Провадження № 3/554/1510/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«28» липня 2025 року Шевченківський районний суд міста Полтави у складі:

головуючого судді Сметаніної А.В.,

за участі секретаря Злобинець Д.О.,

прокурора Острійчука О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава адміністративний матеріал, який надійшов з УСР в Полтавській області ДСР НПУ (36000, м. Полтава, вул. Соборності, 38) у відношенні:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Великі Сорочинці, Миргородського району, Полтавської області, громадянки України, з середньо-спеціальною освітою, не заміжньої, працюючої медичною сестрою КП «4-А міська клінічна лікарня Полтавської міської ради імені Леоніда Кураєдова», РНОКПП НОМЕР_1 ,

-за ч.1 ст. 172-6 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 , будучи членом позаштатної постійно діючої військово-лікарської комісії на базі КП «4-А МКЛ ПМР ім. Л.Куроєдова», відповідно до підпункту «ґ» пункту 2 частини 1 статті 3 ЗУ «Про запобігання корупції», примітки до статті 172-6 КУпАП, являючись суб?єктом відповідальності, на якого поширюється дія ЗУ «Про запобігання корупції», в порушення вимог ч. 1 ст. 45 вказаного Закону, несвоєчасно, без поважних причин, тобто після встановленого терміну декларування (до 01.04.2025 року), а саме: лише о 14:09 год. 02.04.2025 року подала на офіційний веб-сайт НАЗК щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2024 рік, чим порушила вимоги Закону України «Про запобігання корупції».

В судовому засіданні ОСОБА_1 провину у скоєному правопорушення визнала у повному обсязі, в скоєному розкаялася, зазначила, що за комп?ютером вона працювати не вміє, вдома комп?ютера немає, коли звернулась з допомогою на роботі, цей співробітник був зайнятий, оскільки всім допомагає заповнювати декларації.

Прокурор в судовому засіданні просив визнати ОСОБА_1 винною за ч.1 ст. 172-6 КУпАП та притягти її до адміністративної відповідальності, призначивши штраф в сумі 100 НМДГ, що становить 1700 грн. Також просив долучити висновок прокурора по вказаній справі, в якому викладені обставини адміністративного правопорушення, пов?язаного з корупцією, докази, що підтверджують вину особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також пропозицію щодо застосування адміністративного стягнення.

Суд, вислухавши пояснення ОСОБА_1 , доводи прокурора, дослідивши матеріали справи про адміністративні правопорушення, приходить до наступних висновків:

Згідно зі статтею 1 КУпАП завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їхньої компетенції відповідно до закону.

Частиною 1 ст. 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. ст. 245, 252, 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 251 КупАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП підтверджується матеріалами, наданими до протоколу про адміністративне правопорушення №321 від 09.07.2025 року, особою, якою складено протокол, а саме: рапортом на реєстрацію ЄО від 09.07.2025 року; пояснення ОСОБА_1 від 12.06.2025 року; копією паспорта громадянина України на ім?я ОСОБА_1 ; витягом з ЄДДР щодо реєстрації місця проживання; поясненнями ОСОБА_2 ; листом ДСР від 13.05.2025 року №18242/02-2025; листом НАЗК від 01.05.2025 року №47-06/37444-25; повідомленням НАЗК від 04.04.2025 року; послідовністю дій користувача ЄДРД, які вчинила ОСОБА_1 ; запитом УСР в Полтавській області від 19.05.2025 року №58187-2025; листом КП «4-А МКЛ ПМР ім. Л. Куроєдова» від 27.05.2025 №982; копією особової картки працівника на ім?я ОСОБА_1 ; копією свідоцтва про шлюб ОСОБА_1 ; копією наказу Полтавська 4-а МЛК від 14.09.2004 №119-к; копією наказу Полтавська 4-а МЛК від 10.01.2006 №5-к; копією наказу КП «4-А МКЛ ПМР ім. Л. Куроєдова» від 28.04.2023 №81/1-од з додатком; копією наказу КП «4-А МКЛ ПМР ім. Л. Куроєдова» від 01.01.2025 №1-од; щорічною декларацією за 2024 рік ОСОБА_1 з веб-сайту НАЗК; поясненнями правопорушниці, наданими в судовому засіданні.

Відповідно до частини першої статті 172-6 КУпАП, передбачена адміністративна відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Виходячи із диспозиції частини першої статті 172-6 КУпАП, несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування є адміністративним правопорушенням, пов`язаним з корупцією, що вчиняється суб`єктом правопорушення, який усвідомив, що його бездіяльність у неподанні (без поважних причин) декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування в строки встановлені Законом, призвела до порушення Закону (тобто є протиправною) і подальше свідоме неподання декларації може призвести до кримінальній відповідальності за статтею 366-3 Кримінального кодексу України, суб`єкт правопорушення, з метою припинення такого порушення і небажання бути притягнутим до кримінальної відповідальності, вже після пропуску строків подання декларації умисно подає декларацію і бажає так чинити, при цьому розуміє, що тим самим фактично визнає свою провину і викриває себе у вчиненні адміністративного правопорушення за несвоєчасне її подання.

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення за несвоєчасне подання декларації буде відсутня у разі об`єктивної неможливості вчасного її подання, тобто поважних причин (неналежна робота Реєстру, хвороба, інша непереборна сила, що унеможливлює вчасне подання декларації), і її подальше несвоєчасне подання декларації не утворює склад адміністративного правопорушення, окрім випадків, коли суб`єкт правопорушення вже після усунення таких причин, свідомо бездіє тривалий час і не подає декларацію.

Відповідно до пункту 11 статті 1 Закону України «Про запобігання корупції» (далі Закон №1700-VII) правопорушення, пов`язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Згідно зі статтею 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Так судом встановлено, що ОСОБА_1 з 10.01.2006 року по теперішній час працює на посаді медичної сестри КП «4-А МКЛ ПМР ім. Л. Куроєдова».

Згідно копії наказу від 28.04.2023 року № 81/1-09 на базі КП «4-А МКЛ ПМР ім. Л. Куроєдова» створено постійну діючу військово-лікарську комісію. До складу комісію включено медичних працівників відповідно до Додатку №1.

З Додатку №1 до наказу від 28.04.2023 року № 81/1-09 вбачається, що ОСОБА_1 входить до складу позаштатної постійно діючої військово-лікарської комісії на базі КП «4-А МКЛ ПМР ім. Л. Куроєдова», а отже є членом позаштатної постійно діючої військово-лікарської комісії.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання корупції» суб?єкти декларування - особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а», «в»-«ґ» пункту 2, пункті 4 частини першої статті 3 цього Закону, інші особи, які зобов?язані подавати декларацію відповідно до цього Закону.

Відповідно до підпункту «ґ» пункту 2 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб?єктами, на яких поширюються дія цього Закону, є: голови та члени медико-соціальних експертних комісій, а також голови, їх заступники, члени та секретарі позаштатних постійно діючих військово-лікарських і лікарсько-льотних комісій, які при цьому не є особами, зазначеними у пункті 1 частини першої цієї статті.

Згідно примітки до статті 172-6 КУпАП суб?єктами правопорушень у цій статті (крім правопорушень, визначених частинами другою та третьою цієї статті, у частині неповідомлення або несвоєчасного повідомлення про суттєві зміни у майновому стані) є особи, які відповідно до частин першої та другої статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» зобов?язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Таким чином, відповідно до підпункту «ґ» пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» ОСОБА_1 є суб?єктом, на якого поширюється дія вказаного Закону.

Відповідно до частини 1 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції», особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а», «в»-«ґ» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов?язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Відповідно до списку декларацій, оприлюднених в Єдиному державному реєстрі декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - Реестр), ОСОБА_1 21.03.2024 року подала до Реєстру щорічну декларацію за 2023 рік, тобто останній достовірно відомі зобов?язання та обмеження, встановлені Законом України «Про запобігання корупції», типи декларацій, строки їх подання, правила користування Реєстром та електронним цифровим підписом.

Таким чином ОСОБА_1 , будучи членом позаштатної постійно діючої військово-лікарської комісії на базі КП «4-А МКЛ ПМР ім. Л. Куроєдова», зобов?язана була подати щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2024 рік до 01.04.2025.

Однак, відповідно до інформації з публічної частини офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції ОСОБА_1 лише о 14 год. 09 хв. 02.04.2025 року подала до Реєстру щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2024 рік, тобто несвоєчасно.

Відповідно до послідовності дій користувача «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» (за період з 01.01.2025 по 03.04.2025) ОСОБА_1 у період з 01.01.2025 року по 01.04.2025 року не вчиняла дій спрямованих на своєчасне подання щорічної декларації, особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2024 рік.

Згідно листа КП «4-А МКЛ ПМР ім. Л. Куроєдова» від 27.05.2025 року №982 ОСОБА_1 у період з 01.01.2025 року по 31.03.2025 року на лікарняному не перебувала.

Поважних причин для несвоєчасного подання щорічної декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2024 рік у ОСОБА_1 не встановлено.

Відповідно до частини третьої статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У п. 1 ст. 11 Загальної декларації прав людини, п. 2 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод, п. 2 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, принципі 36 Зводу принципів захисту всіх осіб, ст. 62 Конституції України закріплено одне з найважливіших положень демократичної, правової держави презумпцію невинуватості, згідно з якою особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути притягнута до відповідальності, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення; обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У відповідності до п. 4.1 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року N 23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Згідно рішення ЄСПЛ в справі «Коробов проти України від 21.07.2011, Європейський суд з прав людини, зазначив, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом», проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумцій фактів.

На підставі вищевикладеного, суд доходить висновку, що сукупність зібраних у справі доказів, які є належними, допустимими та достовірними і поза розумним сумнівом підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП, а саме у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2024 рік.

Згідно з висновками Верховного Суду (лист від 09.04.2021 № 1089/0/2-21, абз. 1, 2 сторінки 7) виявити адміністративне правопорушення означає установити наявність підстав адміністративної відповідальності за його вчинення, тобто всіх об?єктивних та суб?єктивних ознак відповідного складу правопорушення. Обов`язок установлення вказаного факту, а також його документування, має особа, уповноважена складати протоколи про адміністративне правопорушення, пов?язане з корупцією. Окрім того, така особа у різні періоди часу може отримувати різну інформацію про події та факти, що мають відношення до вчинення адміністративного правопорушення (збір документів, інформації, відібрання пояснень тощо). Висновок про те, що виявлено правопорушення, пов?язане з корупцією як сукупність об?єктивних та суб?єктивних ознак, особа, уповноважена складати протокол про таке правопорушення, робить виключно шляхом оформлення та підписання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення.

Виходячи в вищевикладеного, датою вчинення адміністративного правопорушення, пов?язаного з корупцією слід вважати дату несвоєчасного подання ОСОБА_1 декларації, тобто 02.04.2025 року, а датою виявлення адміністративного правопорушення пов`язаного з корупцією слід вважати дату складання протоколу про адміністративне правопорушення, тобто 09.07.2025 року.

Згідно ч.4 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Таким чином, на момент розгляду протоколу про адміністративне правопорушення, пов?язане з корупцією відносно ОСОБА_1 строк, передбачений ч.4 ст. 38 КУпАП, не сплив.

Згідно із статтею 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до статті 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом?якшують і обтяжують відповідальність.

Враховуючи характер вчиненого адміністративного правопорушення, яке є правопорушенням, пов?язаним з корупцією, особу правопорушниці, яка вперше притягується до адміністративної відповідальності за даний вид правопорушення, визнала свою провину, розкаялася у скоєному, що свідчить про наявність обставин, які пом?якшують її відповідальність, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, суд вважає за доцільне призначити ОСОБА_1 адміністративне стягнення, у межах визначених санкцією частини першої статті 172-6 КУпАП, у виді мінімального штрафу.

За глибоким переконанням суду саме така міра стягнення буде законною, обґрунтованою, справедливою, пропорційною і співмірною із характером вчиненого правопорушення, особою правопорушниці, ступенем її провини, а також буде відповідати меті застосування адміністративного стягнення - виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самою правопорушницею так і іншими особами.

Відповідно ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

При цьому, згідно п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення судовий збір справляється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановлюється Законом України «Про державний бюджет» на відповідний календарний рік та станом на 01 січня 2025 року згідно Закону України «Про державний бюджет на 2025 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб складає 3 028 грн.

Таким чином, з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

Керуючись ст.ст. 1, 7, 9, 23, 33, 40-1, ч.1 ст. 172-6, 245, 251, 252, 280, 283, 284, 294 КУпАП, Законом України «Про судовий збір», -

П О С Т А Н О В И В :

Визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

Призначити ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 /п?ятдесят/ неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 /вісімсот п?ятдесят/ гривень 00 копійок в дохід держави (отримувач коштів: ГУК у Полтавській області/тг м. Полтава/21081100; код отримувача (код ЄДРПОУ): 37959255; Банк: Казначейство України (ЕАП); номер рахунку (IBAN): UA0016719; код класифікації доходів бюджету: 21081100). Стягувач УСР в Полтавській області ДСР НПУ (36000, м. Полтава, вул. Соборності, 38).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок (отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код отримувача: 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача UA0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106). Стягувач ТУ ДСА України в Полтавській області (вул. Соборності, 17, м. Полтава, 36030, код ЄДРПОУ - 26304855).

Строк пред`явлення постанови до виконання до 28 жовтня 2025 року.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у 15-денний строк з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення, в порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Шевченківський районний суд міста Полтави протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Шевченківського районного

суду міста Полтави: А.В. Сметаніна