ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2025 року м. Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Потоцький В.П., перевіривши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Чернівецького районного суду м. Чернівці від 18 червень 2025 року, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Чернівецького районного суду м. Чернівці від 18 червня 2025 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і за його вчинення накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп.

Згідно з постановою районного суду, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 07.04.2025 року о 21 год. 58 хв. у м. Чернівці по вул. Гетьмана Петра Сагайдачного, 6, керував транспортним засобом марки «ВАЗ 2107» д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: розширені зіниці очей, які не реагують на світло, неприродна блідість, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.5 Правил Дорожнього руху і тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КпАП України.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати постанову Чернівецького районного суду м. Чернівці від 18 червня 2025 року, а провадження у справі закрити, у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Стверджує, щорайонний суд не надав оцінки всім доказам у їх сукупності, що суперечить вимогам процесуального законодавства.

Уважає, що старший лейтенант поліції Шкодін В.Г. поводився агресивно, чинив психологічний тиск на нього, нав`язував йому вживання наркотичних речовин, погрожував, а у подальшому - застосував фізичну силу. При цьому фактів порушень з боку ОСОБА_1 не було.

Просить врахувати, що він є учасником бойових дій, отримав поранення, працює перевізником, у вільний від основного місця роботи час працює на СТО, має неповнолітню дитину.

ЄУНСС: 725/2913/25 Головуючий у І інстанції:Вольська-Тонієвич О.В. НП:33/822/357/25 Доповідач: Потоцький В.П.

Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП

Стверджує, що ознаки наркотичного сп`яніння, які були йому озвучені працівниками поліції, не узгоджуються із тими, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Вказує і на те, що підозра поліцейського щодо перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння є суб`єктивною, при цьому свідки у даній справі залучені не були.

Також , на думку апелянта, поліцейські не пересвідчились у виконанні ч.1 ст.266 КУпАП, що свідчить про формальне ставлення ними до своїх посадових обов`язків.

У судове засідання до суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився, однак від нього надійшла заява, у якій він просить розглянути справу без його участі. Просить врахувати, що перевезення є єдиним джерелом його доходів.

Перевіривши апеляційну скаргу та матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд доходить такого.

Згідно зі ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи щодо ОСОБА_1 належним чином дотримані.

У відповідності до вимог п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Невиконання водієм вказаних вимог тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ст. 130 КУпАП.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто у відмові від проходження огляду на стан сп`яніння у законному порядку, повністю доведена наявними у справі доказами, яким районний суд дав правильну юридичну оцінку, з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Зокрема, дані, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №293730 свідчать про те, що ОСОБА_1 07.04.2025 року о 21 год. 58 хв. в м. Чернівці по вул. вул. Гетьмана Петра Сагайдачного, 6 керував транспортним засобом марки «ВАЗ 2107» д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння (розширені зіниці очей, що не реагують на світло, неприродна блідість , поведінка, що не відповідає обстановці). Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КпАП України (а.с.1).

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений у відповідності з вимогами ст. 256 КУпАП, компетентним органом в межах повноважень наданих особі, яка його склала, в якому чітко викладено, як суть правопорушення, так і інші відомості, необхідні для правильного вирішення даної справи. При цьому, будь-які зауваження щодо змісту вказаного протоколу відсутні.

Викладені у вищезазначеному протоколі обставини, підтверджуються й іншими доказами, наявними у справі.

Так, факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, при обставинах зазначених в протоколі, підтверджується відеозаписами з боді-камер працівників поліції, з яких вбачається, що працівники поліції запропонували ОСОБА_1 , у якого були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, пройти огляд на стан сп`яніння у передбаченому законом порядку, однак водій відмовився пройти такий огляд у передбаченому законом порядку (а.с.7).

Також факт відмови підтверджується письмовими поясненнями ОСОБА_1 , які містяться на а.с.5, згідно з якими він відмовився проходити огляд на стан наркотичного сп`яніння.

Будь-яких підстав недовіряти вищенаведеними доказами, апеляційний суд не вбачає, оскільки вони не викликають сумнівів у їх достовірності і допустимості, а також у своїй сукупності відповідають фактичним обставинам справи про адміністративне правопорушення та підтверджують винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Отже, за таких обставин судом першої інстанції правильно встановлено, що ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Що стосується доводів апелянта про надуманість виявлених ознак сп`яніння, то вони є необґрунтовані.

Так, право органів Національної поліції вимагати пройти у встановленому порядку медичний огляд у відповідності до п. 2.5 ПДР кореспондується із обов`язком водія пройти такий огляд.

Тобто у разі виявлення поліцейським ознак наркотичного сп`яніння у водія транспортного засобу, він повинен прийняти відповідні заходи для того, щоб провести медичний огляд водія на стан сп`яніння та пересвідчитись в тому, що водій не перебуває у стані сп`яніння та може продовжити керувати транспортним засобом, оскільки керування транспортним засобом водієм, який перебуває у стані сп`яніння, є правопорушенням, яке може привести до особливо тяжких наслідків та повинне бути негайно припинене.

При цьому, працівник поліції самостійно на власний розсуд доходить висновку про наявність ознак сп`яніння у водія транспортного засобу та вирішує питання щодо необхідності проходження водієм транспортного засобу огляду на стан сп`яніння.

З матеріалів справи вбачається, що поліцейський дотримався вимог закону та за наявності підстав вважати, що ОСОБА_1 , як водій транспортного засобу, перебуває у стані наркотичного сп`яніння, запропонував йому пройти огляд на стан сп`яніння. При цьому, працівник поліції не обмежився тільки самою пропозицією пройти такий огляд, а вказав на підстави для такого огляду, вказав на ознаки наркотичного сп`яніння, роз`яснив наслідки відмови, а також роз`яснив права, які є в особи. Однак ОСОБА_1 відмовився від проведення огляду.

Відеозаписом, який міститься у матеріалах справи, підтверджено те, що вимога працівників поліції пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння була чіткою, аргументованою, вмотивованою, ґрунтувалась на правових підставах та не містила будь-яких провокативних дій.

Безпідставними є і твердження апелянта про те, що огляд було проведено без участі двох свідків.

Так, відповідно до ч.2 ст.266 КУпАП, під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Тобто участь двох свідків під час проведення огляду осіб обов`язкова лише у разі неможливості застосування технічних засобів відеозапису.

Матеріали справи свідчать про те, що поліцейські застосовували технічні засоби відеозапису, а відтак твердження апелянта про необхідність залучення двох свідків є такими, що не узгоджуються з вимогами чинного законодавства.

Твердження ОСОБА_1 про те, що працівники поліції діяли упереджено не підтверджуються відеозаписом подій, більше того, ОСОБА_1 з будь-якими скаргами на їх дії не звертався.

Інші доводи, наведені в апеляційній скарзі, також були перевірені апеляційним судом, однак вони є несуттєвими та не спростовують висновок районного суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

При вирішенні питання про накладення на правопорушника адміністративного стягнення районним судом цілком враховано вимоги ст. 33 КУпАП.

Рішення районного суду по суті є правильним, порушень матеріального або процесуального права, які би давали апеляційному суду право скасувати його, не встановлено, а тому подану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

На підставі наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП, Чернівецький апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Чернівецького районного суду м. Чернівці від 18 липня 2025 року щодо нього за ч.1 ст.130 КУпАП без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Чернівецького

апеляційного суду В.П. Потоцький