"24" липня 2025 р. Справа №370/1898/25
Провадження № 3/370/779/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2025 рік смт. Макарів

Суддя Макарівського районного суду Київської області Бізяєва Н.О., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП: НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушеня від 20.06.2025 серії ВАД №854214, ОСОБА_1 20.06.2025 року о 22 год. 00 хв. в АДРЕСА_1 , перебуваючи за місцем проживання, вчинив домашнє насильство відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_2 , психологічного, фізичного характеру, а саме: вдарив в плече, що мало завдати шкоди її психологічному, фізичному здоров`ю, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вини не визнав та пояснив, що 24.04.2024 року шлюб між ним та ОСОБА_2 розірваний. Будинок в якому він проживає, був придбаний у шлюбі у 2014 році. З часу розлучення, в будинку АДРЕСА_1 проживає один, проте періодично приїжджає колишня дружина. На сьогодні триває судовий процес поділу майна, а саме спірного будинку АДРЕСА_1 . 20.06.2025 року повернувшись з роботи до дому, ОСОБА_2 вже перебувала у зазначеному будинку. У вечорі коли ми перебували у будинку, він знаходився у одній кімнаті, колишня дружина в іншій. Дружина почала виносити його речі, стверджуючи що він там не буде жити, на що він піднявшись з дивану розпочав заносити свої речі до кімнати де вони перебували та де в цей час була колишня дружина ОСОБА_3 . Але заносячи свої речі, остання крикнула, що ніби то він її вдарив та викликала поліцію.

Потерпіла ОСОБА_2 надала пояснення, що у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 перебувала до 2024 року. У період шлюбу придбала домоволодіння у с. Липівка Київської області. Особисто вона проживає у Києві, проте коли у столиці дуже гучно, вона приїжджає та живе у буд. АДРЕСА_1 . У продовж подружнього життя ОСОБА_1 не проявляв агресії та не чинив насильства по відношенню неї. На сьогодні вона перебуває у іншому зареєстрованому шлюбі. 20.06.2025 року вона перебувала у АДРЕСА_1 , де відпочивала у одній із кімнат зазначеного будинку. У зв`язку з тим, що ОСОБА_1 іде на роботу дуже рано, а його речі знаходились у кімнаті де вона проживала, на що нею було запропоновано останньому забрати речі та дати можливість їй виспатись. Проте колишній чоловік ніяким чином не відреагував на пропозицію, після чого вона взявши комод з його речами, почала виносити в іншу кімнату. В цей час ОСОБА_4 підскочив та підійшовши до неї штовхнувши її в плече, і вона вдарилась об кут двері.

Потерпілою надано копію Довідки № 796 від 21.06.2025 року КНП «Макарівська БЛІЛ» МСР, відповідно якої зазначено наступне: обставини травми зі слів хворої: «20.06.2025 року насильна», діагноз: «Забій правого плечевого суглобу. Садна лоба зліва».

Заслухавши пояснення і аргументи учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачено відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Відповідно до п. 3 ч. 1ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно з п. 17 ч. 1 ст. 1 вищезазначеного Закону фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється ст. 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Суд зазначає, що для того щоб відрізнити насильство від конфлікту, необхідно звернути увагу на те, що насильство є результатом свідомих дій людини і характеризується такими основними ознаками: умисність; спричинення шкоди; порушення прав і свобод людини; значна перевага сил (фізичних, психологічних, економічних, чи пов`язаних з вищою посадою тощо) того, хто чинить насильство.

Насильство - це умисні дії однієї або кількох осіб, що спричиняють шкоду іншій особі, порушують права і свободи та відбуваються в умовах значної переваги сил тих, хто скоює ці дії, що унеможливлює самозахист особи, котра страждає від цих дій. Якщо у вказаних діях відсутня хоча б одна з наведених ознак, такі дії не є насильством.

Конфлікт - це зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби. Під час конфлікту часто відсутні одна чи кілька вищеперерахованих ознак.

Щодо фактичних обставин справи суд вважає доведеним, що мало місце відштовхування ОСОБА_1 . ОСОБА_2 , оскільки остання про це повідомляла від само початку, її пояснення є послідовними, як і першочергові дії, які полягають у тому, що вона викликала поліцію, що є також одним з свідчень відчуття нею емоційної невпевненості, так як вона перебувала на одинці з колишнім чоловіком, який приїхав з роботи до будинку, щодо прав власності на який між ними існує спір.

Пояснення ОСОБА_1 про те, що він не торкався ОСОБА_2 суд сприймає критично, оскільки вони хоча і є послідовними від самого початку з моменту складення адміністративних матеріалів на місці і у ході розгляду справи в суді, однак спростовуються сукупністю наявних у справі доказів, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, який складено у встановленому порядку.

Водночас, суд не вбачає, що обстановка, яка склалася між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 давала підстави для сприймати її як загрозливу чи небезпечну для себе.

З пояснень ОСОБА_2 слідує, що ОСОБА_1 її відштовхнув рукою в плече, повернувши її назад в кімнату. Конфлікт стосовно права власності на будинок і користування ним, виник ще з моменту розлучення.

За встановлених фактичних обставин справи, попри відштовхування ОСОБА_1 . ОСОБА_2 , суд не вбачає підстав розцінювати зазначене домашнім насильством фізичного, психологічного характеру у розумінні ст. 173-2 КУпАП, оскільки дії ОСОБА_1 були направлені на повернення його особистих речей у кімнату, які остання виносила попри незгоду власника, в якій вони перебували, коли він відштовхнув ОСОБА_5 у дверному пройомі. Фізична сила не була надмірна чи така, яка перевищувала межі для зрозумілої мети повернення особистих речей ОСОБА_2 на їх попереднє місце. Як зазначає ОСОБА_2 вона від дій ОСОБА_1 змістилася в сторону та вдарилась об двері. Проте, ураховуючи наведене, суд не вбачає ознак того, що спричинення фізичного, психологічного болю, чи приниження було метою дій ОСОБА_1 .

Суд доходить, висновку, що мав місце конфлікт між колишнім подружжям на території домоволодіння, придбаного у шлюбі, куди приїхала колишня дружина та де перебував колишній чоловік, з приводу прав на будинок, який характеризувався напруженням і загостренням суперечностей, але досліджені в судовому засіданні докази не підтверджують таких ознак домашнього насильства як вчинення ОСОБА_1 дій саме з метою заподіяння шкоди ОСОБА_2 . За своїми інтенсивністю, спрямованістю, характером, одне відштовхування у дверному пройомі не свідчить про фізичне насильство як форми домашнього насильства. Встановлені у справі такі ознаки конфлікту як відсутність злого умислу, адже дії направлені на прибранання перепони з дороги, для повернення особистих речей на їх попереднє місце розташування, із застосуванням сили саме в достатніх для цього межах і припинення після досягнення цієї мети, а не для спричинення болю і приниження та ствердження своєї зверхності, дії обопільні і сторони однаково впливали на процес сварки в частині зазначення про свої права на користування будинком, випадковість, нерегулярність.

За таких обставин, матеріали справи не містять відомостей, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Суд вважає, що матеріали справи не містять достатніх доказів, які підтверджують доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні 20.06.2025 домашнього насильства у розумінні ст. 173-2 КУпАП стосовно ОСОБА_2 .

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин провадження у справі підлягає закриттю, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Керуючись ст. 221, п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. ст. 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду через Макарівський районний суд Київської області.

Суддя: Н.О. Бізяєва