Справа № 541/2641/25
Номер провадження3/541/870/2025
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2025 року м. Миргород

Суддя Миргородського міськрайонного суду Полтавської області Шатілова Л.Г., розглянувши матеріали, які надійшли із Головного управління ДПС у Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої в АДРЕСА_1 , працюючу головним бухгалтером ТОВ «АГРО 2012», РНОКПП НОМЕР_1 ,

за ч. 1 ст.163-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

При проведені документальної планової виїзної перевірки ТОВ «АГРО 2012» вул. Степанівська, 36 с.Попівка Миргородський район, Полтавська область, встановлено, що головний бухгалтер ТОВ «АГРО 2012» ОСОБА_1 вчинила правопорушення в частині ведення податкового обліку з порушенням встановленого порядку, а саме п.44.1 ст.44. ст. 46, пп. 134.1.1 п. 134.1 ст.134 ПК України віл 02.12.2010 № 2755-V1 (із змінами та доповненнями). встановлено заниження податку на прибуток в сумі 57768 грн., в т.ч. 2023 рік - 47030 гри., 2024 рік - 10738 грн.; пп. 192.1.1 п. 192.1 ст. 192. п. 108.5 п. 198,6 ст. 198 ПК України, в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 270028 грн.. в т.ч.: травень 2018 року - 5053 гри., травень 2019 року 1360 грн.. січень 2020 року - 2336 грн.. квітень 2020 - 61 084 грн.. травень 2022 - 199 975 грн.: п. 201.1 ст. 201 ПК України, в частині не здійснення реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних на загальний обсяг постачання без ПДВ в сумі 1 305 293 грн. ПДВ - 261059 грн.: п. 201.10 ст. 201, п. 89 підрозділу 2 роздіду XX «Перехідні положення» ПК України, в частині порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних: пп. 14.1,129? п. 14.1 ст. 14. пп. 266.1.1 п. 266.1. пп. 266.2.1 п. 266.2. пп. 266.3.1 п. 266.3, пп. 266.5.1 п, 266.5. пп. 266.7.5 п. 266.7, пп. 266.9.1 п. 266.9, абз. «б» пп. 266.10.1 п. 266.10 ст. 266 ПК України, в результаті чого занижено податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на загальну суму 4230554,74 грн., у т.ч. за 2-4 квартал 2018 - 136803.50 грн., 2019 - 910549.85 грн., 2020- 1112281.38 грн., 2021 - 1186388.32 грн., 2022 -413999,3 грн.. 2023 -426737,74 грн., 2024-34169,46 грн., 1 кв.2025 - 9625,20 грн.; пп. 266,7.5 п. 266.7 ст. 266 ПК України, в частині не подання до контролюючому органу за місцезнаходженням об`єкта/об`єктів оподаткування декларацій за формою, встановленою у порядку, передбаченому ст. 46 Податкового кодексу України, з розбивкою річної суми рівними частками поквартально за 2018 рік - річну, за 2019 рік - річну, за 2019 рік при набутті права власності на нерухоме майно у березні місяці, за 2019 - при набутті права власності на нерухоме майно у липні місяці, за 2020 рік - річну, за 2021 рік річну, за 2022 - річна, за 2023 - річна, за 2024 - річну, за 1 кв. 2025 - річну.,п.289.1 ст. 289 розд. XII ПК України, чим занижено податок на землю за січень- березень 2025 року в сумі 657,06 грн. Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлялася відповідно до вимог Закону, зокрема, направленням судової повістки за вказаним в протоколі місцем проживання. Причини неявки в судове засідання не повідомила. Європейський Суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 наголосив, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження». Крім того, ОСОБА_1 мала об`єктивну можливість особисто або через представника в повній мірі реалізувати свої права, передбачені ст. 268 КУпАП, та не була позбавлена можливості надати письмові клопотання, заяви, звернення чи пояснення з приводу обставин правопорушення, однак такими правами остання не скористалася.

На підставі ч. 1 ст. 268 КУпАП, суд розглядає справу за наявними в справі матеріалами.

Згідно положень ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 251 КУпАП визначає поняття та джерела доказів у справі про адміністративне правопорушення. Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За нормою ст. 252 КУпАПорган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначенихстаттею 255 цього Кодексу.

Частиною 1 ст.163-1КУпАП встановлена відповідальність за відсутність податкового обліку, порушення керівниками та іншими посадовими особами підприємств, установ, організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку, у тому числі неподання або несвоєчасне подання аудиторських висновків, подання яких передбачено законами України.

Частина 1 ст. 256 КУпАП містить вимоги щодо змісту протоколу про адміністративне правопорушення. Зокрема, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, прізвища, адреси свідків та потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Так, за змістом ч.1ст. 163-1 КУпАП, адміністративна відповідальність настає в разі відсутності податкового обліку, порушення керівниками та іншими посадовими особами підприємств, установ, організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку, в тому числі неподання або несвоєчасне подання аудиторських висновків, подання яких передбачено законами України.

До протоколу про адміністративне правопорушення, як доказ вини ОСОБА_1 в інкримінованому їй адміністративному правопорушенні додано Акт документальної планової виїзної перевірки податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи від 13.06.2025 №8093/16-31-07-01-02/38147838.

Будь-які інші докази, окрім зазначеного акту та протоколу про адміністративне правопорушення, у матеріалах справи відсутні.

Відповідно до правової позиції, зазначеної в постанові ВС від 08 вересня 2020 року по справі № П/811/2893/14, висновки, викладені в акті перевірки, є відображенням дій працівників податкових органів і самі собою не породжують правових наслідків для платника податків. Податковий орган не позбавлений права викладати в акті перевірки власні суб`єктивні висновки щодо зафіксованих обставин, та в подальшому, у разі виникнення спору щодо рішень про визначення грошових зобов`язань, що приймаються на підставі такого акту, обґрунтовувати ними власну позицію щодо наявності певних допущених платником податків, порушень, а оцінка акту перевірки, в тому числі і оцінка дій посадових осіб податкового органу щодо його складання, викладення у ньому висновків перевірки, а також щодо самих висновків перевірки, надається при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі такого акту.

Із матеріалів справи установлено, що акт перевірки не підписаний представником ТОВ «АГРО 2012», відомостей про направлення ТОВ «АГРО 2012» примірника акту та отримання його адресатом у матеріалах справи відсутні, лише міститься посилання на те, що акт має бути направлений поштою. Відсутні відомості про те, чи подавалися ТОВ «АГРО 2012» заперечення на вказаний акт перевірки. На підставі вказаного акту перевірки від 13.06.2025, 01.07.2025 складений протокол про адміністративне правопорушення, проте відомості про винесене податкове повідомлення-рішення, відсутні.

Відповідно до вимог ст. 56 Податкового кодексу України, рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку; при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу, грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Зі змісту ст.62 Конституції України вбачається, що ніхто не може бути підданий покаранню інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Лавенте проти Латвії» від 07.11.2002, неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення за відсутності розумних підстав для сумніву, що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Також Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.1998, п. 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(далі Конвенція)

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що наявні в матеріалах справи докази не доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 163-1 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у випадку встановлення відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст.163-1,247,251,283-285 КУпАП,

у х в а л и в:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 163-1КУпАП відносно ОСОБА_1 , закрити на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Полтавського апеляційного суду області шляхом подання апеляційної скарги через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на оскарження.

Суддя Миргородського

міськрайонного суду Л. Г. Шатілова