Справа № 638/9848/25
Провадження № 3/638/3247/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2025 року м. Харків

Суддя Шевченківського районного суду м. Харкова Хайкін В. М. розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов із Ізюмського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

27.05.2025 року у провадження Шевченківського районного суду м. Харкова надійшла справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №330512, 14.05.2025 року о 18 год. 50 хв. в м. Ізюм, площа Джона Ленона (Радянська), 7, водій ОСОБА_1 керував тз Ніссан х-треіл нз OKR2G16 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, порушення координації рухів). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку, а саме на місці запинки на Алкотест Драгер та в медичному закладі відмовився, що зафіксовано на нагрудну боді камеру Тексар 61. Від керування відсторонено шляхом передачі тверезому водієві ОСОБА_2 посвідчення НОМЕР_1 , чим порушив п. 2.5 ПДР.

29.07.2025 року від представника особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Макеєва Д.В. засобами електронного зв`язку надійшли письмові пояснення, згідно яких останній просить провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАП закрити на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП. Пояснення обґрунтовані тим, що на відеозаписі працівники поліції спілкуються з водієм та знаходяться з ним поряд досить тривалий час, проте жодних прав, передбачених статтею 268 КУпАП йому не роз`яснено. Також йому не було роз`яснено його права при пропозиції поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння на місця. Окремо захисник звертає увагу суду, що після відмови від проходження огляду на стан сп`яніння на місці, ОСОБА_1 не роз`яснено наслідки відмови від такого проходження. Також зазначає, що ОСОБА_1 перебуває на військовій службі за мобілізацією, на дату подій проходив службу, про наявність у нього статусу військовослужбовця повідомлено працівників поліції неодноразово, проте заходів направлення на огляд на стан сп`яніння військовослужбовця, передбачених порядком №32 та статтею 266-1 КУпАП працівники поліції не вжили. Таким чином, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАП, а саме ОСОБА_1 є діючим військовослужбовцем, тобто виконує обов`язки військової служби, і проведення його огляду ініційовано не посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром (начальником) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу), іншого утвореного відповідно до законів України військового формування, а також правоохоронного органу спеціального призначення. Направлення військовослужбовця для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння проведено із істотним порушенням Порядку №32 та вимог статті 266-1 КУпАП, а відтак додані до протоколу докази захисник просить визнати недопустимими, як такі, що отримані з порушенням встановленого законом порядку.

В судове засідання особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його представник адвокат Макеєв Д.В. не з`явились, причин неявки до суду не повідомили, про час та місце слухання справи повідомлялись належним чином. Оскільки до суду були подані письмові пояснення, то суд дійшов до висновку про розгляд справи без участі особи, що притягається до адміністративної відповідальності та його представника, на підставі наявних матеріалів справи.

Суддя, повно та всебічно дослідивши адміністративний матеріал, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, дійшов до наступних висновків.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд, відповідно до вимог статті 245, 280 КУпАП, повинен належним чином з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи по суті. Постанова судді, згідно статті 283 КУпАП, має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Положення частини 1, 2 статті 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам судочинства, а саме: верховенству права, законності, рівності перед законом і судом, повазі до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і в доведеності перед судом їх переконливості.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Згідно частини 1 статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В пункті 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідальність за частиною 1 статті 130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суд вважає, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складений уповноваженою особою, з дотриманням вимог статті 256 КУпАП. Процедура проведення поліцейським огляду водія на стан алкогольного сп`яніння відповідає вимогам Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства Внутрішніх справ України та Міністерством охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року. Відповідно до положень п.2 розділу І зазначеної інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно п. 3 розділу І Інструкції, ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Судом досліджено долучений працівниками поліції відеозапис, з якого вбачається, що громадянин ОСОБА_1 керував транспортним засобом Nissan Х-Trail номерний знак НОМЕР_2 .

Після зупинки вказаного транспортного засобу, працівники поліції під час спілкування з водієм, виявили у останнього ознаки алкогольного сп`яніння та запропоновували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу. На неодноразові пропозиції пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного або в медичному закладі, водій ОСОБА_1 не відразу надав відповідь. На прохання працівників поліції надати водійське посвідчення, ОСОБА_1 навіть не зміг самостійно пред`явити вказаний документ.

Також суд встановив, що ОСОБА_1 під час спілкування із працівниками поліції поводив себе дуже зухвало, виражався нецензурною лайкою в бік останніх, а також мова була сповільнена та поведінка не відповідала обстановці.

Окрім цього, на відеозаписі ОСОБА_1 зазначив, що «трохи вжив алкогольних напоїв».

Також, працівниками поліції було роз`яснено наслідки відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що зафіксовано на відеозаписі.

Відповідно до положень статті 266 КУпАП, у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння зафіксована на відеозаписі.

Що стосується твердження сторони захисту щодо не роз`яснення прав ОСОБА_1 , суд зазначає те, що у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №330512 у графі 13 «Підпис особи, якій роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП та яка ознайомлена з місцем та часом розгляду справи» міститься підпис ОСОБА_1 .

Таким чином, доводи сторони захисту спростовуються матеріалами справи, які були досліджені судом в повному обсязі.

А тому суд приходить до висновку, що діями ОСОБА_1 порушено вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху України: «Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», а тому суд кваліфікує його дії за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення «Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», а саме - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Винність правопорушника у вчиненні даного адміністративного правопорушення повністю доведена та підтверджується сукупністю достатніх та незаперечних доказів, досліджених під час судового розгляду, а саме: змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №330512 від 14.05.2025 року; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого результати огляду на стан сп`яніння: огляд не проводився у зв`язку з відмовою (підпис ОСОБА_1 ); направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 14.05.2025 року; фототаблицей документів; довідкою з ІПНПУ; довідкою; рапортом інспектора поліції; відеозаписом з місця події, що міститься на технічному носії диску.

Як вбачається із матеріалів справи, водій ОСОБА_1 чи його захисник не оскаржували дії співробітників патрульної поліції, тобто останні не зверталися до суду із позовом в порядку, визначеному КАС України, а також не зверталися зі скаргою на дії працівників поліції до його керівництва, хоча мали для цього достатньо часу.

Тобто, зазначені обставини, унеможливлюють будь-які посилання сторони захисту на незаконність дій працівників поліції під час складення протоколу, акту, направлення чи рапорту або щодо невідповідності відомостей, зафіксованих у цих документах.

Враховуючи викладене, підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно відображені у протоколі про адміністративне правопорушення відсутні, у зв`язку з чим, суд вбачає у діях ОСОБА_1 свідоме ігнорування ПДР України, що свідчить про умисний характер вчиненого ним правопорушення, відповідно до статті 10 КУпАП.

Щодо твердження сторони захисту про те, що поліцейським не було взято до уваги, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, а тому проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння останньому необхідно було за вимогами статті 266-1 КУпАП, то слід зазначити, що норми діючого КпАП України містять: 2 частини, V розділів та 33 глави.

Отже, другий розділ особливої частини зазначеного кодексу містить главу 10 «Адміністративні правопорушення на транспорті, в галузі шляхового господарства і зв`язку», яка в свою чергу в собі містить статтю 130 КУпАП, за якою висунуто звинувачення ОСОБА_1 та главу 13-Б «Військові адміністративні правопорушення», тобто правопорушення, передбачені статтями 172-10 172-20 КУпАП.

Зазначені склади правопорушень містять в собі тотожню обставину об`єктивної сторони адміністративного правопорушення «певні дії вчинені у стані алкогольного сп`яніння», проте, різні об`єктивні склади правопорушень та різні суб`єкти правопорушень, а окрім цього, відповідно до статті 255 КУпАП, і особи, які мають право складати протоколи про зазначені адміністративні правопорушення різні (стаття 130 - органи Національної поліції, статті 172-10 172-20 органи управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України).

Так, за статтею 130 КУпАП суб`єкт правопорушення є спеціальний (водії транспортних засобів, інші особи, що керували транспортними засобами частина 1-4 цієї статті; судноводії - частина 5 цієї статті; інші особи, які керували річковими або маломірними суднами - частина 6 цієї статті);

у статтях 172-10 -172-20 КУпАП суб`єкт правопорушення також є спеціальним військовослужбовці, а тому в протоколі обов`язково повинні бути відображені ознаки спеціального суб`єкту з посиланням на відповідні докази, які додаються до протоколу (посвідчення водія для статті 130, чи довідку про неотримання такого посвідчення; для статті 17210 17220 - де, коли, яким наказом, та в період якого особливого стану та інше опинився на військовій службі та чи відповідає він критерію військовослужбовця).

Відтак, навіть незважаючи на ту обставину, що ОСОБА_1 був у цивільному одязі, зазначив поліцейським при зупинці транспортного засобу що він є військовослужбовцем, проте, у зв`язку із тим, що він обвинувачувався у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 130 КупАП, яка не відноситься до військових правопорушень та має свою процедуру для проведення відповідного огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, то поліцейськими вірно проведено огляд водія транспортного засобу - на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння за нормами до статті 266 КУпАП, а не військовослужбовця - за вимогами статті 266-1 КУпАП.

Також суд звертає увагу, що ОСОБА_1 не було надано співробітникам поліції доказів, що останній виконував обов`язки військової служби та про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, а також вказані докази не були надані стороною захисту під час судового розгляду.

Надані суду відеозаписи містять докази на підтвердження наведених в протоколі обставин. Надані суду відеозаписи є вичерпно інформативним, належними та допустимими доказами, отриманими у встановленому законом порядку, та є достатніми для повного і всебічного встановлення обставин вчиненого адміністративного правопорушення, позбавлені упередження і суб`єктивного ставлення, мають безсторонній характер.

Всі зібрані у справі про адміністративне правопорушення докази суд визнає належними, допустимими та такими, що відповідають вимогам статті 251 КУпАП.

Інші підстави, які б свідчили про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП в діях ОСОБА_1 у запереченнях не зазначено й під час розгляду справи не встановлено.

Враховуючи викладене, доводи сторони захисту не знаходять свого підтвердження і спростовуються доказами, які наявні в матеріалах справи.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави. За результатами розгляду вказаної справи, Суд не встановив порушень прав заявників, передбачених ч. 1,2 ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини.

Відповідно до частини 2 статті 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставин, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення відповідно до статті 34 КУпАП, судом не виявлено.

Обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення відповідно до статті 35 КУпАП, судом не встановлено.

У відповідності до статті 23 КУпАП, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до статті 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, ставка судового збору становить 0, 2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, повністю доведена та враховуючи дані про особу правопорушника, наявні в матеріалах справи, тяжкість вчиненого правопорушення та обставини його вчинення, виходячи з умисної форми вини вчинення правопорушення, яке становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожує їх життю, здоров`ю, тяжкість ймовірних наслідків, ставлення особи до даного діяння, який незважаючи на сукупність беззаперечних доказів, заперечує свою винність, суд вважає за можливим застосувати адміністративне стягнення у межах санкції частини 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення у вигляді штрафу, тобто грошове стягнення, з позбавленням спеціального права, тобто позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі викладеного, керуючись ст. 33, 40-1, 130, 221, 283, 284 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) грн. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Відповідно до положень ст.ст.307-308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп. на користь держави.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Харківського апеляційного суду. Постанова набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови.

Суддя: