Справа № 578/422/25
Провадження № 3/591/2386/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2025 року м. Суми

Суддя Зарічного районного суду м. Суми Косар А. І. розглянула справу про адміністративне правопорушення стосовно

ОСОБА_1 , дата і місце народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , с. В - Бобрик, Краснопільський район, Сумська область; громадянство: України; місце проживання: АДРЕСА_1 ; не працює

за частиною першою статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення

і установила:

Вища рада правосуддя рішенням від 22 травня 2025 року №1105/0/15-23 передала територіальну підсудність судових справ Краснопільського районного суду Сумської області Зарічному районному суду міста Суми.

Згідно протоколу від 16 травня 2025 року серія ВАД № 716148 ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності за статтею 184 ч1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за ухилення від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо виховання своєї доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме остання самовільно покинула домівку та перебувала в с. Малинівка Чугуївськогоь району Харківської області у свого товариша без дозволу дорослих.

ОСОБА_1 у судове засідання не прибула, про час та місце розгляду справи надіслано смс-повідомлення. Клопотання про відкладення розгляду справи від неї не надійшло.

За таких обставин, враховуючи, що участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності при розгляді даної справи відповідно до вимог статті 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення /далі КУпАП/ не є обов`язковою, суд уважає за можливе розглянути справу у відсутність ОСОБА_1 на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до положень частини 1 статті 184 КУпАП, адміністративна відповідальність батьків або осіб, які їх замінюють, настає виключно за ухилення від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Диспозиція даної норми закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки батьків або осіб, які їх замінюють щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Об`єктом вказаного вище правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів неповнолітніх, які, зокрема, регламентуються законодавством, а суб`єктивна сторона характеризується наявністю вини як у формі умислу, так і у формі необережності.

Таким чином, ухиленням від виконання батьківських обов`язків не повинна вважатися будь-яка дія, а вважатиметься невиконання обов`язків, чітко передбачених законодавством, і лише тих, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дітей.

Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.1998 у справі про тлумачення терміну "законодавство" визначено, що під законодавством слід розуміти (охоплюється) закони України, чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також постанови Верховної Ради України, укази Президента України, декрети і постанови Кабінету Міністрів України, прийняті в межах їх повноважень та відповідно до Конституції України і законів України.

Статтею 150 Сімейного Кодексу України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини: 1. Батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; 2)Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; 3)Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; 4)Батьки зобов`язані поважати дитину; 5)Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї; 6)Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини; 7)Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Вказаний перелік обов`язків є вичерпним.

Відповідно до вимог статті 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата та місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по-батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

З огляду на викладене, виходячи з аналізу вказаного вище законодавства, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не дотримано виконання вимог статті 256 КУпАП та не зазначено суть адміністративного правопорушення, а саме: не було конкретизовано, у який спосіб особа, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення ухилилася від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання своєї неповнолітньої дитини, не наведено конкретних обставин які б вказували на невиконання особою своїх батьківських обов`язків щодо неповнолітньої дитини, не вказано від яких саме передбачених законодавством обов`язків, з посиланням на норму закону, ухилялася особа.

Зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини не можуть бути достатніми підставами для висновку про те, що особа ухиляється чи не виконує покладені на неї обов`язки по вихованню дитини. В протоколі не визначені фактичні підстави, які дозволяють встановити, які дії складають склад адміністративного правопорушення, а суд з власної ініціативи формулювати склад правопорушення не повинен, що відповідає практиці рішень Європейського суду.

Слід також зазначити, що суб`єктивна сторона правопорушення за частиною першою статті 184 КУпАП характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно до статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Відповідно до статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до положень пункту 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладено доходжу висновку про відсутність достатніх допустимих доказів для встановлення винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 184 КУпАП.

За таких обставин, адміністративне провадження слід закрити на підставі пункту 1 статті 247 КУпАП.

Судовий збір не підлягає стягненню з особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у зв`язку з встановленням обставин, визначених пунктом 1 статті 247 КУпАП.

Керуючись статтями 247, 283, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

постановила:

Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною першої статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником до Сумського апеляційного суду через Зарічний районний суд м. Суми протягом десяти днів з дня винесення такої постанови.

Суддя А. І. Косар