КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №759/8975/25 Суддя І інстанції - Ул`яновська О.В.
Провадження № 33/824/3470/2025 Суддя суду апел. інст.- Кепкал Л.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 липня 2025 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Кепкал Л.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 20 травня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ,

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Святошинського районного суду м. Києва від 20 травня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, зі стягненням судового збору в дохід держави у розмірі 605, 60 грн.

Згідно постанови судді, ОСОБА_1 01.04.2025 о 13 год. 00 хв. в м. Києві по вул. Зодчих, 4 керував транспортним засобом «Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_2 , в стані наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей, що не реагують на світло, почервоніння обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці. Медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку у лікаря-нарколога, що підтверджує висновок №001500, чим порушив п. 2.5а Правил дорожнього руху України, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із постановою судді, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій вказуючи, що суд першої інстанції не забезпечив повного, всебічного і об`єктивного з`ясування обставин, просить скасувати постанову Святошинського районного суду м. Києва від 20 травня 2025 року, як незаконну, необґрунтовану та таку, що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвали нову постанову, якою визнати його невинним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, або, у разі неможливості ухвалення нового рішення - закрити провадження у справі за відсутністю в його події складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що ознайомившись з матеріалами справи і переглянувши відеозапис з нагрудних камер патрульних, він встановив що особа не відео - не він, вказана особа незаконно використала його персональні дані та, ймовірно його документи. Сам він не перебував на місці події, не керував вказаним автомобілем, він йому не належить і не перебуває в його користуванні.

При цьому, апелянт стверджує, що у справі відсутні належні докази, які б беззаперечно підтверджували, що саме він - ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння. Основним доказом є відеозапис, наданий працівником поліції, однак суд не дослідив його належним чином, не встановив ідентичність особи, зображеної на відео, з особою ОСОБА_1 . Також суд не надав належної оцінки письмовим поясненням апелянта, не ініціював допиту поліцейських, які складали протокол, не провів технічного чи експертного аналізу відео на предмет ідентифікації особи, чим порушив вимоги ст. 280 КУпАП.

Також апелянт вказує, що медичний огляд проводився за наданими документами, проте фактично не було підтверджено, що особою, яку доставлено на огляд, був саме він - ОСОБА_1 .

Крім того, апелянт зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення було складено з істотним порушенням вимог КУпАП. Він не отримував протоколу в день складання, у матеріалах справи відсутні надійні докази, що саме він проходив огляд або керував авто. Фактично він дізнався про факт складання протоколу 01.05.2025 щодо нього тільки безпосередньо коли ознайомився з матеріалами справи у суді.

Вказує й апелянт, що під час розгляду справи суд першої інстанції не забезпечив належним чином реалізацію його права на захист.

Окрім іншого, ОСОБА_1 зазначає, що у момент події 01.04.2025 він особисто перебував в іншому місці, а саме у батьків за адресою: АДРЕСА_2 , що можуть підтвердити також інші свідки (сусіди).

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши матеріали провадження, дослідивши відеозапис з нагрудних камер працівників поліції та висновок експертного дослідження № ЕД-19-25/32324-ФП від 20.06.2025, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 вказаних вимог закону в повній мірі не дотримався, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про наявність підстав для притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, виходячи з наступного.

Обґрунтовуючи висновки щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суддя місцевого суду послався на протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №294944 від 09.04.2025, відеозапис з нагрудної відеокамери працівників поліції, висновок КМНКЛ «Соціотерапія» від 09.04.2025 №001500. Однак, самі по собі вказані матеріали справи не можуть бути беззаперечними доказами вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП без повного, всебічного та об`єктивного з`ясування всіх обставин даної справи, оскільки суд, перерахувавши вказані докази, не надав їм належної оцінки. Крім того, судом не було надано оцінки поясненням ОСОБА_1 про те, що він не перебував на місці події, не керував зазначеним транспортним засобом, особа на відео не є ОСОБА_1 , але надала його документи та представилась його ім`ям.

Відповідно до п. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

До протоколу про адміністративне правопорушення, складеному щодо ОСОБА_1 , працівниками поліції було додано відеозапис з місця події (файл «294944-1.тр4»), який ОСОБА_1 було надано до Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України з метою ідентифікації особи, зображеної на відеозаписі.

На підтвердження доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 було надано апеляційному суду висновок експертного дослідження №ЕД-19-25/32324-ФП від 20.06.2025, складений Державним науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України. Зазначене експертне дослідження проводилося з метою ідентифікації особи, зображеної на відеозаписі з нагрудної камери працівника поліції, який був долучений до матеріалів справи про адміністративне правопорушення, як доказ того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_2 , в стані наркотичного сп`яніння.

Згідно висновку, зображення особи, яке зафіксоване у файлі «294944-1.тр4» на часовій мітці 00:08:54 та зображення обличчя особи у файлі «video_2025-06-04_14-50-52.mp4» на часовій мітці, який надано в якості порівняльного матеріалу - належать різним особам. Виявлені збіжні ознаки не утворюють індивідуальної або близької до неї сукупності та мають однакові загальнофізичні особливості порівнюваних осіб та схожість певних елементів зовнішності, що на категорично негативний висновок не впливають.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року №23-р 2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинності.

Статтею 62 Конституції України та ст. 6 Конвенції про захист прав та основних свобод людини передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на її користь та кожна людина вважається невинною доти, поки її вину не доведено згідно з законом.

Європейський суд з прав людини у рішеннях від 07.11.2002 по справі «Лавентес проти Латвії» та від 08.02.2011 по справі «Берктай проти Туреччини» наголосив, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву, що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумцій».

Отже, дослідивши всі докази у провадженні, у їх сукупності, суд апеляційної інстанції вважає, що ОСОБА_1 , поза розумним сумнівом не є причетним до обставин складання протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №294944 від 09.04.2025, бо при апеляційному розгляді справи було встановлено, що не ОСОБА_1 01.04.2025 о 13 год. 00 хв. в м. Києві по вул. Зодчих, 4 керував транспортним засобом «Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_2 , в стані наркотичного сп`яніння, а інша особа, яка представилась його анкетними даними, а тому слід дійти висновку про необхідність скасування постанови Святошинського районного суду міста Києва від 20.05.2025 стосовно ОСОБА_1 та прийняття нової постанови, якою провадження в справі, у відповідності до п. 1 ст. 247 КУпАП, належить закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 20 травня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, - скасувати.

Провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з моменту її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Л.І. Кепкал