ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №953/2363/25 Головуючий 1 інстанції: Губська Я.В.
Провадження №33/818/878/25 Доповідач: Люшня А.І.
Категорія: ч.1 ст.184 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2025 року Харківський апеляційний суд у складі: головуючого судді Люшні А.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкові справу за апеляційною скаргою захисника Моісеєнко О.М. на постанову Київського районного суду м.Харкова від 10 квітня 2025 року,-

УСТАНОВИВ:

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Також стягнено з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 605,60 грн.

Зміст оскаржуваного судового рішення суду та встановлені судом першої інстанції обставини

Відповідно до постанови05 березня 2025 року о 13-30 год. ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 ухилялась від виконання батьківських обов`язків щодо своєї дитини ОСОБА_2 , 2016 р.н., не забезпечила здобуття дитиною середньої освіти, чим порушила ст.12 Закону України «Про охорону дитинства».

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі захисник Моісеєнко О.М. просить скасувати постанову суду та закрити провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП. Також просить об`єднати в одне провадження інші справи щодо ОСОБА_1 .В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що справу про адміністративне правопорушення розглянуто за відсутності ОСОБА_1 . Вказала, що в матеріалах справи відсутні дані про невідвідування дитиною навчального закладу або відрахування з нього. Зазначила, що будь-яких офіційних звернень закладу освіти, пояснень класного керівника, адміністрації закладу, копії журналу відвідуваності, немає. Посилається на те, що ОСОБА_1 під час складання протоколу про адміністративне правопорушення перебувала в безпорадному фізичному стані через отримання травми руки.

Позиції учасників апеляційного провадження

Особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та захисник Моісеєнко О.М., будучи повідомленими належним чином про дату, час та місце апеляційного розгляду, в судове засідання не з`явилися.

Особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 про причини неявки не повідомила, заяв та клопотань про відкладення розгляду справи не подавала, а тому апеляційний розгляд відбувся за її відсутності.

Захисник Моісеєнко О.М. подала до Харківського апеляційного суду заяву про проведення розгляду справи про адміністративне правопорушення без її участі, а тому апеляційний розгляд відбувся за її відсутності.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи, відповідно до вимог ч.7 ст.294 КУпАП, перевіривши законність і обґрунтованість постанови судді в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч.2 ст.36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Тобто, законом передбачено об`єднання справ про адміністративні правопорушення до моменту накладення адміністративного стягнення, що входить до повноважень суду першої інстанції. Натомість, на стадії апеляційного розгляду така процесуальна можливість чиним КУпАП, не передбачена.

Клопотаннязахисника Моісеєнко О.М. про об`єднання матеріалів справ про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1 в одне провадження не підлягає задоволенню, оскільки з урахуванням положень ст.36 КУпАП відсутні процесуальні можливості під час апеляційного перегляду постанови об`єднати матеріали справ.

Відповідно до положень ст.1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Слід також звернути увагу, що відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод(далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Згідно з приписами ч.2 ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст.245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з вимогами ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

При цьому, суд (суддя) повинен обґрунтовувати свої висновки про винуватість лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих не спростованих презумпцій факту (рішення ЄСПЛ "Коробов проти України" №39598/0з від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування.

У п.4.1 рішення Конституційного суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010 КСУ дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Як слідує із матеріалів справи викладені в протоколі про адміністративне правопорушення дані нічим не підтвердженні, у зв`язку з цим, виходячи з положень ст.251 КУпАП, протокол вважати доказом не має підстав.

Диспозиція ч.1 ст.184 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітніх та/або неповнолітніх дітей.

Конструкція наведеної норми закону є бланкетною, яка описує правопорушення, але для повного визначення ознак цього правопорушення відсилає до інших нормативно-правових актів, в тому числі до Закону України «Про охорону дитинства».

Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Системний аналіз зазначеного закону свідчить про те, що батьки зобов`язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини ; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток ; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя ; поважати дитину ; утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї . Батькам забороняються будь-які види експлуатації своєї дитини ; фізичні покарання дитини, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Таким чином, при викладенні фактичних обставин цього правопорушення у протоколі про адміністративне правопорушення повинно бути зазначено від виконання яких конкретно обов`язків, передбачених ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», батьки чи особи, які їх замінюють, ухилялися і протягом якого проміжку часу.

Як слідує із постанови суду та протоколу про адміністративне правопорушення на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за ч.1 ст.184 КУпАП за «ухилення від виконання батьківських обов`язків щодо своєї дитини, внаслідок незабезпечення здобуття дитиною середньої освіти».

Однак,диспозиція цієї статті не містить такої кваліфікуючої ознаки як «ухилення від виконання батьківських обов`язків, внаслідок незабезпечення здобуття дитиною середньої освіти».

Також приписи ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» не містять покладання обов`язку на батьків або осіб, які їх замінюють «забезпечувати здобуття дитиною середньої освіти», який вказаний в протоколі про адміністративне правопорушення.

Крім того, ні в протоколі, ні в постанові суду не зазначено проміжку часу протягом якого тривало це правопорушення, хоча воно є триваючим, тобто не припиняється з моментом його вчинення, а триває протягом певного часу.

Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 не відповідає вимогам ст.256 КУпАП, оскільки в ньому не розкрита об`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, внаслідок незазначення суті адміністративного правопорушення, а саме не конкретизовано в чому саме виразилося незабезпечення ОСОБА_1 здобуття дитиною середньої освіти.

Відповідно до ч.3 ст.12 Закону України «Про освіту» повна загальна середня освіта має три рівні освіти: початкова освіта тривалістю чотири роки; базова середня освіта тривалістю п`ять років; профільна середня освіта тривалістю три роки. Початкова, базова середня і профільна середня освіта можуть здобуватися в окремих закладах освіти або у структурних підрозділах однієї юридичної особи (закладу освіти).

Частиною 4 ст.12 Закону України «Про освіту» передбачено, що початкова освіта здобувається, як правило, з шести років. Діти, яким на початок навчального року виповнилося сім років, повинні розпочинати здобуття початкової освіти цього ж навчального року.

До того ж, відповідно до ч.ч.3, 4 ст.12 Закону України «Про освіту» ОСОБА_2 , 2016 р.н., не досяг віку, в якому він міг б здобути принаймні один із трьох рівнів повної загальної середньої освіти.

Оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення не наведено даних щодо об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, тому вважати наявним в діях ОСОБА_1 склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, підстав не має.

Цим обставинам суд першої інстанції належної оцінки не надав та дійшов передчасного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Моісеєнко О.М. задовольнити.

Постанову Київського районного суду м.Харкова від 10 квітня 2025 року щодо ОСОБА_1 скасувати.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутності події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя Харківського

апеляційного суду А.І. Люшня