КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Унікальний номер справи № 371/632/24 Апеляційне провадження № 33/824/2993/2025Головуючий у судіпершої інстанції - Капшук Л.О. Доповідач у суді апеляційної інстанції - Нежура В.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2025 року суддя Київського апеляційного суду Нежура В.А., при секретарі Ольшевській Ю.М., розглянув матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Миронівського районного суду Київської області від 24 квітня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого частиною другої статті 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 48385 від 27.04.2024 встановлено, що цього ж дня о 22 год. 21 хв. ОСОБА_1 керував транспортним засобом автомобілем марки «ROVER 75», реєстраційний номер НОМЕР_1 , по вул. Соборності у м. Миронівка Обухівського району Київської області з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився, чим порушив вимоги пункту 2.5 ПДР України.

Постановою Миронівського районного суду Київської області від 24.04.2025 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчинені правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу, у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян що складає 17 000 (сімнадцять тисяч), 00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Не погоджуючись із постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення суддею першої інстанції норм процесуального та матеріального права просить скасувати постанову та закрити провадження.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що матеріали справи не містять доказів, які підтверджують вину скаржника у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, оскільки ОСОБА_1 , не керував транспортним засобом, а транспортний засіб працівниками поліції не зупинявся.

Також апеляційна скарга містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

В судове засідання учасники справи не з`явились, про дату, час та місце повідомленні належним чином.

Відповідно до вимог статті 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Як вбачається з матеріалів справи, 24.04.2025 була винесена оскаржувана постанова. Згідно зворотного повідомлення, яке наявне в матеріалах справи, ОСОБА_1 , отримав копію оскаржуваного рішення 07.05.2025 (а.с. 48). Апеляційну скаргу подано до суду першої інстанції 09.05.2025.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови.

Перевіривши апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з таких підстав.

Відповідно до вимог статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з положеннями статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною першою статті 130 КУпАП встановлено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно із статті 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Відповідно до пункту 2.5 ПДР України затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2021, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС і МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 (далі - Інструкція) ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Суд першої інстанції визнаючи ОСОБА_1 винним у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння зазначив, що вина останнього доведена та підтверджується достатніми, належними та допустимими доказами по справі.

Апеляційний суд вважає, що висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчинені правопорушення передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджений наявними в матеріалах справи доказами.

Наявні у справі докази жодних підстав для сумнівів у винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень не викликають.

Суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апеляційної скарги про відсутність доказів факту керування транспортним засобом на момент зупинки, оскільки на відеозаписі з місця події зафіксовано, що працівники поліції рухалися за автомобілем марки «ROVER 75», реєстраційний номер НОМЕР_1 та зупинили його за допомогою проблискових маячків. Після зупинки транспортного засобу, працівники поліції підійшли до автомобіля, за кермом якого на місці водія сидів ОСОБА_1 , та на запитання останнього про причину зупинки, повідомили водія, що причиною зупинки транспортного засобу є несправність задніх габаритних вогнів. На вимогу надати посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу водій назвав свої прізвище, ім`я та по батькові.

Надалі, під час спілкування з водієм, працівник поліції виявив та повідомив йому ознаки алкогольного сп`яніння, запропонував останньому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного приладу газоаналізатора «Alcotest Drager 6810» або у закладі охорони здоров`я. Поліцейськими було роз`яснено порядок проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та повідомлено про наслідки відмови від проходження такого огляду. ОСОБА_1 , від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився та почав заперечувати факт керування транспортним засобом.

Отже, відомості, які містяться на відеозаписі, свідчать про дотримання працівниками поліції в повному обсязі Інструкції під час проведення огляду та вимог ст. 266 КУпАП.

Вказаний відеозапис є одним із об?єктивних доказів в справі про адміністративне правопорушення. Цей відеозапис суд оцінює в сукупності з іншими дослідженими судом та наведеними в даній постанові доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про доведеність вини у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУПАП.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду, викладені в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбачено частиною першою статті 130 КУпАП, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Суд звертає увагу, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Таким чином, при розгляді даної справи суд першої інстанції дотримався вимог статей 245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, за обставин, встановлених судом.

Згідно частини восьмої статті 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, постанови суду першої інстанції без змін.

Враховуючи викладене, керуючись статтею 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.

Поновити строк на апеляційне оскарження Миронівського районного суду Київської області від 24 квітня 2025 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Миронівського районного суду Київської області від 24 квітня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду