Провадження №: 3/755/4181/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" липня 2025 р. суддя Дніпровського районного суд м. Києва Дзюба О.А., розглянувши матеріали адміністративної справи, що надійшли з Управління патрульної поліції в м. Києві, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, не працюючої, проживаючої: АДРЕСА_1 , паспорт № НОМЕР_1 , за ч. 3 ст. 130 КУпАП,-

установив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 333632 від 17.05.2025, ОСОБА_1 06.05.2025 о 10 год. 15 хв. в м. Києві по вул. Миропільській, 3, керувала автомобілем «Шкода», д.н.з. НОМЕР_2 , в стані наркотичного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку у лікаря нарколога. Висновок № 002111.

Своїми діями водій порушив п. 2.9 «а» ПДР України.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомлено.

Заява про розгляд справи у відсутності особи яка притягається до адміністративної відповідальності до суду не надходила.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Згідно положень, визначених у постанові Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних і справ про адміністративні правопорушення» № 11 від 17.10.2014 року, при здійсненні правосуддя судам слід брати до уваги те, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950) кожен має право на судовий розгляд своєї справи упродовж розумного строку.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків у цивільних справах є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02 вересня 2010 року, "Смірнова проти України" від 08 листопада 2005 року, "Матіка проти Румунії" від 02 листопада 2006 року, "Літоселітіс проти Греції" від 05 лютого 2004 року та інші).

В той же час, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року, сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Суд, дослідивши матеріали справи приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно п. 2.9 «а» ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Нормою ч. 3 ст. 130 КУпАП визначено, що дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк десять років та з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності порушника, або адміністративний арешт на строк п`ятнадцять діб з позбавленням права керування транспортними засобами на строк десять років та з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності порушника, і на інших осіб - накладення штрафу у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності порушника, або адміністративний арешт на строк п`ятнадцять діб з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності порушника.

Наведене стверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення.

Стаття 8 Конституції України декларує, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Положеннями ст. 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності оцінивши взаємозв`язок доказів та їх достатність, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 порушила вимоги п. 2.9 «а» ПДР України.

Згідно положень ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

За викладених обставин, враховуючи характер вчиненого правопорушення, наявні дані про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, ступінь її вини, суд вважає, що на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення у межах санкції ч. 3 ст. 130 КУпАП.

Приписами абз. 3 ст. 30 КУпАП визначено, що якщо особою, позбавленою права керування транспортним засобом, до закінчення строку дії такого стягнення вчинено нове адміністративне правопорушення, за яке застосовано стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом, до стягнення за вчинення нового адміністративного правопорушення приєднується невідбута частина стягнення. При цьому загальний строк позбавлення права керування транспортним засобом може перевищувати гранично допустимий строк, передбачений частиною другою цієї статті.

Так, постановою Деснянського районного суду м. Києва від 15.11.2024 у справі № 754/13164/24, ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 51 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 10 років та з конфіскацією транспортного засобу, який є у власності порушника. Також постановою Деснянського районного суду м. Києва від 26.03.2025 у справі № 754/3015/25, ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 51 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 10 років та з конфіскацією транспортного засобу, який є у власності порушника.

Так, ОСОБА_1 до вчинення нею інкримінованого їй адміністративного правопорушення 06.05.2025 за ч. 3 ст. 130 КУпАП не відбуто стягнення призначене постановою Деснянського районного суду м. Києва від 15.11.2024 у справі № 754/13164/24, у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 10 років (9 років 4 місяці 2 дні) та стягнення призначене постановою Деснянського районного суду м. Києва від 26.03.2025 у справі № 754/3015/25, у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 10 років (9 років 8 місяців 15 днів).

Беручи до уваги вищевикладене, при призначенні ОСОБА_1 стягнення в частині позбавлення права керування транспортним засобом необхідно приєднати невідбуту частину стягнення за вищевказаними постановами.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення, який згідно ч. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» станом на день розгляду справи становить 605,60 грн.

Керуючись ч. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ст. ст. 40-1, ч. 3 ст. 130 КУпАП, суд-

постановив:

ОСОБА_1 визнати винною в скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить 51 000 (п`ятдесят одна тисяча) грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 10 (десять) років та з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності порушника (автомобіль марки «Шкода», д.н.з. НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 ).

На підставі ч. 3 ст. 30 КУпАП шляхом приєднання до адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, накладеного даною постановою суду, невідбутої частини адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами накладеного постановою Деснянського районного суду м. Києва від 15.11.2024 у справі № 754/13164/24 та постановою Деснянського районного суду м. Києва від 26.03.2025 у справі № 754/3015/25, накласти на ОСОБА_1 остаточне стягнення у вигляді штрафу у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить 51 000 (п`ятдесят одна тисяча) грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 29 (двадцять дев`ять) років 17 (сімнадцять) днів з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності порушника (автомобіль марки «Шкода», д.н.з. НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 ).

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Роз`яснити, що в разі несплати штрафу в строк, встановлений ч. 1 ст. 307 КУпАП, сума штрафу буде стягнена в порядку примусового виконання постанови в подвійному розмірі.

Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О.А. Дзюба