Справа № 473/2146/25
Провадження № 3/473/784/2025
П О С Т А Н О В А

іменем України

"25" липня 2025 р. місто Вознесенськ

Суддя Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області Дробинський О.Е.,

з участю секретаря судового засідання Данилевич Т.О.,

захисника адвоката Боднарука В.В.,

особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянув справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, мешкає за адресою: АДРЕСА_1

за ч.2 ст.130 КУпАП

В С Т А Н О В И В :

До Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області надійшла справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.130 КУпАП. Відповідно до тексту протоколу від 20 квітня 2025 року серії ААД номер №840342, 20 квітня 2025 року о 03:17 годині в місті Вознесенську Миколаївської області по вулиці Кутвицького, в районі житлового будинку №17, водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом легковим автомобілем моделі «Volkswagtn Jetta» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестера «Драгер», а також в медичному закладі відмовилася, що зафіксовано за допомогою нагрудного персонального відеореєстратора поліцейського моделі «Motorola» за номером №861310. чим порушила вимоги п.2.5 ПДР України.

В судовому засіданні сторона захисту доводила, що працівниками поліції, після зупинки транспортного засобу та відмови громадянки ОСОБА_1 , як водія автомобіля від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестера моделі «Драгер», в порушення вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735, вона, як водій автомобіля не була направлена до закладу охорони здоров`я для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння за її вимогою. Крім того, в зв`язку з тим, що водій ОСОБА_1 погоджувалася прибути до закладу охорони здоров`я для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, то працівниками поліції направлення для проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі їй не було вручено та вона не бла доставлена працівниками поліції до медичного закладу для проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, незважаючи на її згоду пройти в закладі охорони здоров`я медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

На підставі ст. 252 зазначеного Кодексу суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Суд вважає, що вина водія ОСОБА_1 в скоєнні нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП не може грунтуватися на досліджених в судовому засіданні доказах.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган /посадова особа/ при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Суддя районного суду при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення відповідно до ст.278 КУпАП серед інших питань має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи.

Відповідно до ч.1 ст.256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення як документ, що засвідчує факт неправомірних дій та є одним з основних джерел доказів, складається за встановленою формою і має містити дані, необхідні для вирішення адміністративної справи, зокрема, про місце, час вчинення та суть правопорушення, спричинену матеріальну шкоду, а також про свідків і потерпілих. Тому предмет судового розгляду обмежений обставинами, які вказані в протоколі про адміністративне правопорушення та які визначають його суть.

Згідно положень ст.245 КУпАП, завданнями провадження у справі про адміністративне правопорушення є повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог п.6 розділу IX «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Але, матеріали справи про адміністративне правопорушення, не містять достатніх доказів того, що протокол працівником поліції було складено відповідно до вимог вищезазначеної Інструкції.

Відповідно до положень ч.3 ст.266 КУпАП, у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного чи іншого сп`яніння, або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами, огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Аналогічні вимоги стосовно процедури огляду водія на місці зупинки транспортного засобу передбачені п.6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 року №1103, та п.7 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735.

Відповідно до даних відеофіксації щодо відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, при керуванні транспортним засобом, які зафіксовані на DVD R дискі моделі «Vebatim», які досліджені в судовому засіданні встановено, що на даному носії електронної відео та аудіо інформації міститься 17 відеофайлів формату МР4:

-№1 об`ємом 268510 кБ з 03:18 години до 03:28 години;

-№2 об`ємом 268163 кБ з 03:28 години до 03:38 години;

-№3 об`ємом 268197 кБ з 03:38 години до 03:48 години;

-№4 об`ємом 268163 кБ з 04:38 години до 04:48 години;

-№5 об`ємом 268132 кБ з 04:48 години до 04:58 години;

-№6 об`ємом 268068 кБ з 04:58 години до 05:08 години;

-№7 об`ємом 268106 кБ з 05:08 години до 05:18 години;

-№8 об`ємом 268085 кБ з 05:18 години до 05:28 години;

-№9 об`ємом 267891 кБ з 05:48 години до 05:58 години;

-№10 об`ємом 268018 кБ з 05:58 години до 06:08 години;

-№11 об`ємом 268071 кБ з 06:08 години до 06:18 години;

-№12 об`ємом 268056 кБ з 06:18 години до 06:28 години;

-№13 об`ємом 268110 кБ з 06:28 години до 06:38 години;

-№14 об`ємом 177846 кБ з 06:38 години до 06:44 години;

-№15 об`ємом 268196 кБ з 06:44 години до 06:54 години;

-№16 об`ємом 101168 кБ з 06:54 години до 06:00 години;

-№17 об`ємом 9317 кБ з 03:17 години до 03:18 години;

Відеоінформація на даному відеодиску, долученому до матеріалів справи про адміністративне правопорушення немістить даних, відповідно до яких 20 квітня 2025 року працівником поліції було оформлено направлення водія ОСОБА_1 до медичного закладу, з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. На цих підставах, суддя, приходить до висновку, що відеофіксація адміністративного правопорушення, яке інкриміновано водію ОСОБА_1 не була безперервною. На даному відеодиску відсутня відеоінформація з інтервалами часових меж з 03:48 години до 04:38 години, а також з 05:28 години до 05:48 години.

За наведених обставин, дослідивши усі обставини справи в їх сукупності, та оцінюючи зібрані у справі докази, суд вважає, що в діях водія ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, а саме: відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, при керуванні транспортним засобом, тобто порушення вимог п.2.5 ПДР України, а викладені в протоколі від 20 квітня 2025 року про адміністративне правопорушення серії ААД номер 840342 поліцейського офіцера громади СВГ ВП Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області висновки - не відповідають фактичним обставинам справи.

Слід зазначити, що ЄСПЛ неодноразово звертав увагу на недосконалість чинного законодавства України і необхідність дотримуватися принципу правової визначеності (п. 53 рішення від 06.11.2008 у справі «Єлоєв проти України» (Yeloyev v. Ukraine), заява № 17283/02); п. 19 рішення від 18.12.2008 у справі «Новік проти України» (Novik v. Ukraine), заява № 48068/06), а Конституційний Суд України у п. 3.4 і 3.6 свого рішення від 11.10.2011 (справа № 10-рп/2011), аналізуючи положення міжнародних актів, наголосив, що «не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення», а відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним». У цьому рішенні КСУ поширив певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Виходячи із системного аналізу вказаного законодавства України, усталеної правової позиції ЄСПЛ, який за певних умов поширює стандарти Конвенції для кримінального провадження на справи про адміністративні правопорушення (рішення від 30.01.2015 у справі «Швидка проти України» (Shvydka v. Ukraine), заява № 17888/12; рішення від 09.06.2011 у справі «Лучанінова проти України» (Luchaninova v. Ukraine), заява № 16347/02); рішення від 15.05.2008 у справі «Надточій проти України» (Nadtochiy v. Ukraine), заява № 7460/03), враховуючи принцип правової визначеності, який є невід`ємною, органічною складовою принципу верховенства права (ст. 3 Основного Закону) та який знайшов своє закріплення у судовій практиці КСУ, ВСУ, ВС і прецедентних рішеннях ЄСПЛ, суд як уже зазначалося дійшов до переконання, що дана справа, належить до справ із обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення. Відтак, на цю категорію справ поширюється гарантії ст. 6 Конвенції, що у свою чергу надає можливість застосувати аналогію закону, тобто застосувати у межах своєї компетенції до КУпАП іншої норми закону, зокрема положень КПК України, які регламентують подібні відносини, заповнивши тим самим прогалину у законодавстві України про адміністративні правопорушення, що є невід`ємним правом осіб, які притягаються до адміністративної відповідальності та їх захисників (правом на справедливий суд, гарантованого ст. 6 Конвенції), а для суддів усіх інстанцій важливим елементом законного і справедливого правосуддя, оскільки мова не йде про норми, які встановлюють виключення або спеціальне правове регулювання.

З урахуванням викладеного, особа, яка обвинувачується у вчиненні адміністративного правопорушення (за аналогією з КПК України), має право на власний розсуд формувати лінію свого захисту. Показання правопорушника (обвинуваченого) є не лише джерелом доказів, а й засобом захисту ним своїх інтересів, вони мають бути ретельно перевірені й оцінені судом. Жоден доказ не має наперед встановленої сили для суду.

Водночас регламентований ст.62 Конституції України принцип презумпції невинуватості звільняє особу від обов`язку доводити свою невинуватість, усі сумніви щодо доведеності вини повинні тлумачитись на користь обвинуваченого. Якщо правопорушник (обвинувачений) посилається на обставини, що свідчать про його невинуватість, то встановити або спростувати такі обставини повинна сторона обвинувачення. Показання правопорушника (обвинуваченого) підлягають оцінці за тими ж правилами, що й усі докази, наявні у матеріалах адміністративного чи кримінального провадження.

Вина особи у вчиненні адміністративного правопорушення повинна бути доведена поза розумним сумнівом.

Ст.62 Конституції України встановлено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи наведене, у зв`язку із тим, що не встановлені достатні докази для доведення вчинення водієм ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП в суді, і вичерпані можливості їх отримання, справа про адміністративне правопорушення на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, підлягає закриттю за відсутністю складу в його діях адміністративного правопорушення.

Тобто, протокол про адміністративне правопорушення серії ААД номер 840342 від 20 квітня 2025 року, не містить всіх конкретних даних про обставини вчинення адміністративного правопорушення. У такому вигляді, через його істотні недоліки, він не може бути предметом судового розгляду, оскільки викликає обґрунтовані сумніви, які відповідно до положень ч.3 ст.62 Конституції України, тлумачаться на користь водія ОСОБА_1 .

На підставі викладеного, керуючись п.1 ст.247, ст.283, ст.285 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.130 КУпАП закрити, в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення в її діях.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя О. Е. Дробинський