Єд.унік. № 243/1905/25
Провадження № 3/243/1231/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2025 року Суддя Слов`янського міськрайонного суду Донецької області Сидоренко І.О., розглянувши матеріали, які надійшли з Відділу поліції № 4 Краматорського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , громадянина України, військовослужбовця в/ч НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,

за ст. 130 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), -

В С Т А Н О В И В:

02.03.2025 року о 12 год 35 хв. в м. Слов`янськ, вул. Героїв труда водій ОСОБА_1 керував автомобілем з наявними ознаками алкогольного сп`яніння, різкий запах алкоголю з ротової порожнини, тремтіння пальців рук, почервоніння очей та від продуття алкотестеру Драгер 6810 на місці зупинки відмовився, а також пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі відмовився під відеозапис на нагрудну бодікамеру, чим порушив п. 2.5 ПДР України та тим самим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке встановлена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

02 червня 2025 року від захисника ОСОБА_1 - адвоката Максименко Ю.П. до суду надійшло клопотання про закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Так, у вказаному клопотанні зазначено, що як вбачається в відеозаписів, доданих до матеріалів справи, автомобіль під керуванням ОСОБА_1 було зупинено на в`їзді у м. Слов`янськ, Донецької обл. Однак, в порушення ст. 35 ЗУ Про національну поліцію йому не було названо причину зупинки автомобіля. Отже, причина зупинки авто, яким керував ОСОБА_1 , безпідставна.

Щодо порушення правил огляду на стан алкогольного сп`яніння. В ході розмови патрульного поліцейського з ОСОБА_1 , перший повідомив, що має підстави вважати, що останній керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, посилаючись на те, що чує запах алкоголю. ОСОБА_1 одразу заперечив це звинувачення. Патрульний запропонував пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці, за допомогою алкотестера Драгер 6820, на що ОСОБА_1 відмовився. Потім поліцейським було запропоновано пройти огляд у Селидівський лікарні на що ОСОБА_1 відмовився, оскільки поспішав. Слід відзначити, що дії патрульного поліцейського неправомірні, а дії ОСОБА_1 , в частині відмови проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння цілком зрозумілі та правомірні. Перш за все, не було названо ознаки алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 .. Посилання патрульного на запах алкоголю не може вважатися достатньою підставою для огляду на стан алкогольного сп`яніння. Поліцейським було повідомлено, що він відчуває запах алкоголю, проте він не зазначив, що саме з порожнини рота від ОСОБА_1 він його відчуває. До того ж, викликає сумнів і те, як він міг відчути запах алкоголю, оскільки ОСОБА_1 не виходив із авто та спілкування проводилось на відстані. Саме тому ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на місці за допомогою алкотестера Драгер, оскільки відчув в діях патрульного поліцейського упередження та боявся фальсифікації результатів огляду. Також з незрозумілих причин патрульним було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в Селидівській лікарні, яка знаходиться в Одеській області, з 20 травня 2024 року, у зв`язку з окупацією міста. На що, звісно, ОСОБА_1 відмовився, не маючи часу їхати туди. Крім того, з протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 , керував транспортним засобом маючи ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, тремтіння пальців рук, почервоніння очей. Проте, як вбачається з відеозапису, доданого до матеріалів справи, ОСОБА_1 , під час зупинки авто, було названо лише одну ознаку алкогольного сп`яніння - це запах алкоголю. І то навіть не з порожнини рота, як зафіксовано на відеозаписі, а невідомо звідки. Також в протоколі вказана ознака - почервоніння очей. Проте в Інструкції чітко вказаний перелік ознак алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. Такої ознаки, як почервоніння очей немає в законодавстві. Також на відеозаписі не знайшла свого підтвердження і така ознака, як тремтіння пальців рук у ОСОБА_1 . На відеозаписах видно, де під час передачі документів поліцейському та ознайомленні з протоколом, руки не трясуться у ОСОБА_1 .

Щодо визнання відеозаписів, як неналежних доказів. Не можуть братися до уваги і відеозаписи, як належні докази, оскільки згідно п.5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису. В порушення вищевказаної інструкції відеозйомка велась не безперервно, що підтверджується кількістю відеофайлів (2 файли). Відеофіксація на нагрудну бодікамеру велася з 12:25:20 год по 12:29:00 год та з 12:57:01 по 12:59:52. Під час фіксації, наявні часові проміжки між першим та другим файлом. Сумарно близько 30 хвилин залишилося поза відеофіксацією. З відеозаписів вбачається, що це не було технічним збоєм чи розрядженням акумулятора бодікамери. Патрульний свідомо її вимикав, не вважаючи за необхідне вести повну відеофіксацію події. Таким чином до суду надано відеозапис не має повної картини подій через зупинки відеозапису та не може розцінюватися судом, як належний доказ.

Щодо невірного застосування норм права при складанні Протоколів. Під час зупинки ОСОБА_1 повідомив, що являється цивільною особою, так як не був одягнений у форму військовослужбовця. Проте під час складення протоколу він повідомив патрульному поліцейському, що проходить військову службу в в/ч НОМЕР_2 та на момент зупинки виконував службове завдання. Згідно ст. 266-1 КУпАП огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів. Огляд військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним. Отже, в даному випадку, відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння являється недійсною. З викладеного слідує, що патрульній поліції взагалі не мав повноважень складати протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 так як це є повноваженнями іншого органу.

Щодо не відсторонення від керуванням транспортним засобом. Відповідно до ч. 1 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Після складення протоколу про адміністративне правопорушення, навіть незаконно, безпідставно і з суттєвими порушеннями вимог чинного законодавства, інспектор патрульної поліції повинен був належним чином відсторонити ОСОБА_1 від керування т/з та передати можливість керування цим т/з уповноваженій особі, яка має посвідчення водія відповідної категорії та може бути допущена до керування т/з (ч. 7 ст. 266 КУпАП). Цього зроблено не було та вимоги законодавства вкотре проігноровані поліцейським. Документи щодо передачі т/з у матеріалах справи відсутні та докази, що була на місці події особа, яка могла керувати транспортним засобом, також відсутні. Враховуючи відсутність узгодження матеріалів справи між собою та численні порушення чинного законодавства, вважає, що у справі відсутні достатні, належні та допустимі докази винуватості ОСОБА_1 , а тому в провадження у справі підлягає закриттю відповідно до ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

04.06.2025 року ОСОБА_1 надав до суду пояснення, в якому зазначив, що він являється військовослужбовцем ЗСУ у в/ч НОМЕР_2 . 02.03.2025 року він виконував службове завдання та поспішав до м. Слов`янськ Донецької області. На в`їзді в місто його зупинив патрульний поліцейський відділу поліції № 4 (м. Слов`янськ) Краматорського районного управління поліції ГУНП в Донецькій області сержант поліції Дейнега І.І. При цьому, причина зупинки не була названа і майже одразу повідомив мені, що підозрює у тому, що він керує авто у стані алкогольного сп`яніння, не назвавши ознаки, які могли викликати таку підозру. Оскільки він не перебував у стані алкогольного сп`яніння та такі різкі звинувачення поліцейського в його сторону, викликали у нього недовіру. Так, як йому відомо про численні махінації патрульних поліцейських з алкотестерами, де вони фальсифікують результати, шляхом забруднення мундштуків спиртом. Далі поліцейський запропонував пройти йому огляд на стан алкогольного сп`яніння у Селидівський лікарні, що ще більше викликало у нього сумніви в його неупередженості. До того ж, дійсно поспішав, виконуючи завдання, яке йому було доручено. Саме з цих обставин він вимушений був відмовитися від огляду на стан алкогольного сп`яніння, так як він сумнівався в правомірності дій патрульного поліцейського та не мав часу їхати до Селидівської лікарні, яка на сьогодні розміщена в Одеській області. Також, під час складання протоколу патрульний сказав йому, щоб він з усім погоджувався, що він мені скаже і тоді скоріше його відпустить. Так і вийшло, коли розпочалася фіксація на бодікамеру. Там поліцейський говорив йому, щоб він написав у протоколі, що йому мною надано пояснення на бодікамеру, проте він їх не надавав. Тому, вважає, що дії поліцейського відносно нього упереджені та зневажливі. До розгляду цієї справи він підійшов поверхньо й некомпетентно. Просить суд справу про адміністративне правопорушення відносно нього закрити.

Крім того, захисником ОСОБА_1 - адвокатом Максименко Ю.П. також надані клопотання про виклик поліцейського відділу поліції № 4 (м. Слов`янськ) Краматорського районного управління поліції ГУНП в Донецькій області сержанта поліції Дейнегу Івана Івановича та залучення прокурора до участі в справі про адміністративне правопорушення.

Розглянувши клопотання захисника про залучення прокурора до участі у справі, приходжу до такого висновку.

Статтею 7 КУпАП регламентовано порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення, участь прокурора під час розгляду справ про адміністративні правопорушення передбачена лише у випадках, коли прокурор здійснює нагляд за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян. Участь представника органу, яким було складено протокол про адміністративне правопорушення нормами КУпАП також не передбачена.

Відповідно до правової позиції, викладеної у п.п. 21, 22 постанови Великої Палати Верховного Суду від 30.08.2023 (справа №208/712/19), згідно із законодавством України керування транспортним засобом у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння є адміністративним правопорушенням. Відтак процедура розгляду відповідних судових справ належить до сфери регулювання не Кримінального процесуального кодексу України, а КУпАП.

У частині першій статті 250 КУпАП для прокурора та його заступника передбачено право брати участь у розгляді справи. Однак процесуального порядку забезпечення такої участі не передбачено ані цим Кодексом, ані Законом України «Про прокуратуру», ані підзаконними нормативно-правовими актами. Законодавець у главі 21 КУпАП «Особи, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення» не включає прокурора до складу учасників цього провадження.

Відповідно до ч. 5 ст. 7 КУпАП, прокурор здійснює нагляд за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян.

Санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає накладення на водіїв штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та не передбачає такого виду стягнення, що був би пов`язаний з обмеженням особистої свободи громадян.

Не передбачено обов`язкової участі прокурора при розгляді справ за ч. 1 ст. 130 КУпАП і положеннями ст. 250 КУпАП, яка розкриває повноваження прокурора при здійсненні ним нагляду, а тому такі повноваження кореспондуються із положеннями ч. 5 ст. 7 КУпАП щодо здійснення нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян.

3 огляду на викладене, законом не передбачено здійснення нагляду прокурором за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративне правопорушення передбачене ст. 130 КУпАП.

Посилання скаржника на практику ЄСПЛ, де у рішеннях сформовано висновок про те, що прокурори зобов`язані брати участь у справах про притягнення водіїв до відповідальності за керування у нетверезому стані, є помилковим з огляду на те, що така практика не є релевантною, адже Європейський суд з прав людини у справі «Фігурка проти України» від 16.11.2023 року оприлюднив нову позицію, у якій вказав, що відсутність прокурора під час апеляційного перегляду судом постанови про притягнення водія до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, за умови дотримання критеріїв безсторонності суду, не порушує Конвенцію.

Таким чином, суд, під час розгляду цієї справи вживає всіх заходів щодо унеможливлення спрощеного підходу до її розгляду, забезпечує права сторони захисту та у повній мірі надає доступ до правосуддя. Зокрема, за клопотаннями ОСОБА_1 та захисту неодноразово відкладався судовий розгляд справи для надання можливості ОСОБА_1 звернутися за правовою допомогою, ознайомитись з матеріалами справи та для зібрання доказів по справі, шляхом задоволення відповідних клопотання.

Відтак, клопотання захисника особи, що притягається до адміністративної відповідальності про залучення прокурора до участі у цій справі задоволенню не підлягає.

Щодо клопотання захисника Максименко Ю.П. про виклик поліцейських для надання роз`яснень, слід зазначити, що суддя, дотримуючись критерії безсторонності, не збирає доказів з власної ініціативи та не викликає поліцейських, які в силу положень Інструкції, не можуть бути залучені як свідки, а розглядає справу лише за наявними у ній доказами, наданими уповноваженими особами, які складають протокол та представниками осіб, відносно яких складено цей протокол, а тому таке клопотання не підлягає задоволенню.

ОСОБА_1 та його захисник в судові засідання призначені на 01.04.2025 р., 06.05.2025 р., 06.06.2025 р. та 29.07.2025 р. не з`явилися, хоча про дату час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином. При цьому, на судові засідання, призначені на 01.04.2025 р. та 06.05.2025 р., до суду були подані заяви про відкладення розгляду справи. Однак на засідання, призначені на 06.06.2025 р. та 29.07.2025 р., ОСОБА_1 та його захисник жодних заяв про відкладення слухання справи не надавали.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, суд приходить до наступного.

Адміністративним правопорушенням відповідно до ч. 1 ст.130 КУпАП визнається керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, вчинене особою.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Провина ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП повністю підтверджується зібраними по справі доказами, а саме:

*протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 260275 від 02.03.2025 року, відповідно до якого 02.03.2025 року о 12 год 35 хв. в м. Слов`янськ, вул. Героїв труда водій ОСОБА_1 керував автомобілем з наявними ознаками алкогольного сп`яніння, різкий запах алкоголю з ротової порожнини, тремтіння пальців рук, почервоніння очей та від продуття алкотестеру Драгер 6810 на місці зупинки відмовився, а також пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі відмовився під відеозапис на нагрудну бодікамеру, чим порушив п. 2.5 ПДР України та тим самим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке встановлена ч. 1 ст. 130 КУпАП;

* рапортом поліцейського від 02.03.2025, з якого вбачається, що 02.03.2025 під час патрулювання було зупинено автомобіль Тойота н.з. НОМЕР_3 під керуванням гр. ОСОБА_1 , який керував т/з з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду відмовився на відеозапис. Відеозапис проводився від моменту зупинки авто, тому поняті не залучалися;

*направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до КНП «МЦПЛЗ м. Краматорськ» у м. Слов`янськ» від 02.03.2024 року о 12 год. 35 хв., відповідно до якого ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду;

*диском з відео-записом з боді-камери поліцейського, на якому зафіксований факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме: відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку;

* довідкою ВП № 4 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області, ОСОБА_1 при перевірці за наявними базами не значиться серед списку позбавлених права керування транспортними засобами, посвідчення водія не отримував. Протягом року до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП не притягався.

Щодо доводів захисника про безпідставну зупинку транспортного засобу, то суд зауважує, що предметом розгляду у цій справі є оцінка дій працівників поліції при проведенні огляду на стан алкогольного сп`яніння водія. Законність підстави зупинки транспортного засобу не охоплюється диспозицією ст.130 КУпАП і дії поліції щодо законності таких підстав можуть бути оскаржені в окремому порядку, зокрема, в адміністративному.

Окрім цього, з огляду на правовий аналіз норм Правил дорожнього руху незгода водія із причинами зупинки або ненадання працівниками поліції доказів вчинення правопорушення, не позбавляє водія обов`язку на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Доводи захисника про те, що в матеріалах містяться неналежний відеодоказ, тобто який повністю не відображає всі подій та має бути визнаним неналежним доказом, суд не приймає до уваги. Долучений до матеріалів відеозапис, є безперервним у частині, яка має доказове значення для вирішення питання про наявність чи відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Відсутність відеозапису під час заповнення працівником поліції протоколу про адміністративне правопорушення не впливає на законність дій працівників поліції та фіксування адміністративного правопорушення. Таким чином, суду вважає, що наданий відеозапис, на якому зафіксовані події, що відбувалися 02.03.2025 року, а саме на відеозапису чітко видно, що ОСОБА_1 на пропозицію проходження огляду на місці та у медичному закладі відмовився, чим порушив вимогу 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суд також не приймає до уваги доводи захисника щодо відсутності акту огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки згідно вимог п. 10 Розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, такий Акт огляду складається у випадку проведення поліцейським на місці запинки огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння. Однак, у даній справі такий огляд на місці зупинки не проводився, оскільки ОСОБА_1 відмовився від його проходження.

Щодо доводів захисника стосовно того, що поліцейським не було названо ознаки алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , оскільки посилання патрульного на запах алкоголю не може вважатися достатньою підставою для огляду на стан алкогольного сп`яніння, суд не приймає до увагу. З відеозапису з бодікамери поліцейського вбачається, що працівник поліції, зафіксувавши наявність ознаки алкогольного сп`яніння у водія ОСОБА_1 , а саме «запах алкоголю», повідомив про це останнього, зазначивши, що запах алкоголю відчувається саме від нього.

Щодо доводів захисника про направлення ОСОБА_1 до Селидівської лікарні, яка знаходиться на значній відстані, суд розцінює це як помилкове зазначення медичного закладу працівником поліції, оскільки в матеріалах справи наявне направлення на огляд водія до КНП «МЦПЛЗ м. Краматорськ» у м. Слов`янськ. Крім того, місто Селидове, розташоване в Донецькій області, належить до тимчасово окупованих територій, що є загальновідомим фактом.

Що ж стосується посилання захисника про те, що ОСОБА_2 не відсторонили від керування транспортним засобом, то слід зазначити, що вказані доводи не є тією безумовною підставою для визнання дій ОСОБА_1 такими, що не містять складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, який містить самостійні підстави для притягнення до адміністративної відповідальності.

Щодо доводів захисника, що протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП на військовослужбовця ОСОБА_1 , складено не уповноваженою на те особою, зазначаю наступне.

Відповідно до ст. 266-1 КУпАП, огляд військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром (начальником) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу), іншого утвореного відповідно до законів України військового формування, а також правоохоронного органу спеціального призначення, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.

Разом з цим, ані правопорушником, ані його захисником суду не надано доказів того, що ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем, безпосередньо виконував обов`язки військової служби під час того, коли автомобіль під його керуванням зупинили працівники поліції. Відтак, працівниками поліції правомірно застосовувались вимоги та правила щодо направлення ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, відповідно до вимог ст. 266 КУпАП, п. 2.5 ПДР, Інструкції та Порядку.

Порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння знайшов своє відображення у ст. 266 КУпАП, приписах Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом від 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858 (далі - Інструкції), та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (далі - Порядку).

Відповідно до змісту ст. 266 КУпАП та Інструкції якщо поліцейський уповноваженого підрозділу НПУ виявляє ознаки стану алкогольного сп`яніння у водія транспортного засобу, у зв`язку з чим є законні підстави вважати, що останній перебуває у такому стані, то має право вимагати пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.

Згідно з ч. 3 цієї статті у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Відповідно до ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Відповідно до п. 6 Розділу І Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. Згідно з п. 7 Розділу І у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я.

Як визначено п. 3 Порядку, огляд проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом. Відповідно до п. 6 цього Порядку водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Цей порядок при огляді на стан алкогольного сп`яніння водія ОСОБА_1 був дотриманий повністю.

Таким чином суд приходить до висновку, що дані докази є належними та допустимими, вони повністю між собою узгоджуються та в сукупності, з урахуванням критерію «поза розумним сумнівом» підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення і його розміру, суд враховує особу ОСОБА_1 , а також обставини, що пом`якшують відповідальність та її обтяжують.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, не встановлено.

Судом також у відповідності до вимог статті 33 Кодексу України про адміністративні правопорушення враховується ступінь вини і матеріальний стан особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Призначаючи вид та розмір адміністративного стягнення, суд обирає стягнення в межах санкції, встановленої в межах стягнення, передбаченого ст. 130 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що ОСОБА_1 слід призначити покарання у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на користь держави, що становить 17000,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Таке стягнення буде справедливим, необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових правопорушень.

На підставі п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», правопорушник ОСОБА_1 звільняється від сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 34, 35, 40-1, 124, 245, 280, 283-284 КУпАП, ПДР України, п. 5 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбачених ст. 130 ч. 1 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у сумі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень на рахунок отримувача: UA0005001, отримувач коштів: Донецьке ГУК/м.Донецьк/21081300, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37967785, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету: 21081300, з позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Відповідно до статті 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через 15 днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України.

Відповідно до статті 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова може бути оскаржена в судову палату по кримінальним справам Дніпровського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Слов`янський міськрайонний суд протягом десяти днів, з дня її проголошення.

Строк пред`явлення виконавчого документа до виконання три місяці.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду І.О. Сидоренко