Справа № 936/539/24
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.07.2025 м. Ужгород

Суддя Закарпатського апеляційного суду Бисага Т.Ю., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Воловецького районного суду Закарпатської області від 23 липня 2024 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП ,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Воловецького районного суду Закарпатської області від 23 липня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу у розмірі тисячу неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) 00 коп. в дохід держави із позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 605 грн.60 коп.

Відповідно до постанови суду, - 12.05.2024 о 22:58 год. в с. Підполоззя, А/Д Київ-Чоп, гр. ОСОБА_1 , керував транспортним засобом марки «Опель» д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння очей). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився у встановленому законом порядку. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з даною постановою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову суду та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення. Вважає, що постанова є незаконною, оскільки суд першої інстанції неправильно встановив обставини справи, не забезпечив повного й всебічного розгляду справи та не забезпечив його прав, як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Стверджує, що він не перебував у стані сп`яніння, жодним наявним доказом у матеріалах справи об`єктивно не підтверджується й не могла підтверджуватись наявність будь-яких ознак стану сп`яніння, а відтак і підстав для проведення огляду. Запевняє, що поліцейський не пропонував йому пройти огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку, тобто поліцейським не було наведено жодної з ознак сп`яніння та не було запропоновано пройти огляд на місці. Зазначає, що він того дня не перебував у стані алкогольного сп`яніння, а тому не керував у стані сп`яніння. Вважає, що у викладені у протоколі відомості не підтверджуються належними й допустимими доказами, наявними в матеріалах справи. Зауважує, що відеозаписи, які наявні в матеріалах справи не місять відомостей про дату й час їх створення та дату й місце відображуваних подій, а також матеріали справи не містять відомостей про те, який технічний прилад застосовувався для здійснення відео фіксації. Відтак зазначає, що матеріалами справи об`єктивно доводиться, що на місці зупинки огляд на стан сп`яніння не проводився, направлення для проходження огляду у закладі охорони здоров`я поліцейськими не оформлялося, доданими відео файлами доводиться відсутність у нього ознак алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим він інформував поліцейського про відсутність обов`язку проходити огляд з метою стану алкогольного сп`яніння. При цьому зазначає, що сама по собі відмова від проходження огляду на стан сп`яніння за відсутності ознак, не утворює складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані у справі докази, та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить до наступного.

Доводи апеляційної скарги про незаконність постанови суду першої інстанції апеляційний суд відхиляє беручи до уваги такі обставини.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд першої інстанції вказаних вимог закону дотримався та прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у діянні ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №341589 від 13.05.2024, слідує, що 12.05.2024 о 22:58 год. в с. Підполоззя, А/Д Київ-Чоп, гр. ОСОБА_1 , керував транспортним засобом марки «Опель» д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння очей). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився у встановленому законом порядку, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. Від підпису про ознайомлення з протоколом та від дачі пояснення ОСОБА_1 відмовився.

Всупереч доводів апеляційної скарги, вказаний протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оформлений компетентною особою в межах повноважень, наданих їй, в якому чітко викладено як суть правопорушення, так і інші відомості, необхідні для правильного вирішення даної справи. Якихось істотних недоліків протоколу, які б тягли визнання його недопустимим доказом, не вбачається.

Незважаючи на заперечення ОСОБА_1 вини у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, його вина стверджується: вказаним протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №341589 від 13.05.2024, у якому викладені обставини вчиненого правопорушення; рапортом поліцейського СРПП В №2 Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області М.Фітаса від 13.05.2024 з якого слідує, що перебуваючи в наряді 12.05.2024 біля 22.39 год. було здійснено виїзд за повідомленням гр. ОСОБА_2 , згідно якого в с. Абранка, траса М06, в кафе Майдан, невідомі особи нанесли тілесні ушкодження та сіли в автомобіль Опель д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння і намагаються поїхати. Прибувши на місце події було опитано гр. ОСОБА_3 , який пояснив, що він із сестрою ОСОБА_2 приїхали до кафе Майдан, до них підійшов гр. ОСОБА_1 та вдарив по обличчю, після чого сестра викликала поліцію. Після чого ОСОБА_1 було запропоновано пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння в мед.закладі, однак ОСОБА_1 відмовився, у зв`язку з чим відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 13.05.2024; Актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів у зв`язку з виявленими ознаками: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння очей; Висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 13.05.2024, з якого вбачається, що ОСОБА_1 у КНП Воловецька ЦЛ Воловецької СР відмовився проходити огляд на стан сп`яніння; дослідженим відеозаписом, який проводився на нагрудну камеру поліцейського, з котрого вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці події та у закладі охорони здоров`я, та іншими матеріалами справи.

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та передбаченими способами. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.

При розгляді справи цим доказам суд дав належну оцінку, а тому твердження апелянта в апеляційній скарзі про те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи - є необґрунтованими. Наведені докази є допустимими, належними і достатніми для підтвердження висновків суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про те, що поліцейський не пропонував ОСОБА_1 пройти огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку, є безпідставними, оскільки з наявного у матеріалах справи відеозапису вбачається, що працівники поліції неодноразово пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, а саме продути прилад Драгер, однак останній не хотів це правильно зробити та відмовився, після чого йому було запропоновано їхати в медичний заклад для проходження огляду на стан сп`яніння, на що ОСОБА_1 погодився, однак у КНП Воловецька ЦЛ Воловецької СР також відмовився проходити огляд на стан сп`яніння. Відтак, працівниками поліції на відеокамеру було зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Внаслідок чого було складено протокол щодо порушення останнім вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху, а саме - про відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять жодних даних щодо протиправності дій працівників поліції, й оскарження таких дій та його результатів ОСОБА_1 .

Жодних заяв або клопотань, або інших пояснень ОСОБА_1 з приводу незаконних дій працівників поліції, матеріали провадження не містять, а незгода з діями працівників поліції була висловлена ним лише під час подання апеляційної скарги, що можна розцінювати, як спосіб захисту ОСОБА_1 , а тому доводи апеляційної скарги в цій частині апеляційний суд відхиляє.

На переконання апеляційного суду, є безпідставним також і посилання ОСОБА_1 на відсутність в матеріалах справи направлення на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки в матеріалах справи наявне Направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 13.05.2024 (а.с. 7).

Доводи щодо відсутності на відео ознак алкогольного сп`яніння не заслуговують на увагу, адже відповідні ознаки, які й стали підставою для вимоги про проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння, поліцейськими викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, а також у Акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння очей) (а.с. 4, 8).

При цьому, апеляційний суд зазначає, що виявлені ознаки сп`яніння є суб`єктивною думкою поліцейського, яку він складає на підставі аналізу дій водія під час спілкування із ним, а наявність або відсутність стану сп`яніння у водія перевіряється за допомогою проходження відповідного огляду. В даному випадку, водій ОСОБА_1 відмовився проходити такий огляд, за що передбачена адміністративна відповідальність.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд приходить до переконання, що ОСОБА_1 є суб`єктом відповідальності за інкриміноване йому правопорушення, оскільки, таким є виключно водій, тобто особа, яка керувала транспортним засобом, так як матеріали справи містять достатні відомості на підтвердження даного факту, а тому, на нього поширюються вимоги п. 2.5 ПДР України, що покладають на водія обов`язок, на вимогу працівника поліції, пройти в установленому порядку медичний огляд для встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тому, доводи наведені в апеляційній скарзі не заслуговують на увагу і не можуть бути взяті до уваги, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Тобто сам факт відмови ОСОБА_1 як особи, що керувала транспортним засобом, від проходження огляду був причиною притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Отже, докази здобуті працівниками поліції, згідно встановленого законом порядку і перевірені під час розгляду в суді апеляційної інстанції в своїй сукупності дають належні підстави вважати, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, сумніву у їх достовірності, законності та належності у суду апеляційної інстанції не має.

У зв`язку з наведеним, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, є безпідставними та такими, що повністю спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Всі інші доводи, наведені в апеляційній скарзі були предметом ретельного дослідження та змістовного аналізу судом першої інстанції, цілком спростовані висновками, наведеними судом у постанові, інших відомостей, які б могли вплинути на постановлення іншого рішення матеріали справи не містять.

Аналогічні посилання в апеляційній скарзі носять загальний характер та є суб`єктивними, у зв`язку з чим апеляційний суд приходить висновку, що немає необхідності наводити спростування на кожен аргумент апелянта, викладений ним у поданій апеляційній скарзі.

При цьому апеляційний суд керується висновком ЄСПЛ, зроблений ним у справі «Серекін та інші проти України» від 10.02.2010 року, де в п. 51 Суд вказав, що хоча пункт 1 статті Конвенції (Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, однак його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.

На переконання апеляційного суду, доводи апеляційної скарги спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення та є способом його самозахисту.

Істотних порушень вимог закону, які б ставили під сумнів висновки судді першої інстанції та були безумовною підставою для скасування судового рішення не встановлено.

Відповідно до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Судом першої інстанції були встановлені дійсні обставини справи, дана належна оцінка особі ОСОБА_1 , правильно застосовані норми матеріального права, не допущено порушення норм процесуального права та зроблено обґрунтований висновок про доведеність його вини у порушенні вимог п. 2.5 ПДР України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накладене на ОСОБА_1 стягнення відповідає вимогам ст. 33 КУпАП, за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для виправлення особи притягнутої до адміністративної відповідальності та запобігання вчиненню нових адміністративних правопорушень.

З урахуванням наведеного, підстав для скасування постанови у межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Воловецького районного суду Закарпатської області від 23 липня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Т.Ю. Бисага