Справа № 519/1379/25 3/519/294/25
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.07.2025 року м.Південне

Суддя Південного міського суду Одеської області Барановська З.І., розглянувши матеріали, які надійшли від ВП №4 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України,

місце проживання: АДРЕСА_1 ,

місце роботи, посада: ФОП,

за ч.1 ст.156 КУпАП,

У С Т А Н О В И В:

До суду надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №704621 від 24.06.2025, згідно якого 24.06.2025 о 14.55 год. ОСОБА_1 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , здійснювала продаж з торгівельного павільйону алкогольної продукції, з метою отримання прибутку, без марки акцизного податку на суму 200 грн, 1 літр горілки, 0,5 літру коньяку, чим порушила ч.4 ст.11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», відповідальність за що передбачена ч.1 ст.156 КпАП України.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилась, повідомлялась належним чином, до суду від її представника надійшло клопотання про закриття провадження по справі.

Згідно поданого клопотання, відповідно до пояснення ОСОБА_2 від 24.06.2025, 24.06.2025 о 14-55 год. за адресою АДРЕСА_2 , вона придбала за 200 грн алкогольні напої, а саме 0,5 літрів коньяку та один літр горілки. Вказана горілка була нелегальною, "пальною". Відповідно до протоколу вилучення від 24.06.2025, капітаном поліції ОСОБА_3 в приміщенні магазину за адресою АДРЕСА_2 , проведений особистий огляд та огляд речей, в ході якого вилучено грошова купюра 200 грн. В протоколі не зазначена особа, особистий огляд якої проводив співробітник поліції, зазначена особа не підписувала протокол вилучення. Зі змісту протоколу не вбачається, що саме оглядалось працівником поліції, не зафіксований процес проведення особистого огляду та не має обґрунтування, чому поліцейським вилучена саме ця грошова купюра за номером № 5177415 та звідки вона вилучалась. На думку співробітника поліції, який склав протокол про адміністративне правопорушення, предметом вчиненого правопорушення є алкогольні напої - коньяк та горілка, але будь-яких доказів, відношення "рідини", придбаної ОСОБА_2 , та "рідини", нібито вилученої у гр-ки ОСОБА_1 , до алкогольних напоїв - коньяку та горілки, матеріали справи не містять. В матеріалах справи відсутній висновок експерта або спеціаліста про відношення "рідини" придбаної ОСОБА_2 , та "рідини", вилученої у гр-ки ОСОБА_1 , до алкогольних напоїв - коньяку та горілки, при умові прямої вказівки ОСОБА_2 в поясненні про "нелегальність" зазначеної рідини. Відповідно до абз.2 ч.1 ст.1 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального" (далі - Закон), спирт коньячний - спиртовий дистилят, отриманий шляхом переробки виноматеріалів виноградних за коньячною технологією для виробництва коньяку України та інших алкогольних напоїв. Відповідно до ч.6 ст.2 Закону, виробництво спирту коньячного здійснюється суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) незалежно від форми власності, які мають відповідну ліцензію, повний технологічний цикл виробництва коньяку та алкогольних напоїв за коньячною технологією, забезпечені спеціальною тарою для витримки спиртів та кваліфікованими фахівцями. Виробництво спирту коньячного також здійснюється суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) незалежно від форми власності, які мають відповідну ліцензію, здійснюють переробку винограду та виробництво виноматеріалів виноградних, забезпечені дубовою тарою або нержавіючими чи емальованими ємностями з дубовою клепкою для витримки спирту коньячного, кваліфікованими фахівцями та власними виробничими потужностями з виробництва спирту коньячного. Виробництво коньяку України також здійснюється суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) незалежно від форми власності шляхом купажу коньячних спиртів українського та/або неукраїнського походження без будь-яких обмежень щодо часток їх використання у виробництві, витриманих не менше трьох років у дубовій тарі або нержавіючих чи емальованих ємностях з дубовою клепкою. Післякупажний відпочинок коньяків встановлюється рішенням суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво). Відповідно до ч.8 ст.8 Закону, вимоги до повних технологічних циклів виробництва коньяку, алкогольних напоїв за коньячною технологією і тютюнових виробів встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері сільського господарства та з питань продовольчої безпеки держави, а вимоги до місць зберігання спирту - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову політику. Вимоги до повних технологічних циклів виробництва коньяку та алкогольних напоїв за коньячною технологією, затверджені наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 19.06.2015 №229. Тобто, виробництво коньяку в Україні та його якість чітко регламентована Законом та підзаконними актами. Аналогічні вимоги містить законодавство щодо виробництва горілки в Україні. Загалом, виробництво горілки в Україні - це процес, який вимагає дотримання цілого ряду законодавчих норм, починаючи від отримання ліцензії і закінчуючи реалізацією готової продукції з використанням акцизних марок. Будь-яка інша рідина, якість якої не відповідає вимогам Закону та підзаконних актів, не є коньяком та горілкою відповідно, а є фальсифікованою продукцією. Її реалізація не передбачає наявності марок акцизного податку, але передбачає відповідальність, передбачену ч.2 ст.177-2 КУпАП, а саме реалізація фальсифікованих алкогольних напоїв чи тютюнових виробів, а так само обладнання для їх вироблення. Матеріали справи не містять протоколів вилучення та опечатування придбаної ОСОБА_2 "рідини" та "рідини", вилученої у гр-ки ОСОБА_1 , що позбавляє зазначені "речові докази" ознаки достовірності та допустимості. Зазначення в фабулі протоколу порушення ОСОБА_1 абз.3 ч.4 ст.11 Закону, не відповідає обставинам правопорушення, оскільки ст.11 Закону регламентує Вимоги до матеріально-технічної бази малого виробництва пива. Відповідно до листа Департаменту захисту економіки Національної поліції України від 03.06.2016 №5211/39/03-2016, Національна поліція відноситься до правоохоронних, а не контролюючих органів, її працівники перевірок суб`єктів господарювання не проводять, а здійснюють виключно оперативно-розшукові заходи за оперативно-розшуковими справами, слідчі (розшукові) дії в кримінальних провадженнях стосовно посадових осіб таких суб`єктів, а також уживають заходів з метою виявлення та припинення адміністративних правопорушень. Положеннями статті 62 Конституції України унормовано, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Відповідно до ст.19 Закону України від 29.06.2004 №1906-IV «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України від 23.02.2006 №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права. Так, у п.52 рішення ЄСПЛ від 05.02.2008 «Романаускас проти Литви» судом констатовано, що національний суд повинен переконатися, що провадження в цілому, зокрема спосіб отримання доказів, було справедливим. Матеріали справи не містять доказів, які отримані в передбачений законодавством спосіб.

Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне.

Згідно із статтею 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинення, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Склад правопорушення - це сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення (об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона).

Об`єктивна сторона правопорушення - це сукупність ознак, що характеризують зовнішню сторону складу правопорушення, тобто об`єктивні ознаки зовнішнього прояву правопорушення й об`єктивних умов його здійснення. Обов`язковими ознаками об`єктивної сторони правопорушення є наявність діяння (суспільно небезпечного або шкідливого), причинний зв`язок, наслідки (суспільно небезпечні або шкідливі) діяння. Крім того, серед ознак об`єктивної сторони порушення є місце та час його вчинення.

Суб`єктивна сторона правопорушення - це внутрішня сторона правопорушення, що характеризує психічну діяльність особи в момент здійснення правопорушення. Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони є провина (у формі умислу або необережності), тобто певне психічне відношення особи до свого протиправного діяння і його суспільно небезпечним або шкідливим наслідкам (результату).

Згідно із ч.1 ст.156 КУпАП передбачена відповідальність за роздрібну або оптову торгівлю алкогольними напоями чи тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, без марок акцизного податку чи з підробленими марками цього податку.

Норма статті 156 КУпАП є бланкетною, а тому серед ознак суті такого адміністративного правопорушення обов`язково повинно бути посилання на конкретний нормативно-правовий акт, яким встановлюються відповідні правила, та якого не дотрималась особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, порушивши тим самим законодавчі приписи.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 ставиться за провину допущення порушення вимог ч.4 ст.11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, що використовуються в електронних сигаретах, та пального».

Однак, редакція статті 11 Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» №3817-IX від 18.06.2024, чинна на момент складання протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №704621 від 24.06.2025 відносно ОСОБА_1 , має назву «Вимоги до матеріально-технічної бази малого виробництва пива» та не має пункту на який йде посилання в даному протоколі, а тому не може впливати на кваліфікацію дій ОСОБА_1 за ч.1 ст.156 КУпАП.

Таким чином, особою, якою складався протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , не дотримано вимог щодо посилання на належний нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

Крім того, у протоколі не вказано об`єктивну сторону адміністративного правопорушення з урахуванням особливостей диспозиції ч.1 ст.156 КУпАП, а саме: кому здійснювався продаж, в якій кількості, предмети торгівлі не ідентифіковані належним чином як і процедура їх продажу.

Також, суд критично ставиться до письмових поясненнях ОСОБА_2 , оскільки дана особа не зазначена у протоколі в якості свідка.

При цьому рапорт працівника поліції та протокол огляду не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення за відсутності належних і допустимих доказів, які б свідчили про вчинення певною особою такого адміністративного правопорушення.

Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 20 травня 2020 року по справі № 524/5741/16-а.

Отже, відсутні достовірні відомості, щоб поза розумним сумнівом стверджувати, що саме ОСОБА_1 здійснювала торгівлю алкогольними напоями, тобто обмін товару на гроші та, що рідина, яка знаходилась у пляшці, відповідає критерію алкогольних напоїв, що в свою чергу виключає об`єктивну сторону інкримінованого адміністративного правопорушення.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

За положеннями КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, при цьому суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Статтею 62 Конституції України закріплений принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи, мають тлумачитись на її користь. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 КУпАП.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі встановлення відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка, згідно зі ст.17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовується при розгляді справ як джерело права, зокрема справу «Пол і Одрі Едвардз проти Об`єднаного Королівства» (№46477/99), суд зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

Зважаючи на те, що згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суддя, оцінивши наявні в даній адміністративній справі докази, дійшов висновку про недоведеність наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.156 КУпАП, та події адміністративного правопорушення, у зв`язку з чим справа про адміністративне правопорушення відносно останньої підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.156 ч.1, 247, 283-284 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.156 КУпАП, у відношенні ОСОБА_1 на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом 10-ти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуть до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 цього Кодексу до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Південного міського суду

Одеської області З.І.Барановська