Справа № 943/775/25 Головуючий у 1 інстанції: Журибіда Б. М.
Провадження № 33/811/915/25 Доповідач: Маліновська-Микич О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2025 року суддя Львівського апеляційного суду Маліновська-Микич О.В., з участю представника особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Оприска Миколи Васильовича, розглянувши апеляційну скаргу адвоката Коченаш Юлії Констянтинівної на постанову Буського районного суду Львівської області від 06 червня 2025 року,

встановив:

постановою Буського районного суду Львівської області від 06 червня 2025 року, ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок, з позбавленням права керування транспортними засобами терміном на 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в користь держави судовий збір в розмірі 605,60 гривень.

Відповідно до постанови, з протоколу серії ЕПР1 № 312956 від 27.04.2025 року, вбачається, що цього ж дня 27.04.2025 року о 03.35 год на автодорозі М-06 Київ Чоп 494 км +200м, в с. Кізлів Золочівського району Львівської області водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки Фольксваген, н/з НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки та у медичному закладі, відмовився від відеозапис, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Не погоджуючись із оскаржуваною постановою представник порушника ОСОБА_1 - адвокат Коченаш Ю.К. подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати постанову Буського районного суду Львівської області від 06 червня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що оскаржувана постанова є незаконною. Стверджує, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права та порушив норми процесуального права.

Звертає увагу, що із відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та наполіг на проходженні такого огляду у закладі охорони здоров`я. Проте, у порушення вимог закону, працівники поліції не забезпечили ОСОБА_1 можливість пройти огляд у медичному закладі, не назвавши ознак алкогольного сп`янніня почали складати протокол про відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`янніня на місці зупинки транспортного засобу.

Підкреслює, що ОСОБА_1 висловлював готовність пройти огляд у медичному закладі, проте, зважаючи на нічний час доби, просив можливість для вирішення ситуацію з пасажиркою, яка перебувала у його автомобілі, яку він не міг залишити без нагляду у нічний час.

Зазначає, що направлення на огляд було складено вже після оформлення протоколу, що є істотним процесуальним порушенням та свідчить про неправомірність дій поліцейських.

Заслухавши пояснення адвоката Оприска М.В. на підтримку доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Вина особи, яка притягається до відповідальності повинна бути доведена органом який склав протокол, а доводи вини повинні ґрунтуватися на доказах, об`єктивність яких не викликала б жодних сумнівів. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами у справі є будь-які фактичні дані, які встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта та інші.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Однак, визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції всупереч вимогам ст.ст. 245, 247, 251, 252, 280 КУпАП належним чином не встановив чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, тобто однобічно розглянув справу, без з`ясування фактичних обставин, що мають істотне значення для її розгляду, та не звернувши уваги на те, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, що призвело до ухвалення рішення, яке підлягає скасуванню.

Приймаючи рішення по справі суд першої інстанції виходив з того, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, однак апеляційний суд вважає, що докази, на які послався суддя місцевого суду в оскаржуваній ухвалі, не можна вважати належними, допустимими та такими, що доводять вину ОСОБА_1 , виходячи з наступного.

Так, положеннями статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.7 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

Окрім цього, згідно з ч.3, ч.5 ст. 266 КУпАП, у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Суддя місцевого суду, розглядаючи справу, на підставі складеного щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №312956 від 27 квітня 2025 року, визнав його винним у порушенні п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Разом з тим, як вбачається із відеозапису події, судом першої інстанції залишено поза увагою той факт, що ОСОБА_1 на пропозиції працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі, або відмовитися від проходження такого, неодноразово наголошував що він не відмовляється від такого огляду та згоден поїхати в медичний заклад лише після того, як його пасажирку, яку ОСОБА_1 віз додому у с. Кізлів, доставлять додому. Крім того, ОСОБА_1 неодноразово звертався до працівників поліції із проханням доставити додому його пасажирку, дозволити супроводити її до медичного закладу або ж забрати транспортний засіб, зачекати поки він викличе таксі і дочекатися приїзду таксі, оскільки залишити жінку одну на дорозі у нічний час доби, він не може. Проте працівники поліції відмовилися чекати та розцінили такі дії ОСОБА_1 , як відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Таким чином апеляційним судом встановлено, що на відеозаписах, які долучено до матеріалів справи відсутній факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі.

Відтак, апеляційний суд вважає, оскільки працівниками поліції не було дотримано вимог закону щодо проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, а саме порушено процедуру огляду, то такий огляд вважається недійсним.

Отже, враховуючи наведене, на думку апеляційного суду, при винесенні постанови, суддя місцевого суду не надав оцінки та аналізу наявним у справі доказам, не з`ясував усі обставини справи в їх сукупності, внаслідок чого, за відсутності в матеріалах справи належних та допустимих доказів, дійшов помилкового висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинності.

Статтею 62 Конституції України передбачено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Більш того, згідно з ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

З огляду на те, що в матеріалах справи не міститься жодного належного й допустимого доказу на підтвердження, поза розумним сумнівом, факту відмови ОСОБА_1 від огляду на стан наркотичного сп`яніння, всі сумніви щодо доведеності вини останнього тлумачаться на його користь.

Відповідно до п.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З врахуванням наведених обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова Буського районного суду Львівської області від 06 червня 2025 року підлягає скасуванню а, провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

постановив:

апеляційну скаргу представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Коченаш Юлії Констянтинівни задоволити.

Постанову Буського районного суду Львівської області від 06 червня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О.МАЛІНОВСЬКА - МИКИЧ