КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач Ратнікова В.М.

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Київ Справа № 757/393/25-п
16 липня 2025 року Київський апеляційний суд у складі судді Судової палати з розгляду цивільних справ - Ратнікової В.М.
при секретарі - Уляницькій М.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Улибіної Вікторії Олександрівни на постановуПечерського районного суду міста Києва від 15 квітня 2025 року в справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -
Постановою Печерського районного суду міста Києва від 15 квітня 2025 року провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП за закінченням строків накладення адміністративного стягнення закрито.
Не погоджуючись із такою постановою суду першої інстанції, 23 квітня 2025 року захисник ОСОБА_1 адвокат Улибіна Вікторія Олександрівна подала апеляційну скаргу, в якій просила суд постанову Печерського районного суду міста Києва від 15 квітня 2025 року змінити шляхом прийняття нової постанови, якою виключити усі формулювання та висновки суду першої інстанції в частині визначення та встановлення вини ОСОБА_1 у вчиненні ДТП 23.12.2024 року. В решті постанову залишити без змін.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, шо висновок суду першої інстанції про встановлення вини ОСОБА_1 у вказаній ДТП та закриття при цьому провадження у справі у зв?язку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності не грунтується на вимогах закону.
Норма ст. 61 Конституції України встановлює, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.
Згідно п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 38 КУПАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з Тобто, конструкція ст. 38 КУпАП чітко зазначає, що розпочате провадження підлягає закриттю в разі закінчення строків для притягнення до адміністративної відповідальності.
Звертає увагу суду на те, що розгляд адміністративної справи з січня 2025 по квітень 2025 року фактично не відбувався. З лютого 2025 по 17 березня 2025 року ОСОБА_1 та його захисник адвокат Улибіна В.О. прибували на судові виклики щодо розгляду адміністративних матеріалів, які знімалися із розгляду через перебування судлі Білоцерківець О.А. у нарадчій кімнаті по кримінальним провадженням. 17.03.2025 року стороною захисту було подано клопотання про відкладення розгляду справи через хворобу ОСОБА_2 , судове засідання не відбулося з аналогічних підстав, однак наступне судове засідання було призначено на 20.03.2025 року. 20.03.2025 року відбулося перше судовезасідання на якому розглядалася питання щодо відкладення розгляду справи через хворобу ОСОБА_3 ,який хворів з 17.03.2025 року. З огляду на докази поважності причин відсутності ОСОБА_4 , суд задовольнив клопотання та відклав розгляд справи на 15.04.2025 року.
Отже, адміністративний матеріал відносно ОСОБА_2 під час перебування його в суді першої інстанції з січня 2025 по квітень 2025 року не розглядався та матеріали справи не досліджувалися.
14.04.2025 року стороною захисту було подано клопотання про закриття провадження у справі із обґрунтуванням правової позиції.
Таким чином, матеріали справи підтверджують, що розгляд адміністративної справи відносно ОСОБА_5 не було розпочато по суті, а тому, на думку апелянта суд мав закрити провадження у справі, з огляду на клопотання сторони захисту, без встановлення вини останнього у ДТП. Однак, всупереч правовій позиції сторони захисту, суд зазначив в постанові про наявність вини ОСОБА_4 у ДТП.
Відповідно до ст. 251 КАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом встановлюється наявність чи відсутність адмінправопорушення, винність даної особи в його вчинеші та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адмінправопорушення, поясненнями особи, яка притягується до відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.
Згідно ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом?якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з?ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Тобто, дослідження доказів у справі та встановдення вини особи, свідчить про те, що суд розпочав розгляд справи всупереч ст. 38 КУпАП та клопотання сторони захисту про закриття провадження у справі без встановлення вини.
Крім того, звертає увагу суду апеляційної інстанції, що 20.03.2025 року стороною захисту подавалося клопотання про направлення адміністративного протоколу на доопрацювання з тих підстав, що адміністративний матеріал не містить письмових пояснень ОСОБА_4 з приводу події ДТП, оскільки працівниками патрульної поліції такі письмові пояснення не відбирались на не приєднувались до справи. а вадміністративному протоколі зазначено, що ОСОБА_1 надасть свої пояснення в суді.
Так як судовий розгляд справи не розпочинався, у суду першої інстанції були відсутні пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності а тому в матеріалах справи відсутня позиція особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, що унеможливлює встановленян всіх обставин ДТП та визначення вини ОСОБА_2 .
Вважає, що дослідження судом першої інстанції доказів у даній справі свідчить про порушення норм процесуального права в частині порядку розгляду адміністративної справи.
Крім того, звертає увагусуду, що на сьогодні не існує єдиної судової позиції з приводу того, чи потрібно визнавати винною особу у вчиненні адміністративного правопорушення у разі закриття справи у зв?язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності. Наприклад, у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов?язані з корупцією» N?223-943/0/4-17 від 22.05.2017 визначено, що вказівка законодавця у п. 7 ст. 247 КУпАП «на момент розгляду справи» означає, що провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, якщо на початок розгляду справи закінчилися строки, встановлені ст.38 КУпАП. Водночас розгляд справи про адміністративне правопорушення та його закінчення не обтяжений строками, визначеними ст.38 КУпАП, а передбачений ст.277 КУпАП, що є гарантією всебічного, об?єктивного та повного з?ясування всіх обставин, які мають значення для вирішення справи. При цьому, якщо на момент розгляду справи в суді закінчилися строки притягнення особи до адміністративної відповідальності, то суд у разі заперечення особою своєї вини чи наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, спочатку в повному обсязі досліджує всі обставини справи, встановлює, чи містить діяння ознаки та склад адміністративного корупційного правопорушення, чи належить особа до суб?єктів цього правопорушення, чи винна вона в його вчиненні, та лише після цього закриває провадження у справі.
У подальшому 07.11.2017року Науково-консультативна рада при Вищому адміністративному суді України (далі НКР при ВАСУ) на відміну від Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ прийняла Висновок «Щодо встановлення вини особи під час закриття провадження про адміністративні правопорушення у зв?язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності». У Висновку зазначено, що п.7 ч. 1 ст. 247 КУ/пАП не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставии вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення
Окрім цього апелянт посилається на розяснення, надані ВС в постанові від 11.07.2018 року у справі № 308/8763/15-а, та на висновки ВП ВС, викладені в постанові від 02 лютого 2023 року у справі № 735/1121/20.
В судовому засіданні апеляційного суду захисник ОСОБА_1 адвокат Улибіна Вікторія Олександрівна повністю підтримала доводи апеляційної скарги та просила скаргу задовольнити.
Потерпіла особа ОСОБА_6 в судове засідання апеляційного суду не з?явилась, про день та час розгляду справи судом повідомлена у встановленому законом порядку, а тому суд вважає можливим розгляд справи у її відсутності.
Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення захисника, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що інспектором взводу №1, роти № 6, батальйону № 2, полку №1 УПП у м. Києві ДПП старшим лейтенантом поліції Красунським А.С. було складено протокол серії ЕПР 1 № 203127 про те, що 23 грудня 2024 року о 09 год. 15 хв. в м. Києві, вулиця Князів Острозьких 2 водій ОСОБА_1 не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з транспортним засобом «Volkswagen T-cros», державний номерний знак НОМЕР_1 , що зупинився попереду на світлофорі. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п. 13.1 ПДР, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.
На схемі місця ДТП графічно зображені та зафіксовані об`єкти, дані про обставини дорожньої пригоди (ділянка дороги, де сталася дорожньо-транспортна пригода, сталі орієнтири, до яких на схемі здійснена прив`язка об`єктів, транспортні засоби, причетні до ДТП, координати їх розміщення відносно елементів проїзної частини та інше), таблицю дорожніх умов, в якій зазначені назви об`єктів, зображених на схемі, зазначено дані транспортних засобів та відомості про їх пошкодження.
Як вбачається зі схеми ДТП та пошкоджень транспортних засобів, автомобіль «Volkswagen» НОМЕР_2 , має пошкодження заднього бампера, накладки заднього бампера, лфп кришки багажника. На автомобілі «Toyota», номерний знак НОМЕР_3 , пошкоджено передній бампер, накладку на праву протитуманну фару, передній днз. Учасники ДТП особисто поставили свої підписи в схемі ДТП, таким чином підтвердивши, що зазначені в ній обставини є дійсними.
З письмових пояснень, наданих ОСОБА_6 безпосередньо на місці ДТП вбачається що, керуючи автомобілем «Volkswagen», державний номерний знак НОМЕР_2 , стояла на червоному світлі світлофора, автомобіль АА 0074 ВО «Toyota» врізався у неї позаду та викликав ушкодження її автомобіля. Постраждалі відсутні.
Закриваючи провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП за закінченням строків накладення адміністративного стягнення, суд першої інстанції посилався на те, щоіз врахуванням того, що для закриття провадження у справі у зв`язку зі спливом строків для накладення адміністративного стягнення, необхідним є встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення (винної дії чи бездіяльності), а також, що повноваження суду на з`ясування обставин щодо вчинення адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, передбачені ст. 280 КУпАП, є достатні правові підстави для встановлення вини особи при закритті провадження на підставі п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні ДТП підтверджується достатніми, належними та допустимими доказами по справі, а саме: схемою дорожньо-транспортної події та письмовими поясненнями.
Аналізуючи докази у справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності будь-яких істотних суперечностей вважає вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, доведеною повністю. Враховуючи, що строк накладення адміністративного стягнення закінчився, провадження у справі підлягає закриттю.
Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ст. 124 КУпАП.
Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.
Відповідно до п 13.1 ПДР водій, залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.
Стаття 245 КУпАП визначає, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто, зроблений на підставі всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин і доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.
З досліджених в судовому засіданні протоколу про адміністративне правопорушення, схеми місця ДТП, пошкоджень, які зазнали транспортні засоби, пояснень, судом першої інстанції вірно встановлено, що водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем ««Toyota», номерний знак НОМЕР_3 , не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з транспортним засобом «Volkswagen T-cros», державний номерний знак НОМЕР_1 , що зупинився попереду на світлофорі. Чим порушив вимоги п. 13.1 ПДР, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.
Вказані докази підтверджують порушення водієм ОСОБА_1 п. 13.1 ПДР Правил дорожнього руху, які знаходяться в причинно- наслідковому зв?язку з вказаною ДТП.
При цьому, суд першої інстанції встановивши, що строк накладення адміністративного стягнення закінчився, з урахуванням положень ст. 38 КУпАП, дійшов вірного висновку про закриття провадження у справі у звязку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.
Доводи апеляційної скарги захисника про те, що матеріали справи підтверджують, що розгляд адміністративної справи відносно ОСОБА_7 не було розпочато по суті, а тому суд мав закрити провадження у справі, з огляду на клопотання сторони захисту, без встановлення виниособи, однак, всупереч правовій позиції сторони захисту, суд першої інстанції зазначив в постанові про те, що ОСОБА_3 є винним у вчиненні ДТП і закрив провадження у справі за закінченням строків притягнення до відповідальності, апеляційний суд вважає такими, що не ґрунтуються на вимогах закону, виходячи з наступного.
Відповідно до статті 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя зобов`язаний з`ясувати, зокрема чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.
З огляду на те, що закінчення строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого статтею 38 КУпАП, є нереабілітуючою підставою закриття справи про адміністративне правопорушення, така підстава не може бути застосована до осіб, які не вчиняли адміністративного правопорушення або їх вина у вчиненні адміністративного правопорушення не доведена у встановленому законом порядку. До таких осіб слід застосовувати реабілітуючі підстави закриття справи, передбачені п. п. 1-4 частини 1 статті 247 КУпАП.
Отже, при розгляді справ про адміністративні правопорушення, у будь-якому разі, суди (судді) мають забезпечити всебічне, повне та об`єктивне дослідження всіх обставин, передбачених статтею 280 КУпАП.
Судовий розгляд справи про адміністративне правопорушення та його закінчення не обтяжений строками, визначеними статтею 38 КУпАП, а повинен бути проведений у відповідності до положень статті 277 КУпАП, що є гарантією всебічного, об`єктивного і повного з`ясування всіх обставин, які мають значення для вирішення справи.
Таким чином, закриваючи справу у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення (на підставі пункту 7 частини 1 статті 247 КУпАП) і не встановлюючи вину особи та інші обставини, передбачені статті 280 КУпАП, суд фактично не виконує свою основну функцію здійснення правосуддя.
Отже, системний аналіз норм КУпАП вказує на те, що закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі пункту 7 частини 1 статті 247 КУпАП у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого статтею 38 КУпАП, можливо виключно у разі встановлення винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення.
Закрити провадження з нереабілітуючих підстав або звільнити від відповідальності можливо лише винувату особу, в діях якої є склад правопорушення, в іншому випадку прийняття такого рішення є свавільним.
З огляду на це, а також на репресивно-каральну та запобіжно-виховну функції адміністративної відповідальності, суд при розгляді справи має встановити об`єктивні обставини адміністративного правопорушення, дослідити всі наявні докази у порядку встановленому КУпАП та дати їм належну оцінку і прийти до висновку про винуватість або невинуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, що й було зроблено судом першої інстанції при розгляді даного адміністративного матеріалу, встановленні вини ОСОБА_1 та прийнятті відповідної постанови про закриття провадження у зв`язку із закінченням строків притягнення його до адміністративної відповідальності.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції і не є підставою для скасування правильного по суті рішення суду першої інстанції.
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» («O'Halloran and Francis v. the United Kingdom») від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Суд першої інстанції згідно з вимогами ст.ст.245, 252, 280 КУпАП всебічно, повно і об`єктивно з`ясував обставини вчиненого правопорушенння і виніс постанову, зміст якої відповідає вимогам ст.283 КУпАП, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_1 адвоката Улибіної Вікторії Олександрівни.
Керуючись, ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Улибіної Вікторії Олександрівни залишити без задоволення.
Постанову Печерського районного суду міста Києва від 15 квітня 2025 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: