справа № 619/1650/25
провадження № 3/619/704/25
ПОСТАНОВА

іменем України

03 червня 2025 року м. Дергачі

Суддя Дергачівського районного суду Харківської області Риков М.І.

за участю: секретаря судового засідання Тюпалової А.О.

адвоката Грищенка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції, матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки селище Вільшани Дергачівського району Харківської області, громадянки України, незаміжньої, працюючої продавцем в ФОП « ОСОБА_2 », проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП (ІПН) НОМЕР_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 256126 від 10.03.2025 року, 10 березня 2025 року приблизно о 12 год 30 хв ОСОБА_1 , являючись продавчинею у ФОП « ОСОБА_2 » у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , здійснювала продаж слабоалкогольних напоїв без ліцензії для здійснення такої діяльності, чим порушилавимоги ч. 22 ст. 15 ЗУ "Про державне регулювання виробів спирту етилового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів».

Крім того, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 033872 від 10.03.2025 року, 10 березня 2025 року приблизно о 12 год 30 хв ОСОБА_1 , працюючи продавчинею у ФОП « ОСОБА_2 » у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , здійснювала продаж тютюнових виробів без ліцензії на здійснення такої діяльності, чим порушилавимоги ч. 22 ст. 15 ЗУ "Про державне регулювання виробів спирту етилового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів».

Постановою Дергачівського районного суду Харківської області від 03 червня 2025 року вищезазначені справи про адміністративні правопорушення об`єднані в одне провадження та присвоєно об`єднаній справі єдиний номер - № 619/1650/25.

У судовому засіданні в режимі відеоконференції адвокат Грищенко О.В. пояснив, що ОСОБА_1 , відповідно до трудового договору є найманим працівником фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 , працює в магазині продавчинею продовольчих товарів, самостійно не здійснювала продаж зазначених в протоколах товарів, оскільки являється найманим працівником. Дана особа не визнає своєї вини у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП з огляду на те, що нею не здійснювалась господарська діяльність без отримання ліцензії на провадження такого виду господарської діяльності та взагалі будь-яка інша підприємницька діяльність, однак цей факт проігнорований працівниками поліції при складанні адміністративних протоколів.

Факт, що ОСОБА_1 працює продавчинею у ФОП « ОСОБА_2 » підтверджується наявними в адміністративній справі документами, зокрема: актом фактичної перевірки від 10.03.2025 року, складеним представниками ГУ ДПС у Харківській області, протоколами про адміністративні правопорушення, а також додатковою угодою № 5 від 02.01.2024 року до трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю від 02 квітня 2018 року.

В протоколах про адміністративні правопорушення не наведено норм закону, що регулюють ліцензування видів господарської діяльності. Зазначив, що обставини, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД № 256126 від 10.03.2025 та в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 033872 від 10.03.2025 року, не відображають всіх істотних ознак складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП. Вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Суд, заслухавши представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Грищенка О.В., дослідивши письмові матеріали справ про адміністративне правопорушення, суд дійшов наступного.

Завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, крім іншого, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Виходячи з вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 256126 від 10.03.2025 року, ОСОБА_1 , працюючи продавчинею у ФОП « ОСОБА_2 », здійснювала продаж слабоалкогольних напоїв без ліцензії для здійснення такої діяльності, чим порушилавимоги ч. 22 ст. 15 ЗУ "Про державне регулювання виробів спирту етилового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів». Дії кваліфіковано за ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Крім того, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 033872 від 10.03.2025 року, ОСОБА_1 , працюючи продавчинею у ФОП « ОСОБА_2 », здійснювала продаж тютюнових виробів без ліцензії на здійснення такої діяльності, чим порушилавимоги ч. 22 ст. 15 ЗУ "Про державне регулювання виробів спирту етилового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів». Дії кваліфіковано за ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Частиною 1 статті 164 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без одержання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії або без одержання документа дозвільного характеру , якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Згідно із ст. 42 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватися і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність).

Суб`єктами господарювання, згідно зі статтею 55 Господарського кодексу України визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.

Відповідно до п. 2 Пленуму Верховного Суду України № 3 від 25 квітня 2003 року «Про застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності» господарська діяльність - це діяльність фізичних і юридичних осіб, пов`язана з виробництвом чи реалізацією продукції (товарів), виконанням робіт чи наданням послуг з метою одержання прибутку (комерційна господарська діяльність) або без такої мети (некомерційна господарська діяльність). Підприємницька діяльність є одним із видів господарської діяльності, обов`язкові ознаки якої безпосередність, систематичність її здійснення з метою отримання прибутку.

Отже, для встановлення самого факту провадження господарської діяльності, тобто діяльності з систематичного продажу певних товарів, слід довести факт їх неодноразового продажу, оскільки одноразовий продаж певних товарів не свідчить про провадження торгівельної діяльності особою, бо не доводить діяльності з продажу товару, як певного процесу, що охоплює неодноразовий їх продаж.

В якості доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 164 КУпАП надано: - протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 256126 від 10.03.2025 року; - протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 033871 від 10.03.2025;- довідка про результати розгляду звернення ОСОБА_4 (ІКС «ІПНП» за № 5642 від 10.03.2025). Із даної довідки вбачається, що в ході перевірки встановлено, що ОСОБА_1 здійснювала продаж слабоалкогольних напоїв та тютюнових виробів без ліцензії для здійснення такої діяльності; - заява ОСОБА_4 від 10.03.2025; - письмові пояснення ОСОБА_4 від 10.03.2025, відповідно до яких, вона працює головним державним інспектором ДПС у Харківській області. 10 березня 2025 року згідно наказу ДПС здійснювала перевірку правил торгівлі тютюнових та алкогольних виробів та наявність дозвільних документів на вказану торгівлю у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_3 », розташованого за адресою: АДРЕСА_2 . Під час перевірки у вказаному магазині було встановлено відсутність дозвільних документів на роздрібну торгівлю алкогольних та тютюнових виробів, внаслідок чого було викликано працівників поліції для фіксації даної події; - письмові пояснення ОСОБА_1 , відповідно до яких вона здійснила продаж слабоалкогольного напою та тютюнового виробу без видачі фіскальних чеків; - протокол вилучення від 10.03.2025 слабоалкогольних та алкогольних напоїв та тютюнових виробів; - пояснення ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які пояснили, що 10.03.2025 дані особи були запрошені співробітниками поліції в якості понятих для проведення вилучення алкогольних та слабоалкогольних напоїв, тютюнових виробів в магазині за адресою: АДРЕСА_2 ; - копія акту фактичної перевірки від 10.03.2025 магазину за адресою: АДРЕСА_2 , який належить ФОП « ОСОБА_2 »; - квитанції № 51-25; № 52-25; № 49-25; № 50-25 про отримання на зберігання речових доказів, вилучених (отриманих) стороною обвинувачення.

Відповідно до ст. 164 КУпАП суб`єктом правопорушення можуть бути фізичні та юридичні особи, які є суб`єктами господарської діяльності та здійснюють її з порушеннями встановлених вимог. Статтею передбачена відповідальність за здійснення господарської діяльності за відсутністю ліцензії.

Також суд звертає увагу, що отримати ліцензію на провадження певного виду господарської діяльності може лише тільки суб`єкт господарської діяльності.

Доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 здійснює підприємницьку діяльність суду надано не було.Захистом надано додаткову угоду № 5 від 02.01.2024 року до трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю від 02 квітня 2018 року, відповідно якої ОСОБА_1 працює продавцем у фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 .

Крім того, суд зазначає, що під визначенням господарської діяльності, розуміється будь-яка діяльність особи, спрямована на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальних формах, у разі коли безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності є регулярною, постійною та суттєвою.

Поняття «підприємницька діяльність» («підприємництво») є складовою ширшого за обсягом поняття «господарська діяльність».

З метою визначення складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, необхідно встановити всі характеризуючи ознаки підприємницької діяльності, основними з яких є - самостійність, ініціативність та систематичність.

Систематичною вважається діяльність у разі, коли вона здійснюється неодноразово протягом певного періоду часу.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 25 квітня 2003 року «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності» передбачено, що систематично це не менше ніж три рази протягом одного календарного року.

Таким чином, факт систематичності має бути наявним на момент складення протоколу.

У протоколах про адміністративне правопорушення серії ВАД № 256126 від 10.03.2025 року та серії ВАВ № 033871 від 10.03.2025 у складі адміністративного правопорушення, систематичність не зазначена, як обов`язкова складова ст. 164 КУпАП. Матеріали кожної справи окремо не містять доказів щодо систематичності вчинення ОСОБА_1 підприємницької діяльності у розумінні ст. 42 ГК України. Особа, яка складає протокол про адміністративне правопорушення, повинна довести наявність таких випадків, а також довести їх повторність.

Норми ч. 1 ст. 164 КУпАП носять бланкетний характер, оскільки у диспозиції відсилають до закону, що регулює певні види діяльності і передбачає відповідальність за вчинення ряду окремих протиправних діянь, які врегульовані законом.

Статтею 256 КУпАП передбачено, що в протоколі про адміністративне правопорушення окрім того зазначається і нормативний акт, який передбачає відповідальність за правопорушення.

Тобто необхідним є встановлення та зазначення у протоколі норми яких законів порушила особа, діючи всупереч встановленому законом порядку.

Натомість, у протоколах про адміністративне правопорушення серії ВАД № 256126 від 10.03.2025 року, серії ВАВ № 033872 від 10.03.2025 року, міститься посилання на норму закону, яка на час інкримінованих подій втратила чинність.

Так, в протоколах про адміністративне правопорушення вказано, що ОСОБА_1 порушила ч. 22 ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного алкогольних напоїв та тютюнових виробів», який відповідно до Прикінцевих положень Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» від 18 червня 2024 року № 3817-IX, втратив чинність 01 січня 2025 року.

На момент складання протоколів, порядок виробництва і обігу алкогольних напоїв, тютюнових виробів визначений Законом України № 3817-IX від 18.06.2024 «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», проте відомості про порушення конкретних норм саме цього нормативно-правового акта у протоколах відсутні.

Суд не вправі самостійно змінювати фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді.

Таким чином, протоколи про адміністративне правопорушення серії ВАД № 256126 від 10.03.2025 року, серії ВАВ № 033872 від 10.03.2025 року складені з істотними порушеннями та викликають обґрунтовані сумніви, які, відповідно до положень ч. 3 ст. 62 Конституції України, тлумачаться на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

За таких обставин протоколи про адміністративне правопорушення не можуть бути визнані допустимими джерелами доказів у даній справі.

КУпАП встановлено вимоги щодо змісту рішення (постанови) в адміністративній справі. У ньому, зокрема, необхідно викласти всі обставини правопорушення, встановлені на підставі досліджених доказів, обґрунтувати наявність складу правопорушення та його кваліфікацію.

У постанові ВС від 20.05.2020 у справі № 524/5741/16-а зазначено, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

У відповідності до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Суд має обґрунтувати свої висновки лише доказами, які є достатньо переконливими, чітко сформульованими, тобто такими, які не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом», оскільки таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган, разом з тим, особа, яка притягається до відповідальності, звільняється від обов`язку доводити свою причетність до скоєння правопорушення.

Відповідно ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії, а згідно ч. 2 ст. 62 Основного Закону усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Відповідно до правової позиції ЄСПЛ «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п. 43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey). «Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Ретельно дослідивши та перевіривши усі наявні в справі докази, суд приходить до переконання про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 164 КУпАП, оскільки її вина не доказана належними та допустимими доказами, які б підтверджували об`єктивну сторону правопорушення, матеріали справи таких доказів не містять.

Так, приписами ст. 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно з ч. 7 ст. 283 КУпАП постанова по справі повинна містити вирішення питання про вилучені речі і документи. Відповідно до ч. 1 ст. 265 КУпАП після розгляду справи, залежно від результатів її розгляду, їх у встановленому порядку конфіскують, або повертають володільцеві, або знищують, а при оплатному вилученні речей - реалізують.

У зв`язку із закриттям провадження у справі, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, вилучені предмети повернути власнику.

Враховуючи вищевикладене, на підставі ст.ст. 9, 10, 11, ч. 1 ст. 164, 245, 247, 251, 252, 280, 283, 284 КУпАП, -

постановив:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , РНОКПП (ІПН) НОМЕР_1 , за ч. 1 ст. 164 КУпАП закрити, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення.

Вилучені згідно протоколів вилучення від 10.03.2025 - предмети повернути власнику (квитанції № 49-25; № 50-25; № 51-25; № 52-25 про отримання на зберігання речових доказів, вилучених (отриманих) стороною обвинувачення).

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП, шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня винесення постанови.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Суддя М. І. Риков