Номер провадження 3/521/4544/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2025 року м. Одеса

Суддя Хаджибейського районного суду міста Одеси Леонов О.С., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП

ВСТАНОВИВ:

До Хаджибейського районного суду міста Одеси надійшли матеріали з Управління патрульної поліції в Одеській області про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП України.

Так, згідно електронного протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №374987 від 28.06.2025 року, 20.06.2025 року, о 14 год. 21 хв. в м. Одесі, по Дальницькому шосе, 2Б, ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21011, д.н.з. НОМЕР_2 в стані наркотичного сп`яніння, огляд проводився в медичної установі, Висновок лікаря 001431 чим порушив п.2.9 «Правил дорожнього руху», затверджених Постановою КМУ від 10.10.2001 року №1306 та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання з`явився, вину не визнав надав письмові пояснення, з яких вбачається наступне. ОСОБА_1 стверджує, що він дійсно був зупинений працівниками поліції під час керування автомобілем, надав свою згоду поїхати в мед заклад, однак під час медичного огляду не проводилися заміри пульсу та артеріального тиску, огляд зіниць, реакції на світло, тест Ромберга та пальце-носова проба, хоча це зазначено в Акті медичного огляду. Інформація про перенесені ЧМТ та інсульт не була запитана або врахована лікарем, хоча заявник має інвалідність та хронічні захворювання, що впливають на його стан. Відповідно до ч. 5 та 6 ст. 266 КУпАП, огляд, проведений з порушенням вимог, вважається недійсним.

ОСОБА_1 вказує, що лікар або медсестра не зробили акцент на тому, що все відкривається при ньому та проводиться тестування, а розмови під час огляду були відволікаючими.

Експрес-тест на канабіноїди показав нечітку другу смугу, що, на думку заявника, викликає сумніви щодо його достовірності.

Зазначається, що лабораторний аналіз сечі на канабіноїди є якісним, а не кількісним, що не дозволяє встановити ступінь сп`яніння, на відміну від алкоголю.

Акт лабораторного дослідження не містить інформації про кількість виявленого наркотичного засобу (у нг/мл) та про те, чи перевищує це значення допустимий пороговий рівень (50 нг/мл), що є критичним для встановлення факту та ступеня сп`яніння.

Наголошується, що виявлення карбокси-ТГК в сечі свідчить лише про факт споживання канабісу, але не про стан сп`яніння на момент керування транспортним засобом, оскільки метаболіт може зберігатися в організмі тривалий час (до 3 місяців і довше) після припинення психоактивної дії.

ОСОБА_1 стверджує, що відеофіксація зупинки першим патрулем поліції відсутня в матеріалах справи, хоча йому обіцяли її надати. Наявний відеозапис починається не з початку події (факту зупинки), а вже після тривалої розмови та приїзду іншого наряду поліції, що суперечить п. 3.5. розділу 3 Інструкції (про безперешкодний запис всього спілкування). Відсутнє попередження про ведення відеозапису та належне представлення поліцейських.

Заявник наполягає на відсутності як діагностичних критеріїв гостроти інтоксикації канабіноїдами, так і кількісного визначення вмісту наркотичного засобу в лабораторному дослідженні сечі, що, на його думку, робить неможливим встановлення факту керування автомобілем у стані наркотичного сп`яніння 20.06.2025.

ОСОБА_1 категорично заперечує, що перебував у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння на момент керування автомобілем. Заявник висловлює готовність повторно пройти експертизу в будь-якому медичному закладі, але зазначає, що її вартість (30 000 грн) є непосильною для його родини.

Заявник вказує на свою інвалідність, хронічні захворювання, необхідність лікування, а також на те, що автомобіль є єдиним засобом заробітку для утримання сім`ї, включаючи хвору на онкологічне захворювання матір.

ОСОБА_1 стверджує, що вже тривалий час веде здоровий спосіб життя і кілька місяців тому прийняв рішення більше не вживати жодних заборонених речовин.

Розглянувши матеріали Управління патрульної поліції в Одеській області про притягнення, ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП України, суд приходить до такого.

Суд, керуючись принципами повного, всебічного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи, оцінив доводи ОСОБА_1 та зіставив їх з наявними у справі доказами, приходячи до наступних висновків.

Доводи ОСОБА_1 про порушення процедури медичного огляду (відсутність замірів пульсу, тиску, огляду зіниць, тестів Ромберга та пальце-носової проби, а також неврахування інформації про його стан здоров`я) відхиляються судом як необґрунтовані.

Суд не є медичним фахівцем і не має повноважень та компетенції для проведення експертної оцінки якості медичного обстеження. Наявний у матеріалах справи Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану сп`яніння №001431 від 20.06.2025 року, складений лікарем-наркологом КНП "ООМЦПЗ"ООР", є належним та допустимим доказом. Цей Висновок оформлений відповідно до встановленого порядку і є дійсним. Законодавство України, зокрема ст. 266 КУпАП та Інструкція № 1452/735, встановлює порядок проведення огляду. Жодних об`єктивних, документально підтверджених підстав для визнання цього Висновку недійсним або неприйнятним доказом, окрім суб`єктивних припущень заявника, судом не встановлено. Твердження про «відволікаючі розмови» або «відсутність акценту на відкритті зразків» є загальними та не містять конкретних фактів, які б спростовували легітимність медичної процедури та її результат.

Аргументи заявника про «нечітку другу смугу» експрес-тесту, характер лабораторного аналізу сечі (якісний, а не кількісний), відсутність у Висновку конкретних показників (нг/мл) та їх порогового рівня, а також твердження про те, що виявлення карбокси-ТГК свідчить лише про факт споживання, а не про стан сп`яніння на момент керування, також відхиляються судом.

Суд не є експертом у галузі токсикології чи фармакології. Висновок медичного огляду, підписаний кваліфікованим лікарем-наркологом, є офіційним документом, що ґрунтується на спеціальних знаннях та стандартах медичної практики. Якщо Висновок лікаря-нарколога встановлює стан наркотичного сп`яніння, суд не має жодних правових підстав ставити під сумнів цей медичний факт на підставі особистих тлумачень заявника щодо дії метаболітів чи особливостей тестів. Для спростування такого висновку необхідно було надати суду незалежне експертне дослідження, проведене у встановленому законом порядку, яке б чітко підтвердило помилковість або необґрунтованість первинного медичного Висновку. Таких належних та допустимих доказів ОСОБА_1 до суду надано не було.

Доводи ОСОБА_1 про відсутність повної відеофіксації зупинки та початку спілкування з патрульними, а також відсутність попередження про відеозапис, хоча й були встановлені судом під час перегляду відео в судовому засіданні. Однак ОСОБА_1 суду пояснив, що він дійсно був зупинений працівниками поліції та він дійсно керував зазначеним автомобілем.

Судом були досліджені відеозаписи з нагрудних камер патрульних поліцейських, долучені до матеріалів справи. Ці відеозаписи, попри можливі технічні особливості початку запису, фіксують достатній обсяг обставин, що стосуються події, зокрема поведінку водія та процес направлення на медичний огляд. Процедурні недоліки, такі як відсутність попередження про відеозапис або повного представлення поліцейських, не є підставою для автоматичного визнання недійсними всіх інших доказів у справі.

Доводи ОСОБА_1 про його невизнання вини, готовність пройти повторну експертизу (за умови наявності коштів), інвалідність, хронічні захворювання, необхідність лікування та утримання сім`ї, а також про його здоровий спосіб життя, враховуються судом при визначенні виду та розміру адміністративного стягнення, але не можуть бути підставою для звільнення від адміністративної відповідальності.

Суд з розумінням ставиться до особистих обставин заявника та його життєвої ситуації. Однак, керування транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння є грубим порушенням Правил дорожнього руху, що створює пряму та серйозну загрозу життю та здоров`ю всіх учасників дорожнього руху. Законодавством передбачена сувора відповідальність за такі дії, і суд зобов`язаний застосувати її. Особисті обставини можуть бути враховані як пом`якшуючі фактори при обранні розміру стягнення, проте вони не можуть звільняти від факту вчинення правопорушення.

Таким чином, суд, проаналізувавши всі матеріали справи та відхиливши доводи захисту, які не спростовують встановлених фактів, приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується сукупністю доказів, які є належними, допустимими та достатніми:

Електронним протоколом про адміністративне правопорушення від 28.06.2025 року серії ЕПР1 №374987, що деталізує обставини правопорушення.

Відеозаписами з нагрудних камер патрульних поліцейських, що фіксують частину події та поведінку водія.

Вичерпним та дійсним Висновком лікаря-нарколога КНП "ООМЦПЗ"ООР" №001431 від 20.06.2025 року, який однозначно констатує перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння.

Суд вважає, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, перебуваючи у стані наркотичного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України.

Окрім зазначеного, судом, з довідки Управління патрульної поліції в Одеській області про наявність повторності вчинення адміністративного правопорушення, встановлено, що ОСОБА_1 протягом року не піддавався адміністративному стягненню за ст. 130 КУпАП.

З довідки Управління патрульної поліції в Одеській області про отримання (неотримання) особою посвідчення водія вбачається, що ОСОБА_1 отримував посвідчення водія українського зразка НОМЕР_3 .

Частина 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 є особою, який керував транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння, а тому своїми діями він порушив вимоги п. 2.9 а ПДР України, затверджений Постановою КМУ від 10.10.2001 №1306, відповідно до яких водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку, та усунувши усі можливі сумніви, і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

Вирішуючи питання про вид і розмір адміністративного стягнення з ОСОБА_1 , суд враховує характер вчиненого правопорушення, яке відноситься до грубих порушень ПДР України як таке, що безпосередньо впливає на безпеку дорожнього руху та її учасників, а тому суд приходить до висновку про необхідність притягнення його до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Таким чином, суд вважає, що матеріали справи в повному обсязі підтверджують факт вчинення водієм адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За таких обставин, давши оцінку всім обставинам по справі, суд вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді накладення штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік, з метою подальшого запобігання правопорушень та виховування особи в дусі дотримання «Правил дорожнього руху України».

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір в провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності сплачує судовий збір за ставкою 0,2 від розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи.

Керуючись ст. ст.130, 283, 284 КУпАП, ст. 4 Закону України «Про судовий збір», Хаджибейський районний суд міста Одеси

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень на користь держави, з позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

(Реквізити для оплати штрафу: Отримувач: ГУК в Од.обл./Одеська обл./21081300 Код отримувача: (ЄДРПОУ) 37607526, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП) Код банку(МФО): 899998, Номер рахунку: UA0015001 Код класифікації доходів бюджету: 21081300).

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 гривень.

(Реквізити для оплати судового збору: Отримувач: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106 Код отримувача (ЄДРПОУ): 37993783 Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП) Код банку (МФО): 899998 Номер рахунку: UA0026001 Код класифікації доходів бюджету: 22030106).

Постанова про накладання адміністративного стягнення у вигляді штрафу підлягає примусовому виконанню після закінчення строку, встановленого ч.1 ст.307 КУпАП (штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладання штрафу).

Відповідно до ст. 308 КУпАП, у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч.1 ст. 307 КУпАП, стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

У порядку примусового виконання цієї постанови штраф належить стягнути в подвійному розмірі.

Строк пред`явлення постанови до виконання в частині стягнення штрафу та судового збору становить 3 місяці з дати ухвалення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або прокурором до Одеського апеляційного суду, протягом десяти днів з моменту її винесення.

Суддя: О.С. Леонов