Справа№ 953/6424/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" липня 2025 р.

Київський районний суд м. Харкова у складі судді Вітюк Р.В.

за участю секретаря судового засідання Соломонової К.О.,

особи, яка притягається до адміністртаивної відповідальності ОСОБА_1

захисника Гафич О.І.

розглянув матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП: НОМЕР_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Опис обставин, установлених під час розгляду справи

До суду надійшов вказаний адміністративний матеріал.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 15.06.2025 серії ЕПР1 № 362113 15.06.2025 о 00:20 год. м. Харків, пров. Кашинський, буд. 9 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ЗАЗ Lanos, н.з. НОМЕР_2 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота; порушення мови; почервоніння кольору обличчя. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest або в КНП ХОР ОКНЛ у лікаря нарколога відмовився.

Згідно з направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, складений інспектором взводу 1 роти 6 батальйону 4 УПП в Харківській області ДПП старшим лейтенантом поліції огляд не проводився.

Відповідно до акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів огляд не проводився, у зв`язку з відмовою.

На долученому до адміністративного матеріалу відео (video_2025-06-16_11-43-51.mp4) зафіксовано факт руху автомобіля ЗАЗ Lanos, н.з. НОМЕР_2 (виїжджає на стадіон) 15.06.2025 з 00:20:49 до 00:20:58 і його зупинка.

Також на долученому до адміністративного матеріалу відеозаписі "export-vq0f.mp4" зафіксовано, як працівник патрульної поліції підходить до автомобіля ЗАЗ Lanos, н.з. НОМЕР_2 . Після відкриття водійських дверей вбачається рух ОСОБА_1 на передньому пасажирському сидінні (проміжок часу 00:22:00 до 00:22:13). Під час спілкування ОСОБА_1 запитує у патрульного поліцейського чи увімкнений відеореєстратор та чи можна його виключити. Після цього ОСОБА_1 виходить з автомобіля, повторно запитує "Чи можна без відеореєстратора?" і зазначає (пряма мова) "розумію, повністю неправий" (проміжок часу 00:23:40 до 00:23:50). Пояснює, що сподобалась дівчина, по дорозі загального користування не їхав. На питання патрульного інспектора, що ОСОБА_1 вирішив провести дівчину додому, відповідає ствердно "так". Потім ОСОБА_1 вказує, що за кермом не перебував, на що поліцейський зазначає, що вказати, що за кермом не перебував не вказує на це, з чим ОСОБА_1 погоджується (дослівно "согласен"). Також впродовж розмови повторно зазначає, що автомобілем не керував, при цьому вказує, що розуміє, що відбувається, пересувався тільки "по району".

Крім того, на відеозаписі "export-0rzne.mp4" (проміжок часу 00:27:50 до 00:28:20) патрульний поліцейський зазначає, що він пропонує ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці або в закладі охорони здоров`я, на що особа зазначає, що повністю все усвідомлює, що неправий, перебував на вул. Челюскінців і потрібно було переміститись до дівчини. На питання патрульного поліцейського: "навіщо було їхати на автомобілі?", ОСОБА_1 відповідає: "а як, вас викликати". Після цього з автомобіля вийшла дівчини, жодного повідомлення працівникам патрульної поліції, що вона керувала транспортним засобом не здійснила. Впродовж розмови зазначає, як про те, що не перебував за кермом, так і про те, що все розуміє і так більше робити не буде. Потім на питання пропозицію поліцейських пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зазначає, що не керував, що кваліфіковано патрульними поліцейськими, як відмову від проходження огляду.

Згідно з рапортом патрульного поліцейського Дениса Терещенко від 15.06.2025 повідомлено, що 15.06.2025 під час патрулювання о 00:20 год. було зупинено транспортний засіб ЗАЗ Lanos, н.з. НОМЕР_2 під керування водія ОСОБА_1 , останній намагався пересісти з місця водія на пасажирське сидіння і в подальшому намагався довести, що він був не за кермом. У ході спілкування було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Дії водія ОСОБА_1 були кваліфіковані як порушення п. 2.5. Правил дорожнього руху (далі ПДР), тобто вчинення правопорушення, що передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Процесуальні дії у справі

Суд призначав справи до розгляду на 09.07.2025.

09.07.2025 до суду надійшло клопотання захисника ОСОБА_1 адвоката Гафича О.І., у якому останній просив провадження в справі відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Клопотання мотивоване таким:

- ОСОБА_1 не був водієм транспортного засобу, відсутня фіксація керування останнім зупиненого транспортного засобу;

- з відеозапису долученого поліцією можна встановити лише рух транспортного засобу ЗАЗ Ланос, н.з. НОМЕР_2 та те, що на момент зупинки ОСОБА_1 перебував на пасажирському сидінні, і не здійснював керування авто, а тому безпідставно зроблені висновки, що ОСОБА_1 був водієм, не доведено належними допустимими доказами вину останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП;

- перебування у транспортному засобі не створює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судове засідання з`явився ОСОБА_1 та його захисник Гафич О.І., судове засідання було відкладено на 24.07.2025, у зв`язку із задоволенням клопотання представника про виклик свідка ОСОБА_2

24.07.2025 до суду від ОСОБА_1 надійшло клопотання про закриття провадження у справі (аналогічне за змістом клопотанню представника), яке мотивовано тим, що особа не керувала транспортним засобом.

У судове засідання 24.07.2025 з`явився ОСОБА_1 та його захисник Гафич О.І.

Також у судове засідання з`явилась ОСОБА_2 (свідок), яка надала такі показання: автомобілем керувала вона; після того, як за ними почала їхати поліція автомобіль зупинився і вона, злякавшись працівників поліції пересіла на заднє сидіння. На питання суду, чого саме злякалась ОСОБА_2 вона не повідомила; на питання, чому (якщо вона керувала автомобілем) вона не повідомила працівникам патрульної поліції, що саме вона керувала транспортним засобом, пояснити не змогла, однак вказала, що дійсно не казала поліцейським, що за кермом перебувала вона.

ОСОБА_1 та його представник у судовому засіданні просили закрити провадження у справі з мотивів, наведених у клопотаннях, зокрема, оскільки ОСОБА_1 не керував транспортним засобом.

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права

Розглядаючи справи про адміністративні правопорушення, суд відповідно до положень ст. 1 КУпАП здійснює охорону прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушення, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до статей 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП установлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто диспозицією частини першої статті 130 КУпАП установлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Щодо факту керування транспортним засобом

Так, суд враховує, що обставини щодо керування транспортним засобом ОСОБА_1 зафіксовано у протоколі про адміністративне правопорушення та рапорті поліцейського. В останньому описано обставини пересідання ОСОБА_1 з водійського на пасажирське сидіння автомобіля.

Суд враховує, що тільки протокол про адміністративне правопорушення та рапорт патрульного поліцейського не можуть бути достатніми доказами підтвердження факту вчинення правопорушення. У цій справі, зокрема, особа заперечує факт керування автомобілем, а тому вказані обставини досліджуються в сукупності з іншими доказами у справі.

На відеозаписі"video_2025-06-16_11-43-51.mp4" зафіксовано факт руху автомобіля ЗАЗ Lanos, н.з. НОМЕР_2 (виїжджає на стадіон) 15.06.2025 з 00:20:49 до 00:20:58 і його зупинка.

З відеозаписів "export-vq0f.mp4", "export-0rzne.mp4" вбачається, що під час відкриття водійських дверей на передніх сидіннях автомобіля відбувається рух ОСОБА_1 (проміжок часу 00:22:00 до 00:22:13). Упродовж усієї розмови ОСОБА_1 періодично вказує, що він не керував автомобілем і в цей же час на вимоги та пояснення патрульних поліцейських про те, що за кермом перебував ОСОБА_1 , наявність ознак алкогольного сп`яніння у нього і необхідність пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 неодноразово зазначає, що все усвідомлю та розуміє, що вчинив неправильно (відеозапис "export-vq0f.mp4"проміжок часу 00:23:40 до 00:23:50, пряма мова: "розумію, повністю неправий", "пересувався по району", відеозапис "export-0rzne.mp4" проміжок часу 00:27:50 до 00:28:20 зазначає, що повністю все усвідомлює, що неправий; потрібно було переміститись до дівчини; на питання патрульного поліцейського: "навіщо було їхати на автомобілі?", ОСОБА_1 відповідає: "а як").

Також суд враховує пояснення свідка, однак оцінює їх критично з огляду на те, що, по-перше, ОСОБА_2 не змогла пояснити суду, чого вона злякалась і пересіла на заднє сидіння (у чому полягала небезпека, чого вона побоювалась тощо); по-друге, ОСОБА_2 не змогла пояснити суду, чому протягом усього часу спілкування з патрульними поліцейськими вона жодного разу не повідомила про те, що вона перебувала за кермом автомобіля; по-третє, ОСОБА_2 не змогла пояснити, чий це автомобіль і на якій підставі вона ним управляла; по-четверте, указана особа, як повідомив ОСОБА_1 є його партнеркою (дівчиною).

Тобто з наданих ОСОБА_2 пояснень не зрозуміло, чому вона не повідомила патрульних поліцейських про те, що водієм є вона. До того ж, сам ОСОБА_1 жодного разу не зазначає працівникам, що за кермом перебувала ОСОБА_2 . Суд виходить з того, що поведінка водія, як особи, яка здійснює керування джерелом підвищеної небезпеки, має бути добросовісною (як певний стандарт поведінки) і така особа має неухильно дотримуватись обов`язків, передбачених ПДР, у тому числі щодо повідомлення працівникам правоохоронного органу обставин щодо керування транспортним засобом. Однак жодних повідомлень про те, що автомобілем керувала ОСОБА_2 , ані остання, ані ОСОБА_1 під час спілкування з поліцейськими не повідомили.

При цьому суд враховує практику Європейського суду з прав людини, а саме рішення у справі "О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 року (O'Halloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02), згідно з яким будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

За таких обставин, суд критично оцінює показання свідка, оскільки з її дій не вбачається добросовісної реалізації своїх прав та обов`язків, як водія під час подій 15.06.2025, зокрема, щодо інформування працівників правоохоронного органу про дійсні обставини керування джерелом підвищеної небезпеки. Причин таких дій (непереборна сила, крайня необхідність) свідком не наведено.

Суд розцінює такі доводи ОСОБА_1 , як спосіб захисту, з метою уникнення відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

При цьому суд також відхиляє посилання представника на те, що на відеозаписі ОСОБА_1 заперечує, що керував автомобілем з огляду на те, що представник вибірково звертає увагу тільки на моменти коли особа заперечує такий факт не враховуючи зміст і суть всієї розмови та її контексту, з якої чітко вбачається, що ОСОБА_1 розуміє, що відбувається і вимоги, які йому ставляться патрульними поліцейськими. З цих підстав відхиляються заперечення ОСОБА_1 , що частину він усвідомлював, а частину ні, оскільки оцінюється теж як спосіб захисту, з метою уникнення відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Так, з наданого суду адміністративного матеріалу та доданих до нього доказів вбачається, що єдиною версією, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів (рух автомобіля, рух ОСОБА_1 на передніх сидіннях автомобіля, спілкування з патрульними поліцейськими щодо розуміння змісту того, що відбувається, визнання своєї провини, прямої відповіді, що йому необхідно було їхати, жодного разу не повідомлення працівникам патрульної поліції, що за кермом перебувала ОСОБА_2 , яка була присутня під час спілкування), установлених у суді, - є те, що за кермом перебував ОСОБА_1 , що повністю узгоджується з іншими доказами, а саме протоколом та рапортом.

Суд вважає безпідставним посилання представника на постанови Верховного Судувід 15.03.2019 у справі № 686/11314/17 та від 20.02.2019 у справі № 404/4467/16-а з огляду на таке.

Відповідно до ч. 6 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Суд зазначає, що висновки Верховного Суду, про які йдеться у ч. 6 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", які враховуються судами нижчих інстанцій, то йдеться саме про висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладені судом касаційної інстанції у своїх рішеннях.

При цьому згідно з усталеною практикою Верховного Суду (постанови від 17.05.2023 у справі № 753/11421/18, від 04.09.2023 у справі № 910/5352/21, від 01.08.2024 у справі № 420/9011/20), правовим висновком Верховного Суду є висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, сформульований внаслідок казуального тлумачення цієї норми при касаційному розгляді конкретної справи, а не мотиви, з яких виходить суд.

У постановах Верховного Суду від 15.03.2019 у справі № 686/11314/17,від 20.02.2019 у справі № 404/4467/16-а, на які посилається представник, відсутній загальний висновок щодо застосування ст. 130 КУпАП чи п. 1.10 ПДР, про який вказує представник.

У справі № 686/11314/17 суд касаційної інстанції, враховуючи конкретні, встановлені судами попередніх інстанцій, обставини справи (оскаржувалась постанова інспектора поліції про притягнення водія до відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП, авто водія стояло без фіксації порушень ПДР) погодився з висновком апеляційного суду про неправомірність вимоги посадової особи відповідача до позивача про пред`явлення документів в т.ч. реєстраційного документу на транспортний засіб. Тобто погодився з мотивами суду апеляційної інстанції щодо задоволення позову.

У п. 38 постанови від20.02.2019 у справі № 404/4467/16-а, на який посилається представник, Верховний Суд зазначив, що само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування. І в наступному пункті постанови (39) Верховний Суд вказує, що акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу не містить відомостей про те, що позивач керував транспортним засобом або експлуатував його.

Суд зазначає, що питання тлумачення поняття "керування транспортним засобом" не є спірним у цій справі, і суд враховує, що таким є технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі.

Водночас, як у справіу справі № 404/4467/16-а, так і у цій справі, суд виходить із конкретних доказів, які можуть підтвердити або спростувати відповідну обставину.У справі № 404/4467/16-а суд дійшов висновку, що акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу не містить відомостей про керування транспортним засобом. Натомість, у справі, що розглядається, на підтвердження обставини керування транспортним засобом надано інші докази відеозаписи, які визнані судом належним, достатніми та допустимими доказами факту керування. А тому відповідні доводи представника та особи відхиляються як необґрунтовані.

При цьому жодних доказів про звернення зі скаргою на дії патрульного поліцейського щодо внесення до протоколу відомостей, які не відповідають дійсності, неправомірності дій під час складання протоколу, ОСОБА_1 та його представник не надали.

Щодо порушення

Як було зазначено, диспозицією частини першої статті 130 КУпАП установлена адміністративна відповідальність, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п. 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці (п. 3 Інструкції).

Отже, поліцейський відповідно до п. 2 розділу І Інструкції вправі пред`явити до водія транспортного засобу вимогу пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану наркотичного сп`яніння за наявності підстав вважати, що водій перебуває в стані наркотичного сп`яніння згідно з ознаками такого стану, передбаченими п. 3, 4 розділу І Інструкції.

Суд вважає, що факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом ЗАЗ Lanos, н.з. НОМЕР_2 15.06.2025 підтверджується такими доказами у їх сукупності:

- відеозаписом "video_2025-06-16_11-43-51.mp4" на якому зафіксовано факт руху автомобіляЗАЗ Lanos, н.з. НОМЕР_2 15.06.2025;

- відеозаписами "export-vq0f.mp4", "export-0rzne.mp4", на яких зафіксована рух ОСОБА_1 на передніх сидіннях автомобіля, розмова останнього з поліцейським, на якій зафіксовано, що ОСОБА_1 усвідомлює зміст подій, що відбувається і неодноразове його висловлювання про визнання порушення і факту керування та із загального змісту відеозапису очевидна його позиція щодо вибіркового (коли патрульні поліцейські зазначають про необхідність складання протоколу) заперечення факту керування, що фактично є способом захисту, з метою уникнення відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення. На вказаних відеозаписах також зафіксовано, що особа не пройшла огляду і на пропозицію пройти огляд на місці або в закладі охорони здоров`я ОСОБА_1 вказував, що не має проходити такий, що з урахуванням усієї сукупності обставин правильно кваліфіковано патрульними, як відмову від проходження огляду;

- поясненнями ОСОБА_1 , наданими у судовому засіданні, в яких він не зміг пояснити, чому не зазначив поліцейським, що транспортним засобом керувала ОСОБА_2 ;

- рапортом патрульного поліцейського, в якому останній доповідає, що автомобілем ЗАЗ Lanos, н.з. НОМЕР_2 15.06.2025 керував ОСОБА_1 і коли патрульний підійшов до автомобіля ОСОБА_1 переміщувався з водійського на пасажирське сидіння;

- протоколом про адміністративне правопорушення від 15.06.2025 серії ЕПР1 № 362113.

Наведені докази, на переконання суду, є належними та допустимими, повністю узгоджуються між собою та відповідають дійсним фактичним обставинам справи встановленим у судовому засіданні. З цих підстав відхиляються заперечення представника та особи про недоведеність факту керування автомобілем та незначних недоліків у формулюванні рапорту (автомобіль зупинили, а він вже стоя), оскільки суд оцінює наявні докази у їх сукупності.

Суд також враховує, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (рішення у справі "О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 року (O'Halloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02) будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно ОСОБА_1 , як водій транспортного засобу, крім передбачених законодавством України прав, має ще й певні обов`язки, установлені ПДР, які мають дотримуватися при експлуатації транспортного засобу за будь-яких обставин, зокрема, передбаченого п. 2.5. ПДР.

Отже, суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що провина ОСОБА_1 повністю доведена та підтверджується матеріалами справи.

Даючи оцінку вказаним доказам як окремо, так і в їх сукупності, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, суд вважає, що в діях водія ОСОБА_1 наявні порушення ПДР, які були зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме п. 2.5. ПДР та наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Заперечення ОСОБА_1 та його представника зводяться до вибірково посилання на фрагменти відеозапису (виривання з контексту) без загального змісту подій з метою уникнення адміністративної відповідальності та власної незгоди зі змістом протоколу без належного правового обґрунтування і не спростовують факту вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому не можуть бути визнані достатніми для закриття провадження у справі.

Перевіркою матеріалів також не встановлено суттєвих порушень під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, які могли б бути підставою для закриття провадження у справі, оскільки дії особи, уповноваженої на складання адміністративного протоколу, відповідають вимогам ст. 266 КУпАП та п. 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженого Постановою КМУ від 17.12.2008 № 1103.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що підтверджується зібраними доказами, які, на переконання суду, є належними та допустимими, повністю узгоджуються між собою та відповідають дійсним фактичним обставинам справи встановленим у судовому засіданні.

Відповідно до положень ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

На підстави викладеного, ураховуючи характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, відсутність обставин, що пом`якшують або обтяжують його відповідальність, характер та ступень суспільної небезпеки вчиненого правопорушення, суд уважає, що ОСОБА_1 слід призначити адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, тобто в межах санкції передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП, що є достатньою мірою відповідальності з метою його виховання, а також запобігання вчиненню ним нових правопорушень.

Окрім того, в порядку ст. 40-1 КУпАП з правопорушника на користь держави підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 605,60 грн.

Керуючись статтями 9, 24, 27, 23, 40-1, 130, 221, 245, 251, 252, 256, 265-1, 268, 276, 277, 283, 284, 285, 289 КУпАП, суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволені клопотання захисника Гафич Олега Івановича про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відмовити.

2. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, та призначити стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) грн 00 коп. (отримувач: ГУК Харківська обл./Харківобл/21081300, код отримувача: 37874947, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0020001, код класифікації доходів бюджету: 21081300, призначення платежу: оплата штрафу за постановою суду по протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 362113 від 15.06.2025 ОСОБА_1 ), з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

3. Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп. (отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA 0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106, у призначенні платежу платником повинно бути вказано: слова "судовий збір", Київський районний суд м. Харкова код ЄДРПОУ суду: 02893746, ПІБ, ідентифікаційний номер платника судового збору та номер справи).

Відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що у разі несплати штрафу у строк, установлений ч. 1 ст. 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем його проживання, роботи або за місцезнаходженням майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення стягується: подвійний розмір штрафу, зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.

Строк пред`явлення постанови до виконання 3 (три) місяці.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Київський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня винесення такої постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Повний текст постанови складено 24.07.2025.

Суддя Роман ВІТЮК