ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/361/25 Справа № 707/1052/25 Категорія: ст.130 КУпАПГоловуючий у І інстанції Баронін Д. Б. Доповідач в апеляційній інстанції Поєдинок І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2025 року Суддя Черкаського апеляційного суду Поєдинок І.А., за участю правопорушника ОСОБА_1 та його захисника Поліщука А.Ю., розглянувши апеляційну скаргу захисника в інтересах ОСОБА_1 на постанову Черкаського районного суду Черкаської області від 27.05.2025 року, якою -

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та притягнуто його до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень та одного року позбавлення права керування транспортними засобами. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

в с т а н о в и в :

Відповідно до постанови суду першої інстанції, 23.03.2025 о 10 годині 46 хвилин в с. Леськи, шосе автодорого 96 км, а/д Р10 Черкаси-Чигирин 96 км, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки ВАЗ 2108, номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, продувши прилад алкотестера «Драгер» на місці зупинки з результатом 0,51 % проміле. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі відмовився, що зафіксовано на технічні засоби відеозапису (боді-камери), чим порушив п. 2.9 а) Правил дорожнього руху України, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою судді Черкаського районного суду Черкаської області від 27.05.2025 року, ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та притягнуто його до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень та одного року позбавлення права керування транспортними засобами. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, захисник в інтересах правопорушника ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить:

Скасувати постанову Черкаського районного суду Черкаської області від 27.05.2024 року, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, а провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Вважає, що постанова є незаконною та необґрунтованою, а тому підлягає до скасування.

Вказує, що судом першої інстанції не вірно досліджені наявні в матеріали справи докази, і суд взяв до уваги докази, які є неналежними та недопустимими тая як вони отримані в непередбачений Законами України спосіб та порядок та доказами взагалі не являються.

Крім того пояснення, особи що притягується до відповідальності та захисника, яке заявлялись під час розгляду справи, були розглянуті судом вкрай формально, вивчивши їхню суть зміст, як наслідок суд прийшов до помилкових висновків.

Працівниками поліції не було роз`яснено йому суті правопорушення передбаченого ст.130 КУпАП, та ст.266 КУпАП та «Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» яким передбачено порядок направлення та проходження огляду на стан сп`яніння.

У матеріалах справи відсутній повний фрагмент відеозапису події з моменту зупинки транспортного засобу.

З відеозапису не можна зробити висновок хто з працівників поліції проводить процесуальну дію, так як один працівник говорить, інший доповнює третій роз`яснює права, потім один пише постанову інший протокол про притягнення до відповідальності третій освідує, при цьому всі коментують та доповнюють один одного.

Крім того в матеріалах відсутні документи, що підтверджують факт повірки та сертифікацію приладу «Драгер» а саме сертифікату відповідності та свідоцтва про повірку.

Вивчивши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши мотиви і доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обгрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно положення ст. 33 КУпАП, суд при накладенні адміністративного стягнення враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Вважаю, що зазначена постанова судді суду першої інстанції є законною та обґрунтованою.

Суддя районного суду вірно встановив фактичні обставини справи, а саме, що 23.03.2025 о 10 годині 46 хвилин в с. Леськи, шосе автодорого 96 км, а/д Р10 Черкаси-Чигирин 96 км, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки ВАЗ 2108, номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, продувши прилад алкотестера «Драгер» на місці зупинки з результатом 0,51 % проміле. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі відмовився, що зафіксовано на технічні засоби відеозапису (боді-камери), чим порушив п. 2.9 а) Правил дорожнього руху України, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується наступними доказами:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 279321 від 23.03.2024 року, де зазначено, що 23.03.2025 о 10 годині 46 хвилин в с. Леськи, шосе автодорого 96 км, а/д Р10 Черкаси-Чигирин 96 км, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки ВАЗ 2108, номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, продувши прилад алкотестера «Драгер» на місці зупинки з результатом 0,51 % проміле. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі відмовився, що зафіксовано на технічні засоби відеозапису (боді-камери), чим порушив п. 2.9 а) Правил дорожнього руху України, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.(а.с.1);

- даними роздруківки алкотесту «Драгер» від 28.11.2024 року, щодо гр. ОСОБА_1 , результат 0,51% проміле.(а.с.2);

- даними акту огляду відносно гр. ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, де зазначено, що останній мав ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнин рота.(а.с.3);

- даними направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння до «ЧОНД» від 23.03.2025 року, щодо гр. ОСОБА_1 , який мав ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота.(а.с.4);

- даними відеозапису, на якому зафіксовано обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 від 28.11.2024 року.(а.с.7);

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність настає у випадку керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.9 а Правил дорожнього руху, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Так, порядок проходження огляду водіїв на стан сп`яніння регламентується ст. 266 КУпАП та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС Україні № 1452/735 від 09 листопада 2015 року.

Невизнання ОСОБА_1 своєї вини розцінюю як бажання уникнути відповідальності за вчинення даного правопорушення, оскільки зазначені обставини викладені в апеляційній скарзі не спростовують факт керування ОСОБА_1 автомобілем в стані алкогольного сп`яніння та не звільняють його від відповідальності за скоєне.

Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції виніс незаконну постанову щодо ОСОБА_1 у зв`язку з невідповідністю висновків судді фактичним обставинам справи, а також через порушення норм матеріального і процесуального права, є необґрунтованим та спростовуються даними відеозапису.

Так, суд першої інстанції обґрунтовано притягнув ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, зокрема його вина підтверджується зібраними доказами, які містяться в матеріалах справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 279321 від 23.03.2024 року, даними роздруківки алкотесту «Драгер» від 28.11.2024 року, щодо гр. ОСОБА_1 , результат 0,51% проміле, даними акту огляду відносно гр. ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, даними направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння до «ЧОНД» від 23.03.2025 року, щодо гр. ОСОБА_1 , даними відеозапису, на якому зафіксовано обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 від 28.11.2024 року.

Відповідно до приписів ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Відповідно до Порядку огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Згідно з положеннями Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 ознаками алкогольного сп`яніння є:

- запах алкоголю з порожнини рота;

- порушення координації рухів;

- порушення мови;

- виражене тремтіння пальців рук;

- різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;

- поведінка, що не відповідає обстановці.

Відповідно до ч.1 ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З відеозапису наявного в матеріалах справи вбачається, що 23.03.2025 року, працівники поліції спілкуються з ОСОБА_1 , який повідомив, що керував транспортним засобом марки ВАЗ 2108, номерний знак НОМЕР_1 . Під час спілкування з водієм, у останнього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота та йому було запропоновано пройти огляд на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер», результат 0,51% проміле. Водієві було запропоновано пройти огляд у медичному закладі, проте ОСОБА_1 відмовився. На водія було складено адміністративні матеріали за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції вважає, що відеозаписи є повними та вичерпно інформативними, носять безсторонній характер, позбавлені упередження та суб`єктивного ставлення і надають можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку поліцейських та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Відеозапис є належним та допустимим доказом, оскільки згідно з приписами п.1 ст.40 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року №580-УІІІ поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою, зокрема, попередження, виявлення або фіксування правопорушення.

Додані до протоколу про адміністративне правопорушення відеозаписи відповідають вимогам ст.251 КУпАП, оскільки є показаннями технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Доводи апелянта про те, що відеозапис не є безперервним, а тому викликає сумніви в його достовірності, є необґрунтованим, оскільки з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 на запитання працівника поліції вказує, що він керував транспортним засобом марки ВАЗ 2108, номерний знак НОМЕР_1 . Подальший відеозапис є безперервним та на ньому зафіксовано момент пропозиції ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, та сама процедура продуття приладу «Драгер», результат 0,51% проміле.

Крім того, з відеозапису видно, що ОСОБА_1 знаходиться поза межами населеного пункту та визнає факт керування транспортним засобом під час спілкування з працівником поліції. Тобто, в даному випадку відсутність відеозапису з моментом зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 та з моментом початку спілкування працівника поліції з ОСОБА_1 не призвела до порушення прав ОСОБА_1 або до недостовірності чи недостатності наявних у справі доказів.

Доводи апелянта про відсутність підстав для зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , є також необґрунтованими, оскільки в разі, якщо працівник поліції зупинив транспортний засіб, після чого було проведено огляд на стан сп`яніння з позитивним результатом, то така зупинка не може вважатися безпідставною. В такому випадку зупинка транспортного засобу відповідає вимогам п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», оскільки водій допустив вкрай серйозне порушення Правил дорожнього руху і поліцейський зміг це виявити та припинити правопорушення.

Доводи апелянта, про те, що з відеозапису не можна зробити висновок хто з працівників поліції проводить процесуальну дію, так як один працівник говорить, інший доповнює, третій роз`яснює права, є також необґрунтованими, оскільки з відеозапису вбачається, що працівник поліції, який спілкується з водієм ОСОБА_1 на початку відеофіксації, проводить освідування на місці зупинки, далі, цей же поліцейський складає адміністративні матеріали і в подальшому знайомить водія з матеріалами протоколу.

При цьому, ОСОБА_1 будь-яких зауважень щодо порушень поліцейськими законодавства при складанні протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП та про невідповідність протоколу не заявляв, в протоклі про адміністративне правопорушення наявний підпис ОСОБА_1 про роз`ясненя йому його прав, тому доводи апелянта з цього приводу є необгрунтованими.

Інші доводи апелянта щодо невизнання вини у вчиненні адміністративного правопорушення спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами у справі, та спрямовані на уникнення відповідальності.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає, що відео наявне в матеріалах справи є допустимим та належним доказом.

За таких обставин, встановлюючи наявність адміністративного правопорушення в діях особи, щодо якої складено протокол, та даючи оцінку фактичним даним, наявним в матеріалах справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, повністю доводиться поза розумним сумнівом дослідженими в судовому засіданні доказами, які на переконання суду є належними та допустимими, повністю взаємоузгоджуються між собою та відповідають дійсним фактичним обставинам справи встановленим у судовому засіданні.

Суд апеляційної інстанції вважає, що матеріали справи містять достатню кількість доказів, які дають підстави суду дійти вказаного вище висновку.

При накладенні стягнення на ОСОБА_1 суд першої інстанції у відповідності до статей 33-35 КУпАП, вірно врахував всі обставини справи, врахував порушення ПДР України останнім, ступінь його вини, майновий стан, та призначив ОСОБА_1 стягнення у вигляді штрафу в сумі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

За таких обставинах підстав для зміни чи скасування постанови судді від 27.05.2025 року, немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП

п о с т а н о в и в :

Постанову судді Черкаського районного суду Черкаської області від 27.05.2025 року, якою ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя І.А. Поєдинок