Справа № 751/4447/25
Провадження №3/751/1658/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2025 року місто Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова

в складі: головуючого судді Маслюк Н.В.

секретаря судового засідання Стрижак В.П.,

з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та її представника адвоката Хайтова П.В., потерпілого ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернігова справу про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,-

В с т а н о в и в :

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 333228 вбачається, що 01.05.2025 о 02 год 04 хв у АДРЕСА_1 , громадянка ОСОБА_1 виражалась нецензурною лайкою в бік працівника поліції ОСОБА_2 , чим порушила громадський порядок та спокій громадян та вчинила правопорушення, передбачене ст.173 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні правопорушення, за обставин, зазначених у протоколі, не визнала. Показала, що за порушення тиші на виклик сусідів приїхали працівники поліції. З поліцейським ОСОБА_3 , який склав протокол, виник конфлікт. У зв`язку з цим та враховуючи, що перебувала у стані алкогольного сп`яніння, саме у його бік почала виражатись нецензурною лайкою. При цьому перебувала у квартирі. За це негативно оцінює свою поведінку. Надалі один із поліцейських схватив її за руку, витягнув на сходову клітину та здійснив адміністративне затримання. Їй було боляче. Разом з тим, у бік працівника поліції ОСОБА_2 взагалі не виражалась нецензурною лайкою, попередження на її адресу не надходило.

Захисник у судовому засіданні просив закрити провадження у справі відносно ОСОБА_4 за відсутністю складу правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, оскільки у судовому засіданні потерпілий підтвердив, що ОСОБА_1 не виражалась нецензурною лайкою саме у його бік.

Заслухавши ОСОБА_1 , її захисника, потерпілого, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Приписами ст. 173 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення дрібного хуліганства, тобто нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Об`єктом даного адміністративного правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони громадського порядку. Тобто суспільні відносини, що сформовані внаслідок дії правових норм, а також моральних-етичних засад, звичаїв, традицій та інших поза юридичних чинників і полягає в дотриманні усталених правил співжиття.

Суб`єктивна сторона дрібного хуліганства полягає у неповазі до суспільства, у прагненні показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, протиставити себе іншим громадянам, суспільству, державі. Умисний прояв винним явної неповаги до оточуючих - головний момент, що визначає зміст і сенс поведінки правопорушника. За відсутності такого мотиву не може бути дрібного хуліганства.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у нецензурній лайці в громадських місцях, образливому чіплянні до громадян та інших подібних діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян. Найбільш розповсюдженою формою дрібного хуліганства є нецензурна лайка у громадських місцях, під якою необхідно розуміти найбільш цинічні лайки, що належать, як правило, до сфери статевих відносин, непристойні висловлювання, один із найогидніших різновидів словесної брутальності. Іншою формою цього правопорушення є образливе ставлення до громадян, під яким необхідно розуміти докучливу поведінку, пов`язану з образливими діями, що зневажають честь і гідність людини та утискають будь-чию волю, до того ж у грубій розв`язній манері.

Підтримання громадського порядку є одним із важливих чинників захисту честі, гідності, здоров`я, безпеки громадян, їх спокійного відпочинку та безперешкодної праці, втілення інших природних, соціальних і культурних прав членів людської спільноти. Дрібне хуліганство певною мірою дезорганізує весь комплекс суспільних відносин, що склалися. Обстановка вчинення є складовою об`єктивної сторони в даному правопорушенні і розуміється, як час, місце й інші умови, за яких вони відбуваються.

Громадський порядок - це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами система відносин, що складаються у громадських місцях в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, а також підприємств, установ та організацій.

Обов`язковою ознакою для кваліфікації дій особи, як «дрібне хуліганство» необхідна наявність такого обов`язкового елементу об`єктивної сторони складу ст. 173 КУпАП як «громадське місце», яке дістало законодавче визначення.

Громадське місце - частина (частини) будь-якої будівлі, споруди, яка доступна або відкрита для населення вільно, чи за запрошенням, або за плату, постійно, періодично або час від часу, в тому числі під`їзди, а також підземні переходи, стадіони. Зокрема, громадським місцем є ліфт, таксофон, приміщення та територія закладів охорони здоров`я, навчальних закладів, дитячих майданчиків, спортивних і фізкультурно-оздоровчих споруд, закладів фізичної культури і спорту, під`їзди житлових будинків, підземні переходи, транспорт загального користування, що використовується для перевезення пасажирів, приміщення закладів ресторанного господарства, об`єктів культурного призначення, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, інших державних установ, стаціонарно обладнані зупинки маршрутних транспортних засобів, приміщення підприємств, установ та організацій усіх форм власності, готелів та аналогічних засобів розміщення громадян, гуртожитків, аеропортів та на вокзалів.

За статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, іншими документами.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, до суду, окрім самого протоколу, наданий відеозапис з місця події, протокол про адміністративне затримання АА №037074 від 01.05.2025, рапорт поліцейського взводу №1 роти ТОР УПП в Чернігівській області ДПП.

Сам протокол про адміністративне правопорушення та рапорт працівника поліції, складені уповноваженим суб`єктом, не можуть бути беззаперечним доказом вини у вчиненні правопорушення. Обставини викладені у протоколі, рапорті поліцейського, які є документами складеними уповноваженим суб`єктом, мають бути підтверджені й іншими доказами, що мають узгоджуватися між собою.

Разом з тим, з відеозапису вбачається, що 01.05.2025 о 01 год 48 хв поліцейські приїхали на виклик до ОСОБА_1 у зв`язку тим, що вона голосно слухала музику. Двері відчинила ОСОБА_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Поліцейський повідомив причину приїзду та запитав «Як Ви себе почуваєте? У Вас з головою все в порядку? Чому ми до Вас вдруге приїжджаємо? Ви вміняєма чи ні». «Якщо Ви випили, то ведіть себе нормально. Чого ми повинні сюди катитись?» «Хочу, щоб Ви вимкнули музику, щоб ми більше не приїжджали». На що ОСОБА_1 відповіла, що не буде цього робити. Поліцейський відповів, що вона цього робити не буде, буде затримана і «…будеш там балдєть, там і поржом». Попросив пред`явити документи «для знайомства», на що остання повідомила, що документів не надасть. На що поліцейський вказав, що «Вам не живеться нормально, Ви не хочете ночувати вдома сьогодні». ОСОБА_1 відповіла: «Ні, я буду дома ночувати, Ви мене не витягнете, я дома». Виникла словесна перепалка, в ході якої ОСОБА_1 виражалась в бік працівника поліції ОСОБА_3 нецензурною лайкою. При цьому, інший поліцейський ОСОБА_2 перебував поруч, будь-яких розмов між ним та ОСОБА_1 не було. Потім, о 02.01 год поліцейський ОСОБА_3 відвернуся в бік сходів, у цей час поліцейський витягнув ОСОБА_1 з квартири у під`їзд, від чого вона почала кричати «ви що робите?. Ви тільки що витягнули мене з квартири, я не виходила сама». О 02.02 год ОСОБА_1 почала кричати, плакати, конфліктувати, виражатись нецензурною лайкою, внаслідок чого їй заламали руки та о 02.04 год повідомили про затримання. О 02.04 год ОСОБА_1 не виражалась в бік працівника поліції ОСОБА_2 нецензурною лайкою, будь-яких попереджень від поліцейських о 02.04 год щодо припинення правопорушення не надходило.

Потерпілий ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснив, що він з напарником прибули на виклик щодо порушення тиші. ОСОБА_1 відкрила двері та перебувала у квартирі, при цьому виражалась нецензурною лайкою у бік поліцейського ОСОБА_3 .. Однак, саме у його бік, у тому числі о 02.04 год не виражалась нецензурною лайкою. З квартири у під`їзд ОСОБА_4 ніхто за руки не витягував. Фіксація проводилась на бодікамери, але з його камери відео не записалось.

Отже, вищезазначені докази, а саме відеозапис та пояснення потерпілого спростовують обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення від 01.05.2025, стосовно порушення громадського порядку саме о 02 год 04 хв.

Крім того, суд зауважує, що місцем вчинення правопорушення, як зазначено у протоколі, є АДРЕСА_1 . Однак, квартира не відноситься до громадського місця.

У відповідності до практики ЄСПЛ, суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, у тому числі час та обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, яка є викладом обставин складу адміністративного правопорушення, що ставиться у вину особі, винуватість якої у скоєнні правопорушення має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки суд, діючи таким чином, порушує вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, перебираючи на себе функції прокурора та позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

Частиною 2 ст.62 Конституції України зазначено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, а згідно з частини третьої цієї статті обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У рішенні по справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» ЄСПЛ зазначив, що п. 2 статті 6 Конвенції вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що обвинувачений вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь обвинуваченого.

В контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (Заява № 7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

При цьому, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема позицію суду у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyevav. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що «…суд не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом)».

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 8 лютого 2001року,«Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Отже, оцінивши докази у сукупності, суд дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, а тому провадження у справі підлягає закриттю відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 7, 173, 245, 247, 251, 280, 283, 285 КУпАП, суд

постановив:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 173 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

На постанову протягом десяти днів з дня її винесення може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Новозаводський районний суд м. Чернігова.

Повний текст постанови суду складено 31.07.2025.

Суддя: Н.В. Маслюк