Справа № 339/244/25
Провадження № 3/339/114/25
П О С Т А Н О В А

іменем України

31 липня 2025 року м. Болехів

Суддя Болехівського міського суду Івано-Франківської області Кілик М.П., розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли з відділення поліції №1 (м.Долина) Калуського районного відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області,

про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),

в с т а н о в и л а :

водій ОСОБА_1 30 червня 2025 року о 01 год 51 хв у с.Тисів Калуського району Івано-Франківської області на вул.М.Грушевського, керував транспортним засобом «Sabur», б/н, з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 вдруге в судове засідання не з`явився, про місце і час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку.

Зокрема, суд викликав ОСОБА_1 в судові засідання шляхом направлення судових повісток (поштовим відправленням з повідомленням про вручення) на адресу проживання, вказану ним під час складення протоколу про адміністративне правопорушення, правильність вказаних даних ОСОБА_1 засвідчив своїм підписом у протоколі про адмінправопорушення. Однак конверт з повісткою повернуто до суду з відміткою пошти про відсутність адресата за вказаною адресою. Крім цього, суд здійснив повідомлення ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи через оголошення на офіційному вебсайті судової влади України. За номером телефону ОСОБА_1 , що вказаний у протоколі про адміністративне правопорушення, повідомити особу не вдалося, у зв`язку з перебуванням абонента поза зоною досяжності.

Таким чином, суд вжив всіх заходів для забезпечення участі ОСОБА_2 у розгляді справи про адміністративне правопорушення та дачі ним з цього приводу відповідних пояснень, однак ОСОБА_1 своїм правом не скористався, у судове засідання не з`явився.

При цьому суд зазначає, що ОСОБА_3 відомо про те, що на розгляді в Болехівському міському суді Івано-Франківської області перебуває справа про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, про що свідчить відповідний запис у графі протоколу серії ЕПР1 №376676 від 30.06.2025 щодо місця розгляду справи «Болехівський міський суд». Зі змістом протоколу ОСОБА_1 ознайомлений під підпис та копію протоколу отримав.

Суд звертає увагу, що згідно з ст.268 КУпАП неприбуття в судове засідання особи, що притягається до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, не перешкоджає судовому розгляду справи за її відсутності. На суд покладено обов`язок повідомити таку особу про час та місце судового розгляду, що судом було зроблено.

Крім цього, згідно зі ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»).

Суд враховує, що ОСОБА_1 був обізнаний з фактом складення на нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП та направлення цього протоколу на розгляд саме Болехівського міського суду, а тому зобов`язаний з розумним інтервалом часу сам цікавитися провадженням у своїй справі, також він не позбавлений можливості отримати інформацію про рух справи на офіційному вебпорталі судової влади України. Однак всупереч обов`язку добросовісно користуватися належними процесуальними правами, протягом тривалого часу: місяць з моменту складення протоколу за ч.1 ст.130 КУпАП він не вчинив жодних дій для з`ясування стану розгляду складеного стосовно нього протоколу про адміністративне правопорушення, хоча мав об`єктивну можливість та час організувати ефективний захист своїх інтересів в суді. ОСОБА_1 не надав до суду доказів про поважність причин своєї неявки чи клопотань про відкладення розгляду справи. Також від нього не надходило заяв про зміну місця проживання. ОСОБА_1 не заявляв жодних клопотань до суду про витребування доказів, виклик свідків і не висловлював своїх міркувань щодо законності складення на нього протоколу.

За вказаних обставин, враховуючи відсутність клопотання про відкладення розгляду справи, відсутність доказів про поважність причин неявки, та з метою реалізації права на справедливий судовий розгляд упродовж розумного строку, суд вважає можливим проводити розгляд справи у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на підставі наявних у справі матеріалів, що відповідає положенням ст. 268 КУпАП. Права ОСОБА_1 при цьому не порушуються, в тому числі і право на захист, оскільки будучи обізнаним про розгляд справи він не з`явився, тобто уникає судового розгляду, що може свідчити про наміруникнення адміністративної відповідальності шляхом зволікання з розглядом справи.

Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з таких підстав.

Згідно зі ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст.252 КУпАП).

Згідно зі ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до п.1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно з п.1.9 Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з положеннями ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» водій, серед іншого, зобов`язаний:

- виконувати передбачені законом вимоги поліцейського, а водії військових транспортних засобів - поліцейського або посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами;

- не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.

Порядок, процедура та особливості проведення огляду особи на стан сп`яніння, а також дії поліцейського в разі відмови особи від проходження такого огляду передбачені статтею 266 КУпАП, пунктом 6, 7 розділу 1, розділами II та III Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року за № 1452/735 (далі Інструкція), Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103.

Відповідно до змісту п.2, п.3 розділу 1 Інструкції поліцейський вправі пред`явити до водія транспортного засобу вимогу пройти в установленому порядку огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння за наявності підстав вважати, що водій перебуває в стані алкогольного сп`яніння згідно з ознаками такого стану (запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці).

При цьому пунктом 2.5 Правил дорожнього руху передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У разі невиконання вимог п. 2.5 ПДР України передбачена адміністративна відповідальність за ст. 130 КУпАП.

Частиною 1 ст.130 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вина ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, доводиться належними та допустимими доказами у відповідності до ст.251 КУпАП,дослідженими в судовому засіданні, а саме:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 376676 від 30 червня 2025 року за ч.1 ст.130 КУпАП стосовно ОСОБА_1 . Вказаний протокол відповідає вимогам ст.256 КУпАП щодо змісту, протокол підписаний уповноваженою особою та особою, що притягається до адміністративної відповідальності. Особі були роз`яснені права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, повідомлено про можливість надати пояснення. Підстав вважати, що протокол складено з порушенням ст. 256 КУпАП, за наявними матеріалами справи не вбачається;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, у якому зазначено ознаки, на підставі яких виникла необхідність у проведенні огляду: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Зазначений документ містить підпис поліцейського, який його склав, та підпис ОСОБА_1 ;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 30 червня 2025 року, згідно з яким водій ОСОБА_1 відмовився від огляду в закладі охорони здоров`я КНП Долинська БЛ;

- до матеріалів справи також долучено копію декларації про відповідність № 2/23733900 та копію свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №12-01/5432, яке чинне до 09 жовтня 2025 року, відповідно до якого прилад «Газоаналізатор Alcotest 6820», зав. № ARLH-0142, за допомогою якого водію було запропоновано пройти огляд на визначення стану сп`яніння, відповідає вимогам ДСТУ 8950:2019;

відеозаписами, які наявні на наданому з відділення поліції диску, проведеними за допомогою службового нагрудного відеореєстратора працівника поліції, що оформляв матеріали про адміністративне правопорушення. Вказаним записом, зокрема, зафіксовано як водій ОСОБА_1 30.06.2025 о 01 год 51 хв керує транспортним засобом, побачивши авто поліції, звертає з дороги, та за ним вибігають працівники поліції. У подальшому ОСОБА_1 повідомив працівникам поліції, що втікав, бо не знав, що це поліція. Під час спілкування з водієм поліцейський виявив ознаки алкогольного сп`яніння, про що повідомив ОСОБА_1 , у зв`язку з чим запропонував водію пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці за допомогою спеціального технічного засобу. Водій повідомив, що вживав алкоголь, проте від проходження огляду на місці відмовився, а також відмовився від пропозиції проїхати для огляду в медичний заклад. Інспектор роз`яснив водію права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, про подальший розгляд справи у Болехівському міському суді. На ОСОБА_1 було складено протокол за ч.1 ст.130 КУпАП. Інспектор зачитав водієві зміст протоколу, ОСОБА_1 підписав протокол без зауважень та отримав його копію.

Підстав вважати, що протокол складено з порушенням ст. 256 КУпАП, за наявними матеріалами справи не вбачається. Процесуальних порушень в діях працівників поліції чи ознак тиску з боку працівників поліції на водія не встановлено, будь-яких заперечень чи зауважень щодо порушення його прав ОСОБА_1 не висловлював.

Вказаний відеозапис отриманий у встановленому законом порядку; подія, яка зафіксована відеозаписом, відповідає суті правопорушення, викладеній в протоколі про адміністративне правопорушення, і узгоджується з іншими доказами у справі, а тому вважаю, що відеозапис є належним та допустимим доказом.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що працівники поліції, уповноважені на складання протоколу про адміністративне правопорушення, дотрималися процедури проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, що визначена ст. 266 КУпАП, Інструкцією та Порядком, про які вказано вище, а також процедури під час складення протоколу за ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім цього, поліцейський склав на водія ОСОБА_1 постанову серії ЕНА № 5102175 від 30 червня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 126 КУпАП, копію якої долучено до матеріалів справи.

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази є достатньо переконливими, чіткими, такими, що узгоджуються між собою, одержані в порядку, встановленому КУпАП та дозволяють повно і всебічно встановити обставини, які мають істотне значення.

Вказаними доказами підтверджено наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, а саме: відмова особи, яка керує транспортним засобом, - ОСОБА_1 , у якого поліцейський виявив ознаки алкогольного сп`яніння, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки за допомогою спеціального технічного засобу, так і в медичному закладі. Доказів, які б спростовували наведені в протоколі обставини або породжували обґрунтовані сумніви у достовірності цих обставин, суду не надано.

За таких обставин направлені до суду матеріали та їх аргументація, на думку суду, не є сумнівними, узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, водій ОСОБА_1 , реалізуючи своє право керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати обов`язки у правовому полі згідно з встановленими нормами, проте своїх обов`язків не виконав і не дотримався вимог Правил дорожнього руху.

Згідно з ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Призначаючи адміністративне стягнення ОСОБА_1 , суд враховує його особу, характер i ступінь суспільної небезпеки вчиненого адміністративного правопорушення, ступінь його вини у вчиненому правопорушенні, яка доведена повністю, судом не встановлені обставини, які пом`якшують або обтяжують відповідальність особи. Відтак суд вважає, щона ОСОБА_1 необхідно накласти адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Крім того, відповідно до положень ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється Законом України «Про судовий збір». Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 гривень 60 копійок.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 40-1, 251, 252, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суддя

п о с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 605 гривень 60 копійок.

Роз`яснити, що відповідно до ст.307, ст.308 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у встановлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, а також витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП. Апеляційна скарга подається до Івано-Франківського апеляційного суду через Болехівський міський суд Івано-Франківської області.

Суддя: М.П.Кілик