Справа № 740/2268/25 Головуючий у 1 інстанції Роздайбіда О. В.
Провадження № 33/4823/647/25
Категорія - - ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2025 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд під головуванням судді Заболотного В.М., з участю захисника - Соболєва М.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Соболєва М.М. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 02 липня 2025 року,

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.124, ч.1 ст.130, ст.36 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави 605,60 грн. судового збору.

Місцевим судом встановлено, що 23 квітня 2025 року о 14 год 30 хв, у місті Ніжин, вул. Воздвиженська, 18, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Форд, д.н.з. НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, та скоїв наїзд на бордюр, внаслідок чого автомобіль та бордюр отримали пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив п. 12.1 ПДР України.

Крім того, 23.04.2025 о 14 год 30 хв, у м. Ніжин, вул. Воздвиженська, 18, ОСОБА_1 керував автомобілем Форд, д.н.з. НОМЕР_1 , будучи причетним до ДТП, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння очей, від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці пригоди та в медичному закладі відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Не погодившись із рішенням суду, захисник Соболєв М.М. подав в інтересах ОСОБА_1 апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову місцевого суду, а провадження у справі закрити, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП. Посилається на те, що в матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 керував автомобілем, а також те, що він порушив Правила дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортного засобу, дорожніх споруд чи іншого майна. Вказує, що поліцейським не встановлювались ознаки алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , які вказані у протоколі. При цьому ОСОБА_1 не було роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст.268 КУпАП, що є грубим порушенням чинного законодавства. Також, указаний у протоколі час скоєння правопорушення, не відповідає дійсності та фактичним обставинам справи, формально визначений поліцейським та підлягає критичній оцінці.

У судове засідання апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився, про час і місце розгляду справи був поінформований належним чином, що підтвердив його захисник, просив розглянути справу без його участі.

Відповідно до вимог ч.6 ст.294 КУпАП участь особи, яка подала скаргу, чи інших осіб, які беруть участь у провадженні справи про адміністративне правопорушення, в розгляді справи судом апеляційної інстанції, не є обов`язковою. Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, аналіз якої свідчить про те, що відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, під час розгляду справи судом апеляційної інстанції не може автоматично вважатися порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Заслухавши пояснення захисника Соболєва М.М., який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; перевіривши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Основним завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення, відповідно до ст.245 КУпАП є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із Законом.

Згідно зі ст.280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як слідує з матеріалів справи, відносно ОСОБА_1 складені протоколи про адміністративні правопорушення серії ЕПР 1 №309680 за ст.124 КУпАП та серії ЕПР 1 №309632 за ч.1 ст.130 КУпАП, згідно яких він, 23 квітня 2025 року, о 14 год. 30 хв., у м. Ніжин, вул. Воздвиженська, 18, керуючи автомобілем Форд, д.н.з НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, та скоїв наїзд на бордюр в результаті чого автомобіль та бордюр отримали пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив п. 12.1 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст.124 КУпАП.

Крім того, 23 квітня 2025 року, о 14 год 30 хв, у м. Ніжин, вул. Воздвиженська, 18, ОСОБА_1 керував автомобілем Форд, д.н.з. НОМЕР_1 , будучи причетним до ДТП, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння очей. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці пригоди та в медичному закладі водій відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.2,13).

Отже, протоколи про адміністративні правопорушення є документами, що офіційно засвідчують факт учинення неправомірних дій, і є одними із джерел доказів, у силу положень ст.251 КУпАП.

Протоколи про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1 складені уповноваженою особою з дотриманням вимог ст.ст. 254-256 КУпАП та містять усі необхідні для розгляду справи відомості, якихось істотних недоліків при їх складанні, які б тягли за собою визнання цих протоколів недопустимими доказами не вбачається. Достовірність відомостей, зазначених у протоколах, сумнівів не викликають, оскільки ці відомості узгоджуються з іншими доказами, доданими до протоколів.

Твердження апелянта про те, що вказаний в протоколах про адміністративні правопорушення час вчинення правопорушень не відповідає фактичним обставинам справи, є слушним, однак дана підстава не є безумовною підставою для скасування судового рішення, враховуючи наявні у справі докази.

Неправильно зазначений час вчинення адміністративного правопорушення у протоколах про адміністративні правопорушення є механічною помилкою, яка була допущена відповідною службовою особою при складанні протоколів про адміністративні правопорушення.

Також, вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, підтверджується схемою місця дорожньо-транспортної пригоди, де зазначено напрямок руху транспортного засобу, місце його зіткнення з бордюром та розташування після зупинки (а.с.14);

Як слідує з переглянутого апеляційним судом відеозапису з нагрудної камери поліцейського, по прибуттю на місце пригоди працівників поліції, ОСОБА_1 не заперечував, що він був за кермом належного йому автомобіля. Крім того, на відеозаписі зафіксовано, що жінка, яка була свідком подій, вказала на Шмаровоза, як на водія автомобіля, який здійснив ДТП. Під час оформлення матеріалів ОСОБА_1 незгоди з оформленням протоколу за фактом ДТП не висловлював.

Адміністративна відповідальність за ст.124 КУпАП настає у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Обов`язковим елементом об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, є наслідки, зокрема пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, що знаходиться у причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою.

Відповідно до ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху мають право на безпечні умови дорожнього руху та зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

За змістом п.12.1 Правил дорожнього руху під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Проте, вказаних правил ОСОБА_1 не дотримався, оскільки він, керуючи автомобілем Форд, не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, та скоїв наїзд на бордюр в результаті чого транспортний засіб та бордюр отримали пошкодження з матеріальними збитками.

Отже, всебічно та об`єктивно дослідивши всі обставини справи в розрізі із наявними у ній доказами в їх сукупності, апеляційний суд повністю погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що виникнення дорожньо-транспортної пригоди є в прямому безпосередньому причинному зв`язку з порушенням водієм ОСОБА_1 п. 12.1 Правил дорожнього руху, що, в свою чергу, спричинило пошкодження транспортного засобу.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ за №1306 від 10 жовтня 2001 року, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п.6 розділу І та п.6 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 №1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, а також лікарем закладу охорони здоров`я.

Посилання апелянта на відсутність доказів керування ним транспортним засобом, не заслуговують на увагу, з огляду на таке.

З переглянутого апеляційним судом відеозапису з нагрудної камери поліцейського вбачається, що на місце ДТП прибули працівники патрульної поліції. Особа, на яку вказали, як на водія даного транспортного засобу, був ОСОБА_1 , який був з явними ознаками алкогольного сп`яніння, які йому було повідомлено, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння очей. Заперечень чи вказівки на іншу особу, як на водія, у ОСОБА_1 не було. На місці події дружина ОСОБА_1 теж не вказувала, що керував автомобілем не він, а інша особа. При цьому погоджувалась, що її чоловік причетний до даних подій. На неодноразову пропозицію працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер» або в лікарні, водій відмови від проходження огляду не висловлював, проте огляд так і не пройшов, що було правильно розцінено поліцейськими як відмова ОСОБА_1 від проходження огляду. Після цього, поліцейський повідомив, що відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення.

Відмова ОСОБА_1 від виконання вимоги поліцейських пройти медичний огляд була очевидною. Він затягував час, прямо не відповідав на запитання, отже свого обов`язку пройти огляд на стан сп`яніння як водій не виконав.

Доводи апелянта про недоведеність керування ним транспортним засобом спростовуються дослідженими доказами у їх сукупності, так як поведінка ОСОБА_1 на місці та його висловлювання вказувало на те, що він керував автомобілем, а відсутність відображення факту керування до ДТП не може бути єдиною підставою для закриття провадження у справі.

Відтак, апеляційний суд не має сумнівів, що саме ОСОБА_1 був водієм транспортного засобу, «Форд» д.н.з НОМЕР_1 , а тому відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху мав обов`язок пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, від виконання якого він відмовився.

Апеляційним судом не встановлено порушень порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, визначеного «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції». Також, відсутні обставини, які б доводили упередженість або будь-яку зацікавленість працівників поліції у результатах розгляду справи або притягненні особи до адміністративної відповідальності.

До того ж, будь-яких зауважень чи заперечень щодо порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння та оформлення протоколу щодо нього, ОСОБА_1 не зазначав, із заявами про неправильність дій чи порушення його прав під час огляду на стан сп`яніння та складання протоколу до компетентних органів не звертався і матеріали справи таких не містять.

Посилання апелянта на те, що працівники поліції не роз`яснили водію прав та обов`язків, передбачених ст.268 КУпАП, ст.63 Конституції України, не заслуговують на увагу, оскільки у протоколі про адміністративне правопорушення міститься відмітка про те, що ОСОБА_1 були роз`яснені його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, Крім того, ОСОБА_1 у повній мірі використав своє право на захист, при розгляді справи місцевим судом скористався послугами захисника - адвоката Соболєва М.М., який протягом усього часу судового розгляду здійснював його юридичний захист.

Інші доводи апелянта мають формальний характер та спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинені ним адміністративні правопорушення, а будь яких інших доказів щодо відсутності вини останнього у вчиненні інкримінованих йому адміністративних правопорушень, матеріалами справи не знайшли свого підтвердження.

Відтак, доводи апелянта про відсутність події та складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП, є необґрунтованими і не заслуговують на увагу.

Отже, місцевий суд у повному обсязі з`ясував обставини справи, дослідив всі докази, що маються в справі, надав їм належну оцінку, та дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП, так як він, керуючи транспортним засобом, порушив п.12.1. Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортного засобу; а також керуючи транспортним засобом, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху, з чим погоджується й суд апеляційної інстанції.

Стягнення ОСОБА_1 призначено у відповідності з вимогами ст.33 КУпАП, з урахуванням вимог ст.36 КУпАП, у розмірі, визначеному санкцією ч.1 ст.130 КУпАП, яка є найбільш суворою.

За таких обставин, постанова суду першої інстанції відповідає вимогам закону, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для її зміни чи скасування.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Соболєва М.М. в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 02 липня 2025 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

СуддяВ. М. Заболотний