Номер провадження: 33/813/1539/25
Номер справи місцевого суду: 503/1213/24
Головуючий у першій інстанції Калашнікова Т. О.
Доповідач Карташов О. Ю.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.07.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Карташова О.Ю.

за участю секретаря судового засідання Рудуман А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Одесі клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Кодимського районного суду Одеської області від 03 червня 2024 року, у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст. 204-1 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Кодимського районного суду Одеської області від 03 червня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП і застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 800 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 13600 (тринадцять тисяч шістсот) грн. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

На вказану постанову суду, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,26.06.2025 року засобами поштового зв`язку направив на адресу Кодимського районного суду Одеської області апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову, та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення. Також, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Крім того, разом з апеляційною скаргою, окремо ще подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, вмотивовано тим, що апелянт не знав, що 03.06.2024 року судом розглядається справа, ніяких повідомлень про дату розгляду не отримував та в ніяких розписках не розписувався.

Крім того, на думку апелянта матеріали судової справи дозволяють впевнено констатувати, що апелянт не був обізнаний ані із датою розгляду судової справи, ані із наявністю рішення суду стосовно нього, а судові повістки про виклик до суду на його ім`я були повернуті суду внаслідок їх невручення та містять відповідні відмітки. Таким чином твердження суду першої інстанції про належне повідомлення не відповідає дійсності.

ОСОБА_1 наголошує, що дізнався про прийняте рішення тільки 30.04.2025 року з Єдиного державного реєстру судових рішень, та звертає увагу, що постанову суду першої інстанції не отримував.

Особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 до апеляційного суду не з`явився, про дату та час розгляду був повідомлений у додаток Viber, що підтверджується довідкою про доставку повідомлення. Його неявка не перешкоджає апеляційному розгляду.

Крім того ст. 268 КУпАП не містить імперативної заборони щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 204-1 КУпАП за відсутності особи.

Крім того, у частинах 1-3 статті 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вказано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі Пономарьов проти України", та "Трух проти України").

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доводи клопотання, апеляційний суд, дійшов наступного висновку.

Діючим Кодексом України про адміністративні правопорушення чітко встановлено процедуру та строки оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до вимог ст. 129 Конституції України, ст. 11 Закону України Про судоустрій і статус суддів розгляд справ про адміністративні правопорушення відбувається в судах відкрито, що гарантує особі, яка притягається до адміністративної відповідальності своєчасно дізнатись про результати судового розгляду та оскаржити постанову суду у встановлений законом строк.

Правом на апеляційне оскарження постанови судді по справі про адміністративне правопорушення, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, розпоряджається на власний розсуд в межах процесуального закону.

У рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» ЄСПЛ вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Згідно ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Отже, нормами діючого законодавства чітко встановлено, що строк на апеляційне оскарження постанови в справі про адміністративне правопорушення відраховується не з моменту отримання копії оскаржуваного судового рішення, або ознайомлення з матеріалами справи, а з моменту винесення постанови.

В той же час, за правовим змістом зазначених норм КУпАП, строк на оскарження постанови суду першої інстанції може бути поновлений особі, яка подала апеляційну скаргу, тільки виключно у разі, коли він пропущений з поважних причин, які об`єктивно позбавляли останнього реалізувати своє законне право на оскарження судового рішення.

Питання про поважність причин пропуску процесуального строку оцінюються судом на власний розсуд, в кожному конкретному випадку з врахуванням того, які саме дані наведені у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження та чи підтверджуються вони відповідними доказами.

При цьому Суд визначив, що під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали можливість своєчасного звернення до суду у вищезазначений законом строк.

Реалізуючи п. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (рішення суду у справі Жоффер де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992 р.).

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, оскільки в кожній справі національні суди мають перевіряти, чи виправдовують підстави для поновлення строків для оскарження втручання у принцип юридичної визначеності (п. 41 рішення у справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008; п. 47 рішення у справі «Устименко проти України», від 29.10.2015).

Суд не може зобов`язати сторону скористатися своїм правом, але сторона, яка добровільно відмовилася від використання свого права, маючи всі можливості ним скористатися, має миритися з процесуальними наслідками свого рішення.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржувану постанову була проголошена 03.06.2024 року. Строк на апеляційне оскарження обраховується з дня винесення постанови, а тому останнім днем на апеляційне оскарження постанови є 13.06.2024 року.

26.06.2025 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернувся до районного суду з апеляційною скаргою, та клопотанням про поновлення строку.

Строк на апеляційне оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений з поважних причин. Поважність причин його пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.

Апеляційний суд неодноразово зазначав, що поновлення процесуального строку без наявних на то правових підстав порушує принцип юридичної визначеності.

Суд може поновити строк на апеляційне оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, якщо його було порушено з поважних причин (хвороба, відрядження, стихійне лихо, хвороба близьких родичів тощо).

Апеляційний суд виходить з того, що про поважність причини на поновлення строку апеляційного оскарження може свідчити наявність конкретних обставин, які об`єктивно перешкоджали своєчасному зверненню до суду зі скаргою протягом встановленого законом строку на апеляційне оскарження рішення суду, виникли раптово, носили несподіваний характер і не могли бути контрольовані апелянтом.

На обґрунтування поважності причин пропуску строку апеляційного оскарження постанови суду першої інстанції, ОСОБА_1 посилається на те, що про розгляд справи його повідомлено не було, про постанову суду першої інстанції дізнався ЄДРСР 30.04.2025 року.

Проте, апеляційний суд не може взяти ці обставини до уваги, оскільки вони не підтверджуються доказами та не є такими, які реально перешкоджали своєчасному оскарженню судового рішення.

Посилання сторони захисту на час коли стало відомо про постанову судді є безпідставним, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП строк оскарження постанови починається з дня винесення постанови, а не з моменту того як особа дізналась про неї або отримання її копії.

Матеріали справи не містять будь-яких доказів того, що ОСОБА_1 вживав заходи, спрямовані на отримання копії судового рішення, або мав перешкоди в його отриманні аж до моменту подання апеляційної скарги - 26.06.2025 року. Не додано таких доказів і до апеляційної скарги і не надано під час апеляційного перегляду.

ОСОБА_1 будучі обізнаним про те, що відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення, оскільки складний протокол підписав без жодних зауважень, в заяві від 18.05.2024 року просив розгляд в разі його неявки проводити за його відсутності, а вразі перенесення справу розглядати без його участі - мав вжити заходів з реалізації своїх прав.

Однак, таких дій не вчинив, а наведені у клопотанні причини пропуску строку на апеляційне оскарження, не перебуває у площині поважних причин, не встановлено таких і апеляційним судом, що у своїй сукупності засвідчує відсутність поважних причин пропуску строку на оскарження.

Крім того, не наведено поважних підстав пропуску строку і після того, як ОСОБА_1 як він зазначає дізнався про постанову суду першої інстанції 30.04.2025 року.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

У рішенні в справі "Каракуця проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що заявники повинні проявляти належну зацікавленість у розгляді їхньої справи.

Рішенням Європейського суду з прав людини у справі "Нешев проти Болгарії" від 28 жовтня 2004 року визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Практикою Європейського суду з прав людини, яка є преюдиційною, також встановлено, що якщо заявники у визначений законом термін не виявили належної зацікавленості у розгляді їхньої справи та своєчасно не звертались до суду за інформацією щодо стану розгляду їх справи їх права на доступ до правосуддя не є порушеними.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2010 року у справі «Устименко проти України» суд зазначив, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного часу без обґрунтованих підстав, порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

За таких обставин, оскільки ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу після закінчення встановленого законом десятиденного строку на апеляційне оскарження, та не навів поважних та достовірних причин пропуску такого строку, апеляційний суд приходить до висновку, що строк на апеляційне оскарження не може бути поновленим, а апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала.

Разом з тим, апеляційний суд зазначає, що при вирішенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови в справі про адміністративне правопорушення, апеляційний суд не перевіряє доводи щодо законності, обґрунтованості та справедливості оскаржуваного рішення, оскільки така оцінка може бути дана судом тільки в результаті розгляду апеляційної скарги по суті.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Кодимського районного суду Одеської області від 03 червня 2024 року у справі відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

Апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.Ю. Карташов