Справа № 359/7209/25
Провадження № 3/359/3207/2025
ПОСТАНОВА

Іменем України

18 липня 2025 року м. Бориспіль

Суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області Шевченко О.В., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов від батальйону патрульної поліції в місті Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

у с т а н о в и в :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР1 № 361101, 13 червня 2025 року о 23 годині 23 хвилини у с. Гора Бориспільського району Київської області по вул.Мічуріна, буд. 79, водій ОСОБА_1 керувала автомобілем «Ford Focus C-Max» д.н.з. НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння, чим порушила вимоги п.п. а) п.2.9. Правил дорожнього руху. Тест на стан сп`яніння проводився у м. Бориспіль Київської області по вул.Котляревського, буд.1, зі згоди водія із застосуванням технічного приладу газоаналізатора «Drager Alcotest 6820» прилад ARHF-0029, результат якого становив 0,36 ‰.

У судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не з`явилася, разом з тим подала клопотання, в якому зазначила, що зі складеним протоколом не погоджується. Звернула увагу суду на те, що працівники поліції провели огляд на стан сп`яніння біля приміщення лікарні, однак за допомогою наявного у них газоаналізатора «Drager Alcotest 6820». Так як спиртних напоїв вона не вживала, з результатами огляду вона не погоджувалася і наполягала на проходженні медичного огляду в закладі охорони здоров`я. Переконана, що дії поліції незаконні, оскільки процедура проходження огляду проведена з порушенням норм діючого законодавства. Крім того, ОСОБА_1 звертала увагу суду на відсутність доказів її вини, а саме відеозаписів події від 13.06.2025. З огляду на вказане просила провадження у справі закрити, оскільки вона не перебувала в стані алкогольного сп`яніння, а суд позбавлений можливості самостійно витребовувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення.

Ознайомившись із клопотанням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов наступного висновку.

Обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення, який в порядку ст. 251 КУпАП, є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей, покладається на особу, яка має право складати відповідний протокол та не може бути перекладено на суд. Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які дані, на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильно вирішення справи. Ці дані встановлюються, в тому числі протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, а також відеозаписом. Згідно ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. Відповідно до ст. 252 КУпАП, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Згідно ст. 280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Відповідно до ч. 3 ст. 266 КУпАП, у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Згідно ч. 5 ст. 266 КУпАП, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Згідно п. п. 8, 12 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачених Наказами Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09.11.2015, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. Форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.

Аналіз вищевказаних нормативних актів свідчить про те, що оформлення працівниками поліції направлення на медичний огляд до відповідного закладу охорони здоров`я у випадку відмови водія від проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння на місці зупинення транспортного засобу або незгоди з його результатами відповідно до встановленого порядку є обов`язковим. Якщо після оформлення направлення, водій транспортного засобу відмовляється від проведення медичного огляду і в закладі охорони здоров`я, поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду (пункт 8 Порядку №1103, пункт 6 розділу ІХ Інструкції з оформлення матеріалів №1395).

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 ставиться за провину порушення вимог Правил дорожнього руху України, а саме: п.п. а) п.2.9., яким передбачено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Суд встановив, що автомобіль «Ford Focus C-Max» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 працівниками поліції було зупинено в с. Гора Бориспільського району Київської області по вул.Мічуріна, буд. 79. На пропозицію поліцейського про проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 погодилася, виявивши бажання поїхати у лікарню.

Разом з тим, з протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР1 № 361101, вбачається, що фактично огляд на стан сп`яніння проводився у м. Бориспіль Київської області по вул.Котляревського, буд.1, як зазначила у клопотанні ОСОБА_1 , біля приміщення лікарні, однак не лікарем-наркологом, а із застосуванням наявного у працівників поліції технічного приладу газоаналізатора «Drager Alcotest 6820».

Суд звертає увагу на те, що направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 13.06.2025 видано о 23 год. 30 хв., що не узгоджується з порядком дій працівників поліції, оскільки огляд на технічному приладі газоаналізаторі «Drager Alcotest 6820» (прилад ARHF-0029), згідно чеку, який наявний у матеріалах справи (а.с.5) було проведено лише о 23 годині 45 хвилин, тобто після того як водію вже нібито видали направлення на огляд у найближчому закладі охорони здоров`я.

Крім того суд враховує, що в поданому клопотанні ОСОБА_1 зазначила, що не погодилася з результатами тесту, наполягала на здачі крові у лікарні, однак їй в цьому відмовили.

Отже, вищевказані обставини фактично підтверджують позицію ОСОБА_1 про порушення порядку огляду на стан сп`яніння, а саме не направлення її на огляд до медичного закладу після висловлення нею бажання пройти такий огляд як одразу, так і після незгоди з результатом огляду за допомогою спеціального технічного засобу.

Таким чином, порушення поліцейськими Інструкцій про порядок виявлення водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (затв. Наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015р. №1452/735) та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду (затв. Постановою КМУ №1103 від 17.12.2008р.) при здійсненні огляду, направлення на огляд та оформлення його результатів, - тягне за собою визнання недійсними результату огляду, порушення порядку складення протоколу і як наслідок звільнення від адміністративної відповідальності особи в суді.

Суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до вимог ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Крім того, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.1998 року, п. 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин, враховуючи зазначені норми законодавства, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, провадження у справі про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, необхідно закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 7, 130, 245, 247, 251 - 252, 268, 280, 284, 287-291 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в :

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити, за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Бориспільський міськрайонний суд Київської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У випадку оскарження постанови вона набирає законної сили з дня набрання законної сили рішенням за результатами такого оскарження у випадку залишення її без змін.

Постанова суду набрала законної сили ___________________.

Суддя Олена ШЕВЧЕНКО