Житомирський апеляційний суд
Справа №278/5701/24 Головуючий у 1-й інст. Дубовік О. М.
Номер провадження №33/4805/354/25
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач Григорусь Н. Й.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2025 року м.Житомир

Суддя Житомирського апеляційного суду Григорусь Н.Й., за участі: захисника адвоката Сачка А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Житомирі апеляційну скаргу адвоката Колупаєва Валерія Васильовича, в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Житомирського районного суду Житомирської області від 30 січня 2025 року про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Житомирського районного суду Житомирської області від 30 січня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Згідно з постановою судді місцевого суду, 16 жовтня 2024 року о 21-20 год на 5 км 400 м А/Д Т-0614 поблизу с. Клітчин Житомирського району Житомирської області ОСОБА_1 , керував автомобілем марки «Ніссан ліф», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на встановлення стану алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку за допомогою спецзасобу на місці зупинки та у медичному закладі категорично відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, адвокат Колупаєв В.В., подав апеляційну скаргу в інтересах ОСОБА_1 , в якій просив постанову судді місцевого суду скасувати та закрити провадження у справі, посилаючись на незаконність постанови, однобічне та неповне з`ясування судом обставин справи. Апеляційна скарга обґрунтована, зокрема тим, що матеріали справи не містять доказів справності та повірки вимірювального приладу Алкотест Драгер, за допомогою якого здійснювався огляд на стан алкогольного сп`яніння. Скаржник вважає відеозапис неналежним доказом, у зв`язку з перериваннями. Також зазначив, що працівниками поліції не роз`яснено належним чином право водія на проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі за умов його незгоди із результатами огляду на місці. Зауважив на відсутність у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком КНП «Обласний медичний спеціалізований центр Житомирської обласної ради» №949 від 16 жовтня 2024 року. Зміст протоколу про адміністративне правопорушення щодо відмови від проходження огляду не відповідає долученому до матеріалів справи чеку приладу Драгер та акту огляду, в яких не вказано дату та час їх складення, права водію не роз`яснювались, а в протокол про адміністративне правопорушення не складався у його присутності та на ознайомлення не надавався. Крім того, у протоколі відсутній запис про відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом.

У апеляційній скарзі адвокат вказав, що ОСОБА_1 багатодітний батько та водій за військовою спеціальністю. Позбавлення його права керувати транспортними засобами суттєво погіршить якість життя родини та в умовах військового стану негативно вплине на обороноздатність України.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення захисника Сачка А.В., який апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити, перевіривши доводи апеляційної скарги, доходжу висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Пункт 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до пункту 2.9 а) Правил, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

За правилами частин 2-5 ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних засобів поліцейським із застосуванням технічних засобів відеозапису або у закладах охорони здоров`я.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у керуванні транспортним засобом з ознаками з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 1 ст. 130 КУпАП за обставин, встановлених у постанові судді місцевого суду, є обґрунтованими, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами.

Так, вина ОСОБА_1 підтверджується зібраними у справі доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 152248 від 16 жовтня 2024 року (а.с. 2); чеком приладу Драгеру 6820, згідно якого результат огляду ОСОБА_1 , проведеного 16 жовтня 2024 року о 21-45 год, становить 0,58 проміле (а.с. 4); актом огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 5); направленням на огляд водія ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 16 жовтня 2024 року (а.с. 6); розпискою ОСОБА_2 щодо доставки транспортного засобу «Ніссан ліф», д.н.з. НОМЕР_1 за місцем проживання власника (а.с. 7); рапортом інспектора роти №4 батальйону УПП в Житомирській області ДПП ст. лейтенанта патрульної поліції Жлобіцького Павла (а.с. 8); відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції.

Аналіз досліджених під час судового розгляду судом першої інстанції та перевірених апеляційним судом доказів у їх сукупності дає підстави зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні ним вимог п. 2.5 ПДР України, тобто вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а відеозапис із портативних камер поліцейських, на думку апеляційного суду, не має ознак монтування, є послідовним та відповідає п. 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом МВС України 18 грудня 2018 року №1026 та вимогам ст. 251 КУпАП.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 , не погодившись із результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, беззаперечно та без примусу з боку працівників поліції відмовився від законної вимоги про проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я, право на яке йому неодноразово роз`яснювалось.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення працівниками поліції порядку огляду особи на стан алкогольного сп`яніння, спростовується наявними в матеріалах справи відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції. Так, з матеріалів справи та відеозаписів вбачається, що працівники поліції зупинили автомобіль «Ніссан ліф», д.н.з. НОМЕР_1 , попросили надати документи. Разом з тим у працівника поліції виникла підозра про вживання водієм алкоголю у зв`язку із запахом алкоголю з ротової порожнини, що останній заперечив. На вимогу працівника поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою технічного приладу газоаналізатора «Alkotest Drager» або у медичному закладі, після тривалих вагань ОСОБА_1 погодився на огляд на місці зупинки транспортного засобу. Водію надали можливість обрати запечатаний мундштук, роз`яснили порядок користування приладом газоаналізатором Драгер, зробили контрольний замір повітря, показавши водію готовність приладу, спроба виявилась позитивною з результатом 0,58 проміле, з яким водій не погодився, зазначив, що вживав ліки на спиртовій основі. Від проходження огляду у медичному закладі ОСОБА_1 відмовився. Далі останньому роз`яснено права за ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП та ознайомлено із складеними адміністративними матеріалами, відсторонено від керування транспортним засобом.

Дані зафіксовані на відеозаписі повністю спростовують доводи апелянта та свідчать, що поліцейський діяв з дотриманням вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Пунктом 2 Розділу І Інструкції встановлено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Тобто за змістом цієї норми поліцейський, як посадова особа, на яку покладено обов`язок забезпечення безпеки дорожнього руху, самостійно за власним переконанням визначає наявність у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння, визначених п.п. 3, 4 Розділу І Інструкції.

Працівники поліції зауважили водію на запах алкоголю з ротової порожнини, що є однією із ознак перебування особи у стані алкогольного сп`яніння як підстави для вимоги про проходження відповідного огляду.

Наданому захисником висновку КНП «Обласний медичний спеціалізований центр» Житомирської обласної ради щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння ОСОБА_1 № 949 від 16 жовтня 2024 року суд першої інстанції надав оцінку як неналежному доказу, з якою апеляційний суд погоджується, зазначивши, що вказаний огляд проведено за відсутності поліцейського. Варто зазначити, що даний документ не є доказом відсутності у діях водія складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки протокол про вчинення адміністративного правопорушення щодо ОСОБА_1 складено за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі, тобто за порушення ним п. 2.5 Правил, а не за вчинення адміністративного правопорушення, яке полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Зважаючи на вищевикладене, і доводи адвоката щодо відсутності у матеріалах справи доказів справності та повірки вимірювального приладу Алкотест Драгер, за допомогою якого здійснювався огляд на стан алкогольного сп`яніння, є надуманими та доказової цінності за встановлених обставин не мають.

Аргументи захисника щодо неналежного відсторонення водія від керування транспортним засобом не є обставиною, що звільняє його від відповідальності за ст. 130 ч. 1 КУпАП. Закон не передбачає обов`язкового вилучення транспортного засобу за умови находження водія у стані алкогольного сп`яніння. Крім того, з відеозапису та матеріалів справи вбачається, що гр. ОСОБА_2 на прохання ОСОБА_1 зобов`язався доставити його транспортний засіб за місцем проживання водія: АДРЕСА_1 , про що надав відповідну розписку (а.с. 7).

Той факт, що ОСОБА_1 є багатодітним батьком та водієм за військовою спеціальністю не спростовує висновків суду щодо виду накладеного стягнення, оскільки санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП не передбачено альтернативного виду стягнення. За таких обставин, суд першої інстанції у даному випадку не мав дискреційних повноважень щодо визначення виду адміністративного стягнення.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, суддя місцевого суду дав належну оцінку всім доказам у справі, проаналізував їх у сукупності та взаємозв`язку з іншими доказами, та дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Інші доводи апеляційної скарги, які перевірені судом апеляційної інстанції, суперечать зібраним у справі доказами та не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови.

Враховуючи наведене, приходжу до висновку про те, що при розгляді даної справи суддя місцевого суду повною мірою дотримався вимог ст.ст. 245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.

За таких обставин, підстав для скасування чи зміни постанови судді районного суду відносно ОСОБА_1 немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Колупаєва Валерія Васильовича, в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а постанову Житомирського районного суду Житомирської області від 30 січня 2025 року - без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Н.Й. Григорусь