провадження № 3/753/5732/25
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" липня 2025 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Коренюк А.М., розглянувши матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції Головного управління Національної поліції в м.Києві про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, проживаючого в АДРЕСА_1 , за ч.5 ст. 126 КпАП України, суддя -

ВСТАНОВИВ:

Інспектором управління патрульної поліції Національної поліції в м.Києві 29.06.2025 року складений протокол про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст. 126 КпАП України.

Згідно протоколу у справі про адміністративне правопорушення від 29.06.2025 року вбачається, що ОСОБА_2 29.06.2025 року о 01.00 год. керував ТЗ «Тойота», д.з.з. НОМЕР_1 , будучи особою, яка позбавлена права керування, вчинено повторно протягом року, чим порушив п.2.1 ПДР - керування ТЗ особою, яка не має прав керування таким ТЗ.

Дії ОСОБА_2 кваліфіковані за ч.5 ст.126 КпАП України, тобно вчинення повторно протягом року порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, проте уповноваженою особою на складання протоколу про адміністративне правопорушення зазначено, як "особою, яка позбавлена права керування, вчинено повторно протягом року, унаслідок порушення п.2.1 ПДР - керування ТЗ особою, яка не має прав керування таким ТЗ".

За ч.2 ст.126 КпАП України передбачена відповідальність керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, за ч.3 ст.126 КпАП України передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, за ч.4 ст.126 КпАП України передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, а за ч.5 ст.126 КпАП України - відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.

Проте, матеріали справи про адміністративне правопорушення доказів вчинення ОСОБА_2 правопорушення за ч.5 ст.126 КпАП України не містять, відсутня постанова суду про притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за ч.ч.2 - 4 ст.126 КпАП України, зокрема, повторно протягом року, що є складавою вказаного правопорушення, оскільки долучена до матеріалів постанова суду від 02.04.2024 року не охоплює періоду повторності вчинення протягом року, тобто до 12.04.2025 року, проте дії ОСОБА_2 мили місце саме 29.06.2025 року, тобто поза межами такого періоду (з 02.04.2024 року по 12.04.2025 року включно), й за закінченням строку дії постанови суду від 02.04.2024 року, ОСОБА_2 не є особою, який позбавлений права керування транспортними засобами на строк 1 рік (до 12.04.2025 року включно), а тому станом на 29.06.2025 року не може вважатися таким, що не має прав керування транспорними засобами.

Правопорушник на виклик суду з"явився, вину не визнав, вказав, що автомобілем 29.06.2025 року о 01.00 год. не керував, лише знаходився в салоні, який знаходися на парковці в зоні для укриття.

Суддя, вислухавши правопорушника, вивчивши зміст протоколу та доданих до них матеріалів, надавши правову оцінку наданим доказам, у їх сукупності, оглянувши відеозапис фіксування правопорушення, який мав місце 29.06.2025 року, вважає, що провадження у цій справі відносно ОСОБА_2 за вчинення ним правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КпАП України, підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КпАП України із таких підстав.

Згідно з вимогами ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

А відповідно до положень ст. 252 КпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю з підстав відсутності події і складу адміністративного правопорушення (п.1 ч.1 ст. 247 КпАП України)

Відповідно до частини 1 статті 8 КпАП України особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Як вказано у справах «Малофеева проти Pocії» рішення від 30 травня 2013 року заява № 36673/04) та «Карелін проти Pocії» заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року) Європейського суду з прав людини, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Відповідно до ст.280 КпАП України суд при розгляді справи зобов"язаний з"ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, що сформульовані у п. 43 рішення від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччин»), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

За змістом вимог ст. 256, ч.1 ст.257 КпАП України питання наявності або відсутності складу адміністративного правопорушення суд вирішує лише у межах протоколу, складеного відносно конкретної особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. А такі протоколи мають складати лише уповноважені на те органи (особи) (ст. 255 КпАП України).

Суть адміністративного правопорушення - є основною складовою правопорушення, за відсутності якого особа до адміністративної відповідальності притягнутою бути не може.

Особа, щодо якої складений протокол/постанова про адміністративне правопорушення, має знати в чому вона звинувачується.

Безпідставно особа не може бути притягнутою до адміністративної відповідальності.

Згідно з статтею 7 КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

За змістом ст.ст. 279, 280 КпАП справа про адміністративне правопорушення має розглядатись суддею у межах тих обставин, які зазначені у протоколі про таке порушення.

Суддя не має права у постанові за підсумками розгляду справи вказувати на обставини, які не зазначались у протоколі про адміністративне правопорушення, не відповідають протоколу, адже у цьому випадку він виходить за межі своєї компетенції, якою згідно з вимогами ст.ст. 213, 221 КпАП є лише розгляд справи. Недотримання цих вимог порушує право на захист особи, що притягається до адміністративної відповідальності.

Протокол про адміністративне правопорушення є процесуальною дією суб`єкта владних повноважень, яка спрямована на фіксацію адміністративного правопорушення та, в силу положень статті 251 КпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Практикою ЄСПЛ констатується, що «національне законодавство має з достатньою чіткістю визначати межі та спосіб здійснення відповідного дискреційного права, наданого органам влади, щоб забезпечувати громадянам той мінімальний рівень захисту, на який вони мають право згідно з принципом верховенства права в Демократичному суспільстві» (п. 33 рішення від 15 листопада 1996 року у справі «Доменічіні проти Італії» (Domenichini v. Italy), Reports 1996-V).

Відповідно до вимог діючого адміністративного законодавства, а саме ст. ст. 9, 245, 252 КпАП України, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях події та складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі, а саме комплекс ознак передбачає чотири елементи: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт і суб`єктивна сторона.

За ч.2 ст.126 КпАП України передбачена відповідальність керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, за ч.3 ст.126 КпАП України передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, за ч.4 ст.126 КпАП України передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, а за ч.5 ст.126 КпАП України - відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.

За таких підстав, зважаючи на відсутність доказів про те, що ОСОБА_1 29.06.2025 року вчинено згідно протоколу правопорушення за ч.5 ст.126 КпАП України, відсутня постанова суду про притягнення відповідно до ч.5 ст.126 КпАП Українийого до відповідальності за ч.ч.2 - 4 ст.126 КпАП України повторно протягом року, що є складовою вказаного правопорушення за ч.5 ст.126, оскільки долучена до матеріалів постанова суду від 02.04.2024 року, якою ОСОБА_1 позбавлено права керування транспортними засобами строком на один рік, не охоплює періоду повторності вчення правопорушення протягом року, тобто з 02.04.2024 року до 02.04.2025 року включно, оскільки дії ОСОБА_2 мили місце 29.06.2025 року, тобто поза межами такого періоду (з 02.04.2024 року по 12.04.2025 року включно), й за закінченням строку дії постанови суду від 02.04.2024 року ОСОБА_2 не є особою, який позбавлений права керування транспортними засобами на строк 1 рік (до 12.04.2025 року включно), а тому станом на 29.06.2025 року не може вважатися таким, що не має прав керування транспорними засобами, відтак в діях ОСОБА_2 відстутній склад правопорушення за ч.5 ст.126 КпАП України.

На підставі вищевикладеного та, керуючись п.1 ч.1 ст. 247 та ч.5 ст.126 КпАП України, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі відносно ОСОБА_1 за ч.5 ст.126 КпАП України закрити з підстав відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або на неї може бути внесено протест прокурора до апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її винесення через Дарницький районний суд м. Києва.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.

Копію постанови невідкладно направити для відома правопорушнику та Управлінню патрульної поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві .

СУДДЯ: