Справа № 510/259/25
Провадження № 3/510/517/25

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 липня 2025 року м. Рені
Суддя Ренійського районного суду Одеської області Дудник В.І., за участю секретаря Лабановой С.І., прокурора Копанської А.А., розглядаючи матеріали, що надійшли від Управління стратегічних розслідувань в Одеській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродж. с.Плавні Ренійського району Одеської області, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого лікарем-отоларингологом комунального некомерційного підприємства «Центральна міська лікарня, протягом року не піддавався адміністративному стягненню за вчинення адміністративних правопорушень, зміст ст. 268 КУпАП роз`яснено, клопотань не надходило,-
за ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
В С Т А Н О В И В
ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді лікаря- отоларинголога комунального некомерційного підприємства «Центральна міська лікарня Ренійської міської ради (далі КНП «Ренійська ЦМЛ»), будучи включеним відповідно до наказу №3 від 03.01.2024р. до складу військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 , являючись суб`єктом декларування відповідно до п.п. «ґ» п. 2 ч. 1 ст. 3 ЗУ від 14.10.2014р. №1700-VІІ «Про запобігання корупції», суб`єктом згідно Примітки ст. 172-6 КУпАП, невчасно, 25.11.2024р., без поважних причин, подав шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2023 рік, чим порушив вимоги ч. 1 ст. 45 ЗУ «Про запобігання корупції» та вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачене частиною 1 статті 172-6 КУпАП.
В судове засідання ОСОБА_1 не явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, провину свою визнав, обставини, викладені в адмінпротоколі підтвердив.
Прокурор в судовому засіданні вважала доведеною вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та просила піддати його адміністративному стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 172-6 КупАП.
Заслухавши думку прокурора, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступних висновків.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 172-6 КУпАП несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування,- тягне за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до абз. 12 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» правопорушення, пов`язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у ч. 1 ст. 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.
Відповідно до частини 1 статті 65-1 Закону за вчинення корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень особи, зазначені в частині першій статті 3 цього Закону, притягаються до кримінальної, адміністративної, цивільно-правової та дисциплінарної відповідальності у встановленому законом порядку.
Згідно зі ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.
Відповідно до наказу КНП «Ренійська ЦМЛ» №3 від 03.012024р. «Про створення позаштатної постійно діючої військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_3 до складу ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_4 було включено лікаря-отоларинголога КНП «Ренійська ЦМЛ» ОСОБА_1 .
Наказом МОУ №402 від 14.08.2008р. «Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в ЗСУ» визначено, що до позаштатних постійно діючих ВЛК (ЛЛК) належать у т.ч. і ВЛК ТЦК та СП.
Відповідно доп.п. «ґ» п. 2 ч. 1 ст. 3 ЗУ від 14.10.2014р. №1700-VІІ «Про запобігання корупції» суб`єктами, на яких поширюється дія цього закону є голови та члени МСЕК, а також голови, їх заступники, члени та секретарі позаштатних постійно діючих ВЛ і ЛЛ комісій, які при цьому не є особами, зазначеними у п. 1 ч. 1 цієї статті.
Отже, ОСОБА_1 є суб`єктом, на який поширюється дія цього Закону, як на члена позаштатних постійно діючих ВЛК і він є суб`єктом декларування і відповідальності за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, і він зобов`язаний виконувати вимоги Закону, у т.ч. зазначені у ч. 1 ст. 45.
У відповідності до п. 15 ст. 1 ЗУ «Про запобігання корупції» суб`єкти декларування - це особи, зазначені у п. 1, п.п. «а», «в» - «ґ» п. 2 ч. 1 ст. 3 цього Закону, інші особи, які зобов`язані подавати декларацію відповідно до цього Закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 45 ЗУ «Про запобігання корупції» особи, зазначені у п. 1, п.п. «а», «в» - «ґ» п. 2 ч. 1 ст. 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.
12.10.2023р. набрав чинності ЗУ №3384-ІХ, яким було відновлено обов`язок подання декларацій суб`єктами декларування та доповнено перелік суб`єктів декларування, визначених п. 2 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про запобігання корупції» , а саме головами та членами ЛК - та МСЕК, а також головами, їх заступниками, членами та секретарями позаштатних постійно діючих ВЛ і ЛЛ комісій, які при цьому не є особами, зазначеними у п. 1 ч. 1 цієї статті.
Таким чином, декларантами є всі особи, які входять (призначені/відряджені) до складу відповідних комісій згідно з організаційно-розпорядчими документами незалежно від фактичного виконання функцій голови/члена/секретаря комісії. А також від строку перебування в складі відповідної комісії (у т.ч. і ті, які залучені до роботи на правах членів). З цього приводу були надані Роз`яснення Національного агентства з питань запобігання корупції від 13.11.2023р. №4.
На виконання вищевказаних вимог законодавства ОСОБА_1 був зобов`язаний подати щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2023р. на пізніше 31.03.2024р.
Незважаючи на ці вимоги, ОСОБА_1 подав декларацію лише 25.11.2024р. об 11 год. 59 хв. (згідно даних Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування).
Перевіркою не встановлено поважних причин несвоєчасного подання декларації. Місцем вчинення правопорушення ОСОБА_1 є місце несвоєчасного подання декларації за адресою ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Отже, судом встановлено, що ОСОБА_1 , будучи членом ВЛК та суб`єктом декларування, у порушення вимог ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» несвоєчасно та без поважних причин подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2023 рік за типом «щорічна», а саме 25.11.2024 року об 11 год. 59 хв., тобто з порушенням встановленого законодавством строку для подачі такої декларації.
Датою виявлення вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого частиною 1 статті 172-6 КУпАП, є дата складання протоколу про адміністративне правопорушення, тобто 28.01.2025 року.
Зважаючи на викладене, суд визнає ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.
Одним з основоположних принципів діяльності із запобігання і протидії корупції є невідворотність відповідальності за вчинення корупційних правопорушень, оскільки ці правопорушення несуть негативні наслідки, які можуть виявитися у підриві авторитету державних органів та органів місцевого самоврядування та зашкодити суспільним інтересам, а отже не можуть бути визнані як малозначимі. Тому, незалежно від виду суб`єкту, його службової діяльності та інших характеристик його обов`язком є діяти лише в рамках закону.
Юридичними наслідками в даному випадку є несвоєчасне, без поважних причин подання ОСОБА_1 до Національного агентства з питань запобігання корупції у визначений Законом строк щорічної декларації за 2023 рік.
Відповідно до п. 9 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» (далі Закону) правопорушення, пов`язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно- правову відповідальність.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно зі ст. 11 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.
Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Таким чином, дослідивши всі надані суду докази, суд прийшов до висновку, що всі вони узгоджуються між собою, підтверджують подію та склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.
На підставі вищенаведеного, суд зазначає, що ОСОБА_1 слід визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП, однак, з урахуванням обставин справи та відомостей про особу, що притягається до адміністративної відповідальності, можливо застосувати ст. 22 КУпАП, звільнивши ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності.
Так, ОСОБА_1 є пенсіонером за віком, людиною похилого віку (72 роки), незважаючи на стан здоров`я та численні хвороби та ускладнення, продовжує працювати лікарем-отоларингологом у КНП «Ренійська ЦМЛ». До судового засідання ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про розгляд справи без його участі та просив додати до матеріалів справи письмові докази: висновок ЛКК при Ренійському центрі ПМСД від 07.07.2025р. та копію заяви про надання йому щорічної відпустки з 21.07.2025р. по 14.08.2025р. із наступним його звільненням. Згідно висновку ЛКК при Ренійському центрі ПМСД від 07.07.2025р. ОСОБА_1 хворіє на гіпертонічну хворобу ІІ ступеню, виражену стійку люмбалгію з порушенням статики та ходи ІІ ступеню та ін.
Згідно ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.
При цьому, у кожному конкретному випадку суд має вирішувати питання про визнання діяння малозначним, виходячи з того, що його наслідки не представляють суспільної небезпеки, не завдали або не здатні завдати значної шкоди суспільним або державним інтересам, правам та свободам інших осіб.
Будь-яких застережень щодо неможливості застосування до окремих складів адміністративних правопорушень положень ст.22 КУпАП закон не містить.
Суд зазначає, що обставиною, що пом`якшує відповідальність за адміністративне правопорушення є визнання вини, також слід враховувати стан здоров`я ОСОБА_1 , його вік та подання ним заяви про звільнення з місця роботи. Обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення судом не встановлено.
Відповідно до ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.
Вирішуючи питання про звільнення особи від адміністративної відповідальності при малозначності правопорушення на підставі ст. 22 КпАП, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого правопорушення, особу порушника, наявність обставини, що пом`якшує відповідальність та відсутність обставин, що її обтяжують.
Згідно з ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про малозначність вчиненого адміністративного правопорушення, тому вважає за можливе звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.172-6 КУпАП, оголосивши йому усне зауваження.
Відповідно до ст. 284 КУпАП при оголошенні усного зауваження, органом (посадовою особою), який уповноважений розглядати справу, виноситься постанова про закриття справи.
Керуючись ст. ст. 7, 22, 23, 172-6 ч. 1, 245, 280, 283, 284-285 КУпАП, -
П О С Т А Н О В И В
Звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, та оголосити йому усне зауваження.
Провадження у справі закрити.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого ст.ст. 32, 321 КоАП України.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Суддя Вячеслав ДУДНИК