КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№33/824/3111/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2025 року місто Київ

справа № 752/3335/25

Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Борисової О.В.,

при секретарі при секретарі судового засідання Балковій А.С.

за участю:

захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Чоланюка Сергія Юрійовича,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника-адвоката Чоланюка Сергія Юрійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Голосіївського районного суду міста Києва від 25 квітня 2025 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст.130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Голосіївського районного суду міста Києва від 25 квітня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605,60 грн.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, захисник-адвокат Чоланюк С.Ю., який діє в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги посилався на те, що приймаючи оскаржувану постанову суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме: керування транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння та відмова від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння доведена матеріалами справи.

Вказував, що твердження працівника поліції, зазначені ним у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №2227620 від 22 січня 2025 року, де серед іншого вказано, що водій ОСОБА_1 керувава т/з не відповідають дійсності, оскільки будь-якого керування транспортним засобом ОСОБА_1 не відбувалося і таке доведене бути не може, оскільки такого в природі не існувало.

Зазначав, що ОСОБА_1 неодноразово пояснював працівникам поліції, що він не водій автомобіля і ніхто вказаним транспортним засобом не керував.

Посилався на те, що матеріали справи не містять будь-яких доказів відмови ОСОБА_1 саме як водія, проходити огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку, а саме в медичному закладі.

Вказував, що в оскаржуваній постанові суд зазначив, що «суд не враховує та не бере до уваги позицію захисника щодо того, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння, був готовий проїхати до лікаря-нарколога, оскільки, як вбачається з відеозапису (16:11 год. згідно відео), останній на вимогу поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння на місці за допомогою приладу «Драгер» відмовився, на вимогу проїхати до лікаря нарколога відповів: «вези мене куди хочеш», однак не вчиняв дій, які б давали підстави вважати, що у нього є таке бажання прослідувати до лікарні».

Зазначав, що незрозумілим є те, які, на думку суду, мав вчинити дії ОСОБА_1 , крім того, що з метою реалізації свого права, пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння, надав свою згоду проїхати з працівниками поліції.

Також захисник-адвокат Чоланюк С.Ю., який діє в інтересах ОСОБА_1 просив поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови Голосіївського районного суду міста Києва від 25 квітня 2025 року.

Посилався на те, що за наслідками розгляду справи суддею було винесено постанову від 25 квітня 2025 року.

05 травня 2025 року, ним, як адвокатом Стейскала А.П., через систему «Електронний суд» було подано апеляційну скаргу на вищевказану постанову до Київського апеляційного суду через Голосіївського районного суду міста Києва.

Вказував, що постановою Київського апеляційного суду від 16 травня 2025 року апеляційну скаргу захисника-адвоката Чоланюка С.Ю., який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Голосіївського районного суду міста Києва від 25 квітня 2025 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП повернуто особі, яка її подала, оскільки адвокатом Чоланюком С.Ю. не надано належних документів на підтвердження повноважень на надання правової допомоги ОСОБА_1 в Київському апеляційному суді.

Судове засідання проводилося в режимі відеоконференції.

Захисник-адвокат Чоланюк С.Ю., який діє в інтересах ОСОБА_1 в судовому засіданні суду апеляційної інстанції доводи апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та клопотання про поновлення строку на апеляційне скарження, заслухавши пояснення захисника-адвоката Чоланюка С.Ю., який діє в інтересах ОСОБА_1 , проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

З матеріалів справи вбачається, що постанова винесена 25 квітня 2025 року та вперше апеляційна скарга адвокатом Чоланюком С.Ю., який діє в інтересах ОСОБА_1 була подана у десятиденний термін з моменту винесення постанови, а саме 05 травня 2025 року.

Постановою Київського апеляційного суду від 16 травня 2025 року апеляційну скаргу захисника-адвоката Чоланюка С.Ю., який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Голосіївського районного суду міста Києва від 25 квітня 2025 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП повернуто особі, яка її подала, оскільки адвокатом Чоланюком С.Ю. не надано належних документів на підтвердження повноважень на надання правової допомоги ОСОБА_1 в Київському апеляційному суді.

Повторно апеляційну скаргу адвокатом Чоланюком С.Ю., який діє в інтересах ОСОБА_1 було подано 19 травня 2025 року.

Враховуючи вказані обставини, положення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови та вважає за доцільне його поновити.

Вирішуючи питання про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, апеляційний суд виходить з наступного.

Згідно з ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.ст.245, 280 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об'єктивне з'ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

З'ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд з урахуванням вимог ст.252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З огляду на положення ст.ст.251, 252 КУпАП суддя в постанові повинен навести докази наявності чи відсутності адміністративного правопорушення, винності особи у його вчиненні, а також дати належну оцінку цим доказам у їх сукупності.

Суд першої інстанції, визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладаючи на нього адміністративне стягнення, виходив з наявності в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Проте, суд апеляційної інстанції не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно з п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Отже, проходження в установленому порядку медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за наявності до того підстав, є обов`язком водія, а не його правом.

Відповідно до ч.1 ст.130 КУпАП до адміністративної відповідальності притягуються особи за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортними засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а також відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому ст.266 КУпАП, відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України від 09 листопада 2015 року №1452/735 та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 року №1103.

Згідно з ч.ч.1-3, 5 ст.266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Згідно з Порядком №1103 від 17 грудня 2008 року огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Пунктами 2 та 3 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09 листопада 2015 року №1452/735 визначено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Відповідно до п.п.6, 7 розділу І вказаної Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно з п.п.15, 16 Інструкції за результатами огляду на стан сп'яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду. Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп'яніння), видається на підставі акта медичного огляду.

Відмова водія від проходження огляду на стан, зокрема, алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я є підставою притягнення особи до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

З об`єктивної сторони адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, може проявлятись у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №227620, 22 січня 2025 року о 16.00 год. в місті Києві по вул. Метрологічній, 17/1, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Audi А4», д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення координації рухів. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою та надаючи пояснення в суді апеляційної інстанції, захисник-адвокат Чоланюк С.Ю., який діє в інтересах ОСОБА_1 посилався на те, що на вимогу поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння на місці за допомогою приладу «Драгер» ОСОБА_1 відмовився, а на вимогу поліцейського проїхати до лікаря нарколога ОСОБА_1 відповів: «вези мене куди хочеш». Однак працівники поліції всупереч Інструкції не забезпечили ОСОБА_1 огляд в закладі охорони здоров`я.

З відеозапису з камери вбачається, що працівники поліції підходять до автомобіля «Audi А4», д.н.з. НОМЕР_1 , в якому знаходиться ОСОБА_1 та інша особа. Працівники поліції зазначили, що надійшов виклик на лінію 102 про те, що водій в стані алкогольного сп`яніння керував автомобілем та дали номер авто (час на відео 16:07:07). ОСОБА_1 неодноразово пояснював працівникам поліції, що він не водій автомобіля і ніхто вказаним транспортним засобом не керував. В подальшому працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти тест на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» (час на відео 16:10:38), на що останній вказав, що він автомобілем не керував та відмовився пройти огляд за допомогою приладу «Драгер» (час на відео 16:11:04). Після цього, працівник поліції запитав у ОСОБА_1 чи бажає він проїхати до лікаря-нарколога (час на відео 16:11:09), на що ОСОБА_1 відповів: «Да, вези мене куди хочеш» (час на відео 16:11:26). Після цього працівник поліції роз`яснював ОСОБА_1 , що пішохід також не має права перебувати в стані алкогольного сп`яніння в громадському місці (час на відео 16:11:27), після чого повідомив ОСОБА_1 , що відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП (час на відео 16:11:45).

Разом з тим, з дій ОСОБА_1 вбачається, що останній відмовився від проходження на місці огляду за допомогою спеціального технічного засобу «Драгер».

При цьому, відео не містить доказів відмови ОСОБА_1 від огляду у лікаря-нарколога.

Навпроти, з відео вбачається, що ОСОБА_1 не відмовлявся та був готовий проїхати до лікаря-нарколога, однак працівниками поліції не було вчинено дій для доставлення ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я для проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Частина 1 ст.7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

У справі «Barbera, Messeguand Jabardo v. Spain» від 06 грудня 1998 року (п.146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Згідно з п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що відмова ОСОБА_1 від проведення огляду за допомогою приладу «Драгер» за відсутності доказів відмови останнього від проходження огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, не утворює об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Отже, переглядаючи справу в межах доводів поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять достатніх, переконливих та належних доказів, які б «поза розумним сумнівом» підтверджували вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Оскільки згідно з ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника-адвоката Чоланюка С.Ю., який діє в інтересах ОСОБА_1 підлягає задоволенню, постанова судді Голосіївського районного суду міста Києва від 25 квітня 2025 року - скасуванню, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Керуючись ст.ст.247, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Київський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити захиснику-адвокату Чоланюку Сергію Юрійовичу, який діє в інтересах ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Голосіївського районного суду міста Києва від 25 квітня 2025 року.

Апеляційну скаргу захисника-адвоката Чоланюка Сергія Юрійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову судді Голосіївського районного суду міста Києва від 25 квітня 2025 року - скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: Борисова О.В.