КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Унікальний номер справи № 758/3388/25 Апеляційне провадження № 33/824/2690/2025Головуючий у суді першої інстанції - Ларіонова Н.М. Доповідач у суді апеляційної інстанції - Нежура В.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2025 року суддя Київського апеляційного суду Нежура В.А. розглянув матеріали справи про адміністративне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Циркуновим В`ячеславом Володимировичем на постанову Подільського районного суду міста Києва від 31 березня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 163-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення № 90/31-00-04-01-04-30 від 28.02.2025, при перевірці ТОВ «Дефси», розташованому за адресою: м. Києві на вул. Вікентія Хвойки, 15/45, кв. 21, що у Подільському районі м. Києва, встановлено, що ОСОБА_1 будучи головним бухгалтером ТОВ «Дефси», вчинив правопорушення п. 199.2, п. 199.4 статті 199, п. 200.1, п. 200.4 статті 200 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VІ зі змінами та доповненнями та пп. 5 п. 3 розділу V Порядку заповнення і подання податкової звітності з ПДВ затверджений Наказом МФУ від 28.01.2016 № 21, що призвело до заниження грошового зобов`язання з ПДВ у податковій декларації з ПДВ за грудень 2024 року на суму 4497 грн., акт від 19.02.2025 №556/ж5/31-00-04-01-04-22/34866980.

Постановою Подільського районного суду м. Києва від 31.03.2025 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170(сто сімдесят), 00 грн.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 , через свого захисника подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову та закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що висновок суду першої інстанції про те, що актом камеральної перевірки податкової звітності ТОВ «Дефси» з ПДВ за грудень 2024 року доведено вчинення головним бухгалтером ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, а саме заниження податкового зобов`язання на 14 497,00 грн., є помилковим, оскільки в силу норм Податкового кодексу України акт перевірки лише фіксує обставини, встановлені під час перевірки, факти виявлених можливих порушень законодавства та не є остаточним документом, зобов`язуючим до вчинення будь-яких дій, він не є формою рішення податкового органу і сам по собі не породжує певних правових наслідків для платника податків, не актом індивідуальної дії та не підлягає оскарженню.

Вказує, що судом не було надано оцінки тому факту, що до протоколу не було додано узгодженого податкового-повідомлення рішення.

Зазначає, що згідно з нормами Податкового кодексу України, податкове повідомлення-рішення може бути оскаржене, і до моменту завершення такого оскарження грошове зобов`язання не вважається узгодженим. Протокол про адміністративне правопорушення за статтею 163-1 КУпАП може складатися лише за наявності узгодженого зобов`язання.

Скаржник також посилається на те, що судом не встановлено обставин чи було податковим органом станом на дату складення протоколу, оформлено та направлено до ТОВ "ДЕФСИ" податкове повідомлення-рішення чи є воно узгодженим.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 - адвокат Паламаренко Ю.А. підтримала подану апеляційну скаргу з викладених у ній підстав та просила її задовольнити.

Перевіривши апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з таких підстав.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

Положеннями статті 280 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в даному випадку, передбаченого ст. 130 КУпАП, у числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, суддя, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, повинен всебічно, повно і об`єктивно дослідити всі обставини справи, оцінивши кожен доказ як окремо, так і в їх сукупності й навести в своєму рішенні висновки за результатами їх дослідження та оцінки щодо відсутності або наявності в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, складу інкримінованого їй адміністративного правопорушення.

Суд визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 163-1 КУпАП, оскільки на підставі акту камеральної перевірки податкової звітності за грудень 2024 року встановлено факт заниження податкового зобов`язання з ПДВ на 14 497,00 грн., що свідчить про порушення вимог Податкового кодексу України та порядку ведення податкового обліку.

Проте апеляційний суд не може погодитися із такими висновками з огляду на таке.

Диспозицією частини першої статті 163-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за відсутність податкового обліку, порушення керівниками та іншими посадовими особами підприємств, установ, організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку, у тому числі неподання або несвоєчасне подання аудиторських висновків, подання яких передбачено законами України.

В силу норм Податкового кодексу України акт перевірки лише фіксує обставини, встановлені під час проведення перевірки, факти виявлених можливих порушень законодавства та не є остаточним документом, зобов`язуючим до вчинення будь-яких дій, він не є юридичною формою рішення податкового органу і сам по собі не породжує певних правових наслідків для платника податків, не є актом індивідуальної дії та не підлягає оскарженню.

Відповідно до п. 54.5. статті 54 Податкового кодексу України, якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов`язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов`язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно п. 86.8. статті 86 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акту перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу.

Відповідно до п. 56.2 статті 56 Податкового кодексу України, у разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов`язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення.

Крім того, відповідно до положень статті 56 Податкового кодексу України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку; подана скарга зупиняє виконання платником податків грошових зобов`язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні (рішенні), на строк від дня подання такої скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження і протягом зазначеного строку податкові вимоги з податку, що оскаржується, не надсилаються, а сума грошового зобов`язання, що оскаржується, вважається неузгодженою.

Положеннями п. 56.18 ст. 56 Податкового кодексу України надано право платнику податків на звернення до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу, при цьому грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Таким чином, правомірною підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 163-1 КУпАП, є наявність на момент складання протоколу узгодженого податкового повідомлення-рішення, а не акту перевірки і у випадку оскарження платником податків податкового повідомлення-рішення, прийнятого за результатами перевірки, сума грошового зобов`язання, що оскаржується в адміністративному чи в судовому порядку, вважається неузгодженою.

Так, Подільським районним судом м. Києва не встановлено, чи було податковим органом станом на дату складення протоколу №90/31-00-04-01-04-30 від 28.02.2025 оформлено та направлено до ТОВ «ДЕФСИ» податкове повідомлення-рішення, чи оскаржується податкове повідомлення-рішення та чи є воно узгодженим.

Скаржником у суд апеляційної інстанції було надано рішення Державної податкової служби України від 29.05.2025 № 15-06-01-03-06, яким скаргу ТОВ "ДЕРСИ" задоволено, скасовано податкове-повідомлення рішення Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з ВП від 25.03.2024 № 650/Ж10/31-00-04-01-04-27.

Таким чином, відсутність на момент складення протоколу № 90/31-00-04-01-04-30 від 28.02.2025, узгодженого податкового повідомлення-рішення, а також скасування такого рішення Державною податковою службою України, свідчить про те, що податкове зобов`язання, яке було покладене в основу протоколу про адміністративне правопорушення, не було узгодженим, а отже, не могло слугувати правовою підставою для складання зазначеного протоколу та притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

У зв`язку з викладеним, апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова суду першої інстанції скасуванню, а провадження у справі закриттю у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 163-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Враховуючи викладене, керуючись статтею 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Циркуновим В`ячеславом Володимировичем задовольнити.

Постанову Подільського районного суду міста Києва від 31 березня 2025 року скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду