П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 348/1797/25

30 липня 2025 року м. Надвірна

Суддя Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області Бурдун Т.А., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали адміністративної справи, яка надійшла від Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовця, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на якого протягом року не накладали адміністративне стягнення,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 392760 від 15.07.2025, 15.07.2025 о 17 год. 25 хв. в с. Назавизів по вул. Грушевського, 131, Надвірнянського району Івано-Франківської області пішохід ОСОБА_1 перед виходом на проїзну частину дороги, не впевнився у відсутності небезпеки для себе та інших учасників дорожнього руху, не переконався у відсутності транспортного засобу, який наближається, що стало причиною зіткнення з автомобілем Іveco Aptineo, НОМЕР_1 . Внаслідок ДТП транспортний засіб отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками, травмованих немає, чим порушив п.4.14 а,б ПДР.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що він їхав на велосипеді зі сторони АЗС, переконався, що машин не було, почав переїжджати дорогу, відчув удар, втратив свідомість, прийшов до тями в лікарні, отримав травму плеча та голови. Наголосив, що дорогу не перебігав, а переїжджав на велосипеді. Цю ділянку дороги він добре знає. Вважає, що в його діях немає складу правопорушення, він є постраждалим.

Заслухавши ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи й надавши відповідну правову оцінку зібраним доказам, суддя дійшов такого висновку.

Частинами 1, 2 ст. 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно із ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 КУпАП).

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Стаття 280 КУпАП покладає на орган (посадову особу) при розгляді справи про адміністративне правопорушення обов`язок з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними, допустимими, достовірними й достатніми доказами, які отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як у цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного. Згідно із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».

За змістом положень ч. 1 ст. 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів у справі, але й актом обвинувачення особи у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення, про що свідчить і відповідна практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), яка застосовується як джерело права.

Так, за усталеною практикою ЄСПЛ визначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачено, а саме презумпція невинності обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин (рішення ЄСПЛ у справі «Аллене де Рібемон проти Франції»). Також ЄСПЛ визнав кримінально-правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачена санкція у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом (рішення ЄСПЛ у справі «Маліга проти Франції»).

Статтею 124 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно до п. 4.14 «а» Правил дорожнього руху України пішоходам забороняється виходити на проїзну частину, не впевнившись у відсутності небезпеки для себе та інших учасників руху.

Відповідно до п. 4.14«б» Правил дорожнього руху України пішоходам забороняється раптово виходити, вибігати на проїзну частину, в тому числі на пішохідний перехід.

Статтею 17 ЗУ «Про дорожній рух» визначено, що пішохід це особа, яка бере участь у дорожньому русі поза транспортними засобами і не виконує на дорозі будь-яку роботу (до пішоходів належать також особи, які рухаються в кріслах колісних із швидкістю пішохода, ведуть велосипед, мопед чи мотоцикл, везуть санки, візок, дитячу коляску або крісло колісне).

На підтвердження вини ОСОБА_1 до протоколу про адміністративне правопорушення додано: схему місця ДТП від 15.07.2025, реєстрацію повідомлення про ДТП, яке відбулося 15.07.2025 в с. Назавизів; письмові пояснення ОСОБА_2 від 15.07.2025, та фото таблицю з місця ДТП, на якому зафіксовано зображення транспортного засобу Іveco Aptineo, НОМЕР_1 , від надання письмових пояснень ОСОБА_1 відмовився відповідно до ст. 63 Конституції України (а.с.2-6).

У фабулі протоколу зазначено, що ОСОБА_1 вийшов на проїзну частину дороги, не впевнився у відсутності небезпеки для себе та інших учасників дорожнього руху, однак, в судовому засіданні останній пояснив, що він саме переїжджав дорогу на велосипеді, попередньо впевнившись, що на даній ділянці дороги відсутні автомобілі, відчув удар, втратив свідомість прийшов до тями в лікарні, отримав травму плеча та голови.

Отже, із протоколу та долучених матеріалів вбачається, що між велосипедистом ОСОБА_1 та водієм ОСОБА_2 відбулася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої автомобіль отримав механічні пошкодження у вигляді пошкодження лаково-фарбового покриття правої частини кузова.

Однак, у схемі не зазначено жодних відомостей про наявність чи відсутність механічних пошкоджень на велосипеді.

Тобто, посадовими особами Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області не вжито заходів для дослідження та встановлення всіх обставин події, в матеріалах справи містяться суперечливі дані щодо руху ОСОБА_1 як пішохода чи велосипедиста, що впливає на кваліфікацію вчиненого правопорушення.

Крім того, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження голови та лівого плеча, з приводу яких звертався до лікарні, однак, матеріали справи не містять документів на підтвердження вказаних обставин.

Отже, зазначені матеріали не містять безумовних та беззаперечних доказів на підтвердження порушення ОСОБА_1 п.4.14 а,б ПДР та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП

Інших доказів, на підтвердження даних, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення на підтвердження вини ОСОБА_1 в порушенні Правил дорожнього руху суду не надано.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину, доки її вину не буде доведено в законному порядку та обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Обов`язок суду щодо забезпечення презумпції невинуватості і права на справедливий судовий розгляд, які передбачені ст.62 Конституції України, поєднуються з такими ж положеннями ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

Положення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

В той же час, у справі «Barbera, MesseguandJabardov.Spain» від 06.12.1998 (п.146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви стосовно події порушення та винності особи, яка притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи (постанова Верховного Суду від 08 липня 2020 року у справі № 463/1352/16-а).

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши докази у справі на допустимість, проаналізувавши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що провина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, не підтверджена належними доказами безсумнівно, відтак провадження в справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до ст. 40-1 КУпАП.

Оскільки провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП слід закрити, а судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення сплачується особою, на яку накладено адміністративне стягнення, то судовий збір необхідно віднести на рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 7, 124, 245, 247, 251, 252, 279, 280, 283, 284 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Т.А.Бурдун