Справа №534/1868/25
Провадження №3/534/418/25
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2025 року м. Горішні Плавні

Суддя Горішньоплавнівського міського суду Полтавської області Малюк Марина Вікторівна, розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Димитров, Донецької області, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, з вищою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 173-2 КУпАП, частиною 2 статті 173-2 КУпАП,

в с т а н о в и в :

На розгляд до Горішньоплавнівського міського суду Полтавської області надійшли два протоколи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.173-2 КУпАП, ч.2 ст.173-2 КУпАП.

Згідно із постановою суду від 23.07.2025 ці справи стосовно ОСОБА_1 об`єднані в одне провадження для спільного розгляду.

Формулювання обставин правопорушення, яке пред`являлось особі у протоколі.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД №398795 від 10.07.2025: «10.07.2025 близько 20 год 10 хв, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 схопив за волосся дружину ОСОБА_2 та погрожував їй фізичною розправою, чим завдав шкоди психологічному здоров`ю».

Означене правопорушення кваліфікується посадовою особою, якою оформлюються матеріали справи про адміністративне правопорушення, за частиною 1 статті 173-2 КУпАП.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД №398800 від 10.07.2025 зазначено, що: «10.07.2025 близько 20 год 10 хв, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 , вдарив по нозі доньку ОСОБА_3 , проте тілесних ушкоджень не завдав, чим вчинив домашнє насильство фізичного характеру відносно малолітньої доньки».

Означене правопорушення кваліфікується посадовою особою, якою оформлюються матеріали справи про адміністративне правопорушення, за частиною 2 статті 173-2 КУпАП.

Будучи повідомленим у встановленому законом порядку про дату, час та місце розгляду справи, ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився. Звернувся на адресу суду з заявою, в якій просив провести розгляд справи за його відсутності. Зазначив, що не вчиняв домашнього насильства відносно своєї дружини ОСОБА_2 , у цій частині просив закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Щодо вчиненні домашнього насильства по відношенню до доньки ОСОБА_3 вину визнав в повному обсязі та просив призначити мінімальне стягнення оскільки він не працевлаштований, має професійне захворювання.

Потерпіла ОСОБА_2 звернулася на адресу суду з заявою, в якій просила провести розгляд справи за її відсутності. Зазначила, що чоловік ОСОБА_1 10.07.2025 відносно неї не вчиняв домашнього насильства, в зв`язку з чим просила в цій частині закрити провадження у справі. Водночас у цей день ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство по відношенню до доньки ОСОБА_3 , в цій частині просила притягнути його до адміністративної відповідальності та призначити мінімальне стягнення.

Докази на підтвердження встановлених суддею обставин, оцінка суду.

Відповідно до положень ч ч. 1 та 2 статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно зі статтями 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Пунктом 1 статті 247 КУпАП встановлено, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення.

Склад адміністративного правопорушення це передбачена нормами права сукупність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких те чи інше діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Він складається з: об`єкту, об`єктивної сторони, суб`єкту, суб`єктивної сторони. Відсутність хоча б одного елементу складу правопорушення виключає адміністративну відповідальність.

Вирішуючи питання про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 173-2 КУпАП, суддя зазначає таке.

Проаналізувавши диспозицію статті кодексу про адміністративне правопорушення, в порушенні якої посадова особа органів поліції звинувачує особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, законодавство, що встановлює організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази з точки зору їх належності, допустимості, достатності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши всі обставини справи у їх сукупності, суддя доходить таких висновків.

Відповідно до частини першої статті 2 КУпАП законодавство України про адміністративне правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України, а згідно з положеннями статті 9 Конституції України, статті 19 ЗУ «Про міжнародні договори України» та статті 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» усталена судова практика ЄСПЛ є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права. Провадження в справах здійснюється на основі суворого додержання законності (частина друга статті 7 КУпАП) і його завданнями є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом (стаття 245 КУпАП).

Відповідальність згідно з частиною першою статті 173-2 КУпАП настає за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Домашнє насильство згідно із Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

ОСОБА_1 обвинувачується в тому, що 10.07.2025 вчинив домашнє насильство стосовно своєї дружини, яке полягає в тому, що останній схопив за волосся дружину та погрожував їй фізичною розправою, чим завдав шкоди психологічному здоров`ю.

Доказами в справі є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суддя встановлює наявність чи відсутність правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, які установлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків тощо (частина перша статті 251 КУпАП), а обов`язок щодо їх (доказів) збирання покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених законом (частина друга статті 251, стаття 255 КУпАП).

У відповідності до частини першої статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі

Порядок збору і процесуального закріплення доказів визначений законодавством України про адміністративні правопорушення, а тому протокол про адміністративне правопорушення може бути використаний як доказ у відповідній справі тільки в тому випадку, якщо він складений в порядку та з джерел, передбачених законом.

Отже суд наголошує, що сам по собі протокол не може бути безумовним доказом вчинення адміністративного правопорушення, позаяк у ньому міститься лише опис правопорушення, який має ґрунтуватися на підставі інших джерел (доказів), зібраних уповноваженою особою при розгляді справи. У свою чергу ці інші джерела доказування мають відповідати вимогам закону щодо доказів.

У пункті 15 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом МВС України від 06.11.2015 № 1376, визначено, що до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються інші матеріали про адміністративне правопорушення (пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновок експерта, речові докази, протокол про вилучення речей і документів, рапорти посадових осіб, а також інші документи та матеріали, що містять інформацію про правопорушення).

У розумінні статті 251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення разом із долученими до нього матеріалами про адміністративне правопорушення є джерелом доказів у справі. Невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам закону унеможливлює прийняття у справі законного й обґрунтованого судового рішення.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (стаття 280 КУпАП).

Аналіз означених норм свідчить, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події і складу адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, що має бути підтверджено належними та допустимими доказами.

Але, крім формального опису в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД №398795, матеріали справи не містять інших доказів, на підставі яких суд міг би пересвідчитися, що 10.07.2025 особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, дійсно вчинила домашнє насильство стосовно своєї дружини.

Потерпіла ОСОБА_2 пояснила, що в зазначені в протоколі дату та час чоловік не вчиняв власно щодо неї домашнього насильства, на підтвердження чого свідчить заява означеної особи.

Наголошую, що суд не може перебирати на себе обов`язки сторони обвинувачення та збирати самостійно докази у справі про адміністративне правопорушення, позаяк відповідний обов`язок згідно з приписами статті 251 КУпАП покладено на посадову особу, якою складено протокол про адміністративне правопорушення.

Відповідно до статті 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії, а згідно з частиною другою статті 62 Основного Закону усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Зазначене узгоджується із судовою практикою ЄСПЛ, згідно з якою «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом" (п. 43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно з цією позицією ЄСПЛ: «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність події правопорушення, зазначеного в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД №398795 від 10.07.2025, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП, позаяк належних, достовірних і допустимих доказів працівниками полії не надано.

Зважаючи на викладене, провадження у справі в цій частині підлягає закриттю на підставі пункту 1 статті 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події адміністративного правопорушення.

Вирішуючи питання про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 173-2 КУпАП, суддя зазначає про таке.

Диспозиція статті 173-2 КУпАП визначає домашнє насильство як умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого

Частиною другою статті 173-2 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи.

Отже об`єктом правопорушення, визначеного частиною другою статті 173-2 КУпАП, є суспільні відносини у сфері захисту прав дітей, які стали жертвою домашнього насильства.

На підставі положень Конституції України і Конвенції ООН про права дитини 26 квітня 2001 року в Україні прийнято Закон «Про охорону дитинства», який визначає охорону дитинства стратегічним загальнонаціональним пріоритетом і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист та всебічний розвиток встановлює основні засади державної політики у цій сфері.

Дитина, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала дитина), - особа, яка не досягла 18 років та зазнала домашнього насильства у будь-якій формі або стала свідком (очевидцем) такого насильства (пункт 2 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Згідно з пунктом 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 є склад інкримінованого йому правопорушення згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД №398800 від 10.07.2025.

Дії ОСОБА_1 стосовно малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , суд кваліфікує за частиною другою статті 173-2 КУпАП, оскільки правопорушником вчинене домашнє насильство фізичного характеру стосовно доньки ОСОБА_3 .

Вина ОСОБА_1 повністю підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серія ВАД №398800 від 10.07.2025 та доказами, на підставі яких унесено опис правопорушення в протоколі, зокрема, письмовими поясненнями ОСОБА_2 (матері малолітньої), яка зазначила, що її чоловік ОСОБА_1 вдарив по нозі їхню малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; письмовими поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , згідно з якими він підтвердив факт вчинення домашнього насильства у зазначений в протоколі спосіб.

Мотиви накладення адміністративного стягнення.

Суддя зазначає, що будь-які дії, що вчиняються щодо постраждалої дитини у сфері захисту її прав, базуються на принципах, визначених Конвенцією Ради Європи про захист дітей від сексуальної експлуатації та сексуального насильства, Європейською конвенцією про здійснення прав дітей та національними законодавчими актами.

Кожній дитині гарантується право на свободу, особисту недоторканність та захист гідності. Дисципліна і порядок у сім`ї, навчальних та інших дитячих закладах мають забезпечуватися на принципах, що ґрунтуються на взаємоповазі, справедливості і виключають приниження честі та гідності дитини

Визначаючи вид та міру адміністративного стягнення, суд, виходячи із положень статті 23 КУпАП, зазначає, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до статті 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених Кодексом України про адміністративні правопорушення та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

У цьому випадку, визначаючи вид та міру адміністративного стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан.

Обставин, що обтяжують або пом`якшують відповідальність порушника, судом не встановлено.

Зважаючи на те, що батьки зобов`язані діяти у найвищих інтересах дитини, з метою запобігання нових правопорушень стосовно дитини, потерпілої внаслідок домашнього насильства, суд вважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в межах санкції частини 2 статті 173-2 КУпАП у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Питання про судовий збір вирішено судом у порядку статті 40-1 КУпАП, згідно з якою у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення, судовий збір сплачується особою, на яку таке стягнення накладено.

На підставі викладеного, керуючись ст ст. 40-1, 283, 294 КУпАП, суддя,

п о с т а н о в и в :

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною першою статті173-2 КУпАП закрити на підставі пункту 1 статті 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події адміністративного правопорушення.

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 173-2 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 510 (п`ятсот десять) грн;

Відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому копії постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Згідно із ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч. 1 ст. 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 605 (шістсот п`ять) грн 60 (шістдесят) коп. судового збору.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження. Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Горішньоплавнівський міський суд Полтавської області. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя М.В.Малюк