснюється в порядку, встановленому для підприємств, нараховується за ставками, встановленими Митним тарифом України. Ввізне мито є диференційованим щодо товарів, що походять з держав, які спільно з Україною входять до митних союзів або утворюють з нею зони вільної торгівлі. У разі встановлення будь-якого спеціального преференційного митного режиму згідно з міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовуються преференційні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України. До товарів, що походять з України або з держав - членів Світової організації торгівлі, або з держав, з якими Україна уклала двосторонні або регіональні угоди щодо режиму найбільшого сприяння, застосовуються пільгові ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України, якщо інше не встановлено законом. До решти товарів застосовуються повні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України.

Частиною 1 ст.281 МК України встановлено, що допускається встановлення тарифних пільг (тарифних преференцій) щодо ставок Митного тарифу України у вигляді звільнення від оподаткування ввізним митом, зниження ставок ввізного мита або встановлення тарифних квот відповідно до законодавства України та для ввезення товарів, що походять з держав, з якими укладено відповідні міжнародні договори.

Відповідно до ч.1 ст.16 Протоколу І Угоди про асоціацію між Україною та Європейським Союзом, товари, що походять з Європейського Союзу, і товари, що походять з України, після ввезення до України чи Європейського Союзу відповідно підпадають під дію цієї Угоди за умови подання одного з таких документів: (a) сертифікат з перевезення товару EUR.1, зразок якого наведений у Додатку III до цього Протоколу; або (b) у випадках, вказаних у статті 22(1) цього Протоколу, - декларація, що надалі іменуватиметься «декларацією інвойс», надана експортером до інвойса, повідомлення про доставку чи будь-якого іншого комерційного документа, який описує розглядувані товари достатньо детально для того, щоб їх можна було ідентифікувати.

З огляду на вищевикладене, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції було обґрунтовано взято до уваги отриману на запит Волинської митниці лист-відповідь уповноваженого органу Республіки Польща від 25.06.2024 за вих.№0201-IGС.4331.20-22.2023 інформацію про те, що достовірність сертифікатів з перевезення товару EUR.l. від 08.05.2023 №PL/MH/AV 0007029, та від 25.05.2023 №PL/MH/AV 0007128 не підтверджена, печатка та підпис у графі 11 не відповідають зразкам печаток та підписів посадових осіб, уповноважених легалізувати сертифікати на митниці.

У зв`язку з цим, ці сертифікати не можуть бути дійсними доказами преференційного походження товару.

Беручи до уваги вищевикладене, апеляційний суд повністю погоджується із висновком місцевого суду, що саме ОСОБА_1 через уповноважену особу (агента митного оформлення ОСОБА_2 ) вчинив дії, спрямовані на неправомірне зменшення розміру митних платежів в загальній сумі 94287,72 грн. шляхом подання митному органу сертифікатів з перевезення товару, які містять неправдиві відомості щодо країни походження товару та стали підставою для неправомірного застосування преференційного режиму, заявленого в митних деклараціях.

Аналізуючи встановлені обставини та норми ст.485 МК України апеляційний суд вважає, що матеріали справи мітять належні та достатні докази в розумінні ст.495 МК України щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.485 МК України.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції обґрунтовано визнав винним ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.485 МК України, оскаржувана постанова судді є законною та мотивованою, а накладене на нього стягнення повністю відповідає вимогам ст.23, 33 КУпАП.

При цьому, доводи сторони захисту, що надана інформація уповноваженого органу Республіки Польща, тобто вищезгаданий лист-відповідь, є недопустимим доказом із посиланням на те, що вона не є підтвердженням фальсифікації або завідомої недостовірності документа, а лише вказує на технічну невідповідність, є цілком необґрунтованими, оскільки така відповідь на думку апеляційного суду здобута у передбаченому МК України порядку, є офіційним документом, який складений і видавався службовою особою від імені органів державної влади іноземної країни та посвідчує важливі факти, які мають правове значення. Відповідно такий лист уповноваженого іноземного органу є належним та допустимим доказом у справі в розумінні ст.495 МК України.

Водночас, апеляційний суд вважає, що фактичні обставини справи свідчать, що заінтересованим з економічної точки зору у здійсненні поставки товарів із використанням зазначених вище сертифікатів, є саме очолюване ОСОБА_1 ТОВ «КРОСАВТО». Загальна сума митних платежів, яка підлягає доплаті до Державного бюджету України є значною, що додатково свідчить про наявність економічної заінтересованості, тобто умислу ОСОБА_1 на здійснення поставки такого товару із використанням сертифікатів.

Не заслуговує на увагу суду також посилання сторони захисту на відсутність винуватості ОСОБА_1 із посиланням на те, що документи до митного органу подавав не директор ТОВ «КРОСАВТО» ОСОБА_1 , а інша особа декларант, оскільки з урахуванням положень п.43 ст.4, ч.2 ст.459 МК України, ОСОБА_1 , як керівник очолюваного ним товариства відповідає за додержання вимог законодавства. При цьому, декларантом ОСОБА_2 подавались саме ті документи, які фактично були отримані від товариства, очолюваного ОСОБА_1 .

Таким чином, усі твердження сторони захисту, що викладені у поданій скарзі про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст.485 МК України не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції, а зводяться до довільної та суперечливої інтерпретації дійсних обставин справи та відповідних норм чинного законодавства і, на думку апеляційного суду, фактично спрямовані на уникнення ним відповідальності за порушення митних правил.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції не вбачає законних підстав для скасування оскаржуваної постанови судді та закриття провадження у справі щодо ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ст.485 МК України, оскільки доводи, наведені в апеляційній скарзі, не спростовують правильності висновків, до яких дійшов суд першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Крючкова Віталія Олексійовича залишити без задоволення, а постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 29 травня 2025 року в даній справі, - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського

апеляційного суду В.А. Подолюк