Провадження № 33/812/325/25 Категорія: ст. 130 ч. 1 КУпАП
Головуючий у першій інстанції Валігурський Г. Ю.
Доповідачка апеляційного суду Ямкова О. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд

у складі: головуючої судді Ямкової О. О.,

за участю: секретаря Носіковим І. М.,

захисника Скоробогатька В. Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Скоробогатька В. Ю. на постанову судді Інгульського районного суду міста Миколаєва від 3 липня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно постанови судді, 15 червня 2025 року о 11 годині 49 хвилині у місті Миколаєві по вулиці Троїцькій, 238 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Volkswagen Golf», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, що не реагують на світло, тремтіння пальців рук, бліде обличчя. Водієві було запропоновано пройти медичний огляд в установленому законом порядку для визначення стану наркотичного сп`яніння в медичному закладі, від чого водій ОСОБА_1 відмовився, що зафіксовано за допомогою технічних засобів відеозапису. Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 адвокат Скоробогатько В. Ю. просить постанову скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення.

Апелянт вважає, що постанова є необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, оскільки судом першої інстанції було визначено вину ОСОБА_1 необ`єктивно та з незрозумілих обставин упереджено та критично.

Всупереч судовій практиці, судом не взято до уваги відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 .

Судом не встановлено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння.

Не запропоновано ОСОБА_1 пройти такий огляд на місці зупинки транспортного засобу, що є порушенням встановленого порядку проходження огляду.

Зупинення транспортного засобу ОСОБА_1 відбулося безпідставно, внаслідок чого усі інші вимоги поліцейських, які пред`явлено до водія, є незаконними.

Номер складеного протоколу не відповідає номеру дати та часу розгляду справи. Не зазначено в ньому дані про номер боді камери, за допомогою якої вівся запис події, дату проведення запису та номер диску, який додано до протоколу.

Судом першої інстанції не зазначено усі докази у справі, дослідивши які суд дійшов висновку «поза розумним сумнівом» про винуватість ОСОБА_1 , зокрема, що він перебував за кермом та чи містять матеріали справи належні та допустимі докази.

Посилався на рішення ЄСПЛ, норми Конституції України та КУпАП та стверджував про порушення права ОСОБА_1 на справедливий суд, не виклик особи до судового засідання та можливості його залучити адвоката під час розгляду справи, внаслідок чого сам розгляд справи відбувся з порушенням стандарту доведення вини «поза розумним сумнівом», що призвело до помилкового притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

До суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився, про дату та час слухання справи повідомлений належним чином шляхом направлення судової повістки за місцем мешкання, телефонограмою за вказаним ним номером телефону та через його захисника, клопотань про її відкладення з поважних причин суду не надав. Розгляд справи проведено за відсутністю ОСОБА_1 , в присутності його захисника відповідно до положень статті 294 КУпАП.

Заслухавши пояснення захисника адвоката Скоробогатька В. Ю. на підтримку доводів апеляційної скарги, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, та вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд доходить наступного.

Відповідно до вимог статті 251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є доказом в справі про адміністративне правопорушення.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення водій ОСОБА_1 керував автомобілем з явними ознаками наркотичного сп`яніння: звужені зіниці очей, що не реагують на світло, тремтіння пальців рук, бліде обличчя. Від проходження огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння відмовився, що зафіксовано поліцейськими за допомогою технічних засобів відеозапису у відповідності до статті 266 КУпАП.

За наведеного, в обґрунтування своїх висновків при вирішенні справи, суд правильно послався на дані протоколу про адміністративне правопорушення та відеозапис, що міститься у відео файлах, здійсненого, як з відеореєстратора патрульного автомобіля, так і з нагрудного відеореєстратора поліцейського, які згідно до вимог статті 251 КУпАП є доказами у справі про адміністративне правопорушення.

Сам протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам статті 256 КУпАП та щодо місця та суті адміністративного правопорушення повністю узгоджується з даними, які містяться у відеозаписах, здійснених працівниками поліції на спеціальні технічні засоби відеофіксації, та письмових доказах, доданих до протоколу.

Фіксація події за допомогою відеозапису свідчить про те, що поліцейські переслідували та зупинили автомобіль з іноземною реєстрацією та пошкодженим лобовим склом під керуванням ОСОБА_1 . Під час спілкування з водієм у представників поліції виникли підозри щодо наявності у нього ознак наркотичного сп`яніння, про які водієві повідомили на відеозаписі, починаючи з 11 години 51 хвилини і запропонували пройти огляд у лікарні, на що водій пояснив, що «поспішає» і на повторне висунення вимоги про проходження огляду об 11 годинs 51 хвилинs 46 секунді запису відповів категоричною відмовою - «ні». В подальшому водієві роз`яснені права, зачитано протокол та повідомлено про виклик тверезого водія, так як ОСОБА_1 відсторонено від керування транспортного засобу «Вам їхати неможна» (а.с.5).

Номер нагрудного відеореєстратора патрульного, за допомогою якого здійснений відеозапис вказано, як в протоколі про адміністративне правопорушення і самому відеозапису, так і в направленні для проходження огляду (а.с.1-3).

За наведених обставин доводи адвоката про порушення прав водія, у зв`язку з відсутністю підстав для зупинки транспортного засобу з іноземною реєстрацією та пошкодженим лобовим склом під час воєнного стану, та як наслідок відсутність підстав для виконання водієм вимоги поліцейського про проходження огляду у лікарні не заслуговують на увагу.

Так, відповідно до вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

За положеннями пунктів 1.4, 2.12, 3.17 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція), у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Проведення лабораторних досліджень в медичному закладі є обов`язковим для визначення факту перебування особи в стані наркотичного сп`яніння.

Зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у згаданому вище висновку.

Отже, проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі в присутності представника поліції з відібранням у особи, що оглядається, зразків біологічного середовища відповідає вимогам п. 2.12 вищезазначеної Інструкції.

За такого наявність чи відсутність у водія ознак наркотичного сп`яніння відноситься до виключної компетенції поліцейських, а перевірка наявності чи відсутності у водія стану наркотичного чи іншого виду сп`яніння, як то керування автомобілем під впливом пігулок, у зв`язку із захворюванням, лише в порядку медичного огляду у відповідному медичному закладі. Тому, у випадку наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу знаходиться у стані сп`яніння, водій, на вимогу поліцейських за положеннями пункту 2.5 ПДР України, зобов`язаний пройти медичний огляд.

За таких обставин мотиви відмови водія від виконання вимоги поліцейських у відповідності до пункту 2.5 ПДР України правового значення не мають. Наслідком відмови від проходження огляду у встановленому законом порядку є складення відносно водія протоколу про адміністративну відповідальність, передбачену частиною 1 статті 130 КУпАП. Така відмова за внесеними змінами до статті 266 КУпАП та Інструкції № 1452/735, які є чинними, як на час події, так і на час розгляду справи, фіксується поліцейськими за допомогою технічних засобів відеозапису, а за їх відсутності у присутності двох свідків.

Посилання адвоката на порушення поліцейськими порядку проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, у зв`язку з незапропонованим проходження огляду на місці зупинки, є такими, що суперечать пункту 2.12 Інструкції №1452/735.

Такими же безпідставними є доводи про не встановлення факту керування водієм транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння, оскільки ОСОБА_1 ставиться до провини не керування в стані сп`яніння, а відмова від проходження огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку, що є самостійною складовою адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

Сам факт порушення водієм пункту 2.5 ПДР України є підставою для накладення на нього адміністративного стягнення, передбаченого нормами КУпАП, і не залежить від підстав зупинки ним транспортного засобу, так як лише вимагає від уповноважених осіб встановлення факту керування цією особою таким засобом.

Не є слушним твердження захисника щодо не зазначення номерів відеореєстраторів, підписання цифровим підписом відеофайлів у СДВ диску та самого диску, оскільки по-перше, у протоколі та інших документах справи є дані про засіб, за допомогою якого здійснювався відеозапис події, а підписання автора запису цифровим підписом, ще зокрема, і приєднаного до матеріалів справи диску положеннями КУпАП не вимагається.

Отже, процедура фіксації відмови водія у справі здійснена представниками поліції у відповідності до розділу Х Інструкції №1395, внаслідок чого уся інша сукупність доказів, яка не містить суттєвих суперечностей щодо самої події та наявності складу правопорушення у діях водія, за стандартом доведення вини «поза розумним сумнівом» є підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною 1 статті 130 КУпАП.

Взагалі поділ адвокатом доказів у справі на належні і неналежні суперечить положенням статті 251 КУпАП, якою презюмується, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За наведеного слід виснувати, що суддею суду першої інстанції на підставі усієї сукупності доказів у справі правильно встановлено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом та за виявленням поліцейськими у нього, як водія, ознак наркотичного сп`яніння (що є виключною компетенцією поліцейських), відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі на пред`явлену йому вимогу у відповідності до пункту 2.5 ПДР України.

Доводи захисника на вказання у протоколі іншого номеру справи, що буде розглядатися у суді, який є відмінним від номеру самого протоколу, не має правового значення для встановлення обставин на підставі сукупності доказів у відповідності до статті 251 КУпАП. Не має значення і помилка у вказанні букви, як скорочення «по батькові» водія, оскільки дані про особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення зазначено правильно. У цьому розумінні, протокол про адміністративне правопорушення, як доказ у справі, оцінюються поряд і разом з усією іншою сукупністю доказів.

Тому підстави вважати, що протокол про адміністративне правопорушення складено необґрунтовано, як вважає апелянт, - відсутні.

Посилання адвоката у змісті апеляції на судову практику іншої юрисдикції та рішення ЄСПЛ не заслуговує на увагу, по-перше, у зв`язку з наведенням ним прикладів за обставинами справ, що не є преюдиційними до цієї справи, яка переглядається судом апеляційної інстанції, і по-друге, наведені судові справи та справа, що розглянута судом, врегульовані різними нормами процесуального права: КАС України, КПК України та КУпАП, а отже правовідносини, які встановлені у цій справі не підлягають однаковому врегулюванню з тією судовою практикою, що вказана захисником у змісті апеляції.

Є неприйнятними і доводи скарги щодо порушення права ОСОБА_1 на справедливий суд, оскільки розгляд справи відбувся за повідомленням особи усіма належними способами, а саме з належним повідомленням особи, яка його не отримала за відсутністю за місцем свого проживання та вказала номер телефону, що їй не належить, тим самим своєю поведінкою не демонструвала добросовісності своїх дій та своє бажання бути обізнаною у русі та розгляді справи, що передусім, не завадило своєчасно звернутися до адвоката та подати апеляційну скаргу (а.с.10-12, 17).

Доводи про те, що представниками поліції при складанні протоколу не призначено суду дату та час розгляду ним справи не лише не ґрунтуються на законі, а є підміною поняття органу, якому підвідомчий розгляд справи про адміністративне правопорушення на особу, що уповноважена на складання протоколу про адміністративне правопорушення та збір доказів у справі.

За таких обставин прийняте судом рішення є законним та не підлягає скасуванню, про що просить апелянт.

Стягнення за вчинення адміністративного правопорушення призначено ОСОБА_1 з урахуванням вимог ст. 33 КУпАП, а вид стягнення та розмір штрафу визначений відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП та не потребує встановлення додаткових обставин, оскільки не може призвести до зменшення виду стягнення нижче нижньої межі.

Усі доводи по суті справи про адміністративне правопорушення, що не були надані ОСОБА_1 та його захисником під час слухання справи в суді першої інстанції, викладені адвокатом у змісті апеляційної скарги та їх обґрунтованість перевірена судом апеляційної інстанції, тобто право на захист реалізовано особою, що притягнута до адміністративної відповідальності, відповідно до процесуального порядку та не є підставою для скасування обґрунтованого рішення суду першої інстанції із закриттям провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення у відповідності до положень, передбачених статтею 247 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Скоробогатька В. Ю. залишити без задоволення, а постанову судді Інгульського районного суду міста Миколаєва від 3 липня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуюча О. О. Ямкова