КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№33/824/3376/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2025 року місто Київ

справа № 761/9088/25

Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Борисової О.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника-адвоката Міняйла Ярослава Володимировича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Шевченківського районного суду міста Києва від 07 травня 2025 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Республіки Білорусь, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.5 ст.126 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 07 травня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 40 800 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк п`ять років без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, захисник - адвокат Міняйло Я.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просив постанову скасувати, а провадження по справі закрити.

В обґрунтування апеляційної скарги посилався на те, що суд першої інстанції виніс незаконне та необґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП.

Зазначав, що неможливо з отриманих відеозаписів встановити той факт, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом.

Вказував на те, що докази того, що постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУаАП відсутні у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 не отримував копію постанови, щоб мати можливість ознайомитись з нею.

Зазначав, що складений відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам закону, оскільки в ньому не відображено суть вчиненого адміністративного правопорушення та конкретні дії останньої, які б утворювали об`єктивну сторону правопорушення виходячи з диспозиції ч.5 ст.126 КУпАП, а тому не є доказом в розумінні ст.251 КУпАП.

Зазначав, що до матеріалів справи було долучено відеозапис з нагрудних камер поліцейських, на яких не було належним чином зафіксовано той факт, що ОСОБА_1 дійсно керував транспортним засобом «Skoda Octavia» 11 лютого 2025 року у місті Києві по вулиці Юрія Іллєнка.

Також захисник-адвокат Міняйло Я. В., який діє в інтересах ОСОБА_1 просив поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 07 травня 2025 року.

Посилався на те, що ОСОБА_1 отримав повний текст постанови 19 травня 2025 року.

У судові засідання апеляційного суду, призначені на 18 червня 2025 року о 12.30 год., 02 липня 2025 року о 13.30 год., 21 липня 2025 року о 16.00 год. захисник - адвокат Міняйло С.В. та особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не з`являлись про причини неявки суду не повідомляли.

На адресу суду 17 липня 2025 року через підсистему «Електронний суд» від захисника - адвоката Міняйла Я.В. надійшло клопотання про відкладення судового засідання призначеного на 21 липня 2025 року о 16.00 год., в якому просив відкласти розгляд справи у зв`язку з оскарженням адвокатом Міняйло Я.В. постанови серії ЕНА №3541923 від 25 листопада 2024 року, якою було притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП шляхом звернення 30 червня 2025 року з позовною заявою до Деснянського районного суду м. Чернігова. Про причини неявки безпосередньо до суду захисник Міняйло Я.В. та ОСОБА_1 не повідомляли.

Судом направлялись судові повістки ОСОБА_1 на адреси, що зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення ЕНР1 №244202 та в апеляційній скарзі. Відповідно до трекінгу, одержувач відсутній за двома адресами.

А відтак, суд апеляційної інстанції вважає неявку захисника - адвоката Міняйла Я.В та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи та вважає можливим розглядати справу у їх відсутність.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

З матеріалів справи вбачається, що постанова винесена судом першої інстанції 07 травня 2025 року, а її копію ОСОБА_1 згідно з розпискою, яка міститься в матеріалах справи, отримав 19 травня 2025 року (а.с.29).

Апеляційна скарга була подана у десятиденний термін з моменту отримання постанови, а саме 27 травня 2025 року.

Враховуючи вказані обставини, положення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови та вважає за доцільне його поновити.

Відповідно до ст.ст.245, 280 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд з урахуванням вимог ст.252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Пунктами 1.3 та 1.9 ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Європейський суд з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Пуктом 2.1а ПДР України визначено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

25 листопада 2024 року працівниками поліції відносно водія ОСОБА_1 було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в неавтоматичному режимі серії ЕНА №3541923, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.126 КУпАП.

Як вбачається із довідки щодо проведених заходів із встановлення повторності вчиненого адміністративного правопорушення, підписаної поліцейською Булат Аліною, проведеною перевіркою встановлено, що згідно обліково-реєстраційних баз УПП у м. Києві ДПП інформаційного порталу Національної поліції МВС України, що громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вже притягувався протягом року до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 126 КУпАП (постанова від 25 листопада 2024 року), відтак, правопорушення вчинено повторно протягом року.

Суд першої інстанції зазначав про те, що доказів того, що постанова від 25 листопада 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП була в установленому законодавством порядку оскаржена водієм та скасована, стороною захисту не надано.

Відповідно до ч.2 ст.126 КУпАП, керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ч.5 ст.126 КУпАП, повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті тягне за собою накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №244202, 11 лютого 2025 року о 14.40 год. У місті Києві по вулиці Юрія Іллєнка, 52, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Skoda Octavia» д.н.з. НОМЕР_1 , при цьому не мав при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, чим порушив вимоги п. 2.1 (а) ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними у справі доказами, а саме:

відомостями, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення від 11 лютого 2025 року серії ЕПР1 №244202;

копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №3541923 від 25 листопада 2024 року, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.126 КУпАП;

відеозаписом із бодікамери.

Зазначені докази відповідають критеріям належності та допустимості, та в своїй сукупності підтверджують факт порушення ОСОБА_1 п.2.1а ПДР України.

З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про порушення ОСОБА_1 п.2.1а ПДР України та прийняв законне рішення про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.126 КУпАП, що знайшло своє підтвердження і під час апеляційного розгляду.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду і були підставами для скасування постанови та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч.5 ст.126 КУпАП, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Як і не встановлено істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови.

Посилання в апеляційній скарзі про те, що із матеріалів адміністративної справи не можливо встановити чи дійсно ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Skoda Octavia» суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки вони спростовуються відеозаписом з бодікамери, з якого вбачається, що водія ОСОБА_1 зупинили у зв`язку з порушенням ПДР на що ОСОБА_1 відповів, що винен та готовий сплатити штраф (14:29:18 - 14:30:05).

В апеляційній скарзі захисник - адвокат Міняйло Я.В. вказував, що докази оскарження постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП відсутні у зв`язку із тим, що ОСОБА_1 не отримував копію постанови, щоб мати можливість ознайомитись з нею.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що 30 квітня 2025 року захисник - адвокат Ліліцький Р.В. ознайомлювався з матеріалами справи в яких на а.с 4 міститься вищезгадана постанова. Також з матеріалів справи вбачається що захисником - адвокатом Міняйло Я.В. подано апеляційну скаргу 27 травня 2025 року, а позовну заяву про оскарження постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП подано до суду лише 30 червня 2025 року.

Доводи апеляційної скарги про те, що складений відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам закону, оскільки в ньому не відображено суть вчиненого адміністративного правопорушення та конкретні дії останнього, які б утворювали об`єктивну сторону правопорушення виходячи з диспозиції ч.5 ст.126 КУпАП, а тому не є доказом в розумінні ст.251 КУпАП суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки суд приймає рішення щодо винуватості особи виходячи з усіх наявних в матеріалах справи доказів, надавши їм відповідну оцінку.

А тому, суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апеляційної скарги про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, оскільки вони спростовуються доказами, які містяться в матеріалах даної справи.

Зважаючи на вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції є законною, вмотивованою, підстав для її скасування апеляційним судом не встановлено, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити захиснику-адвокату Міняйлу Ярославу Володимировичу, який діє в інтересах ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду міста Києва від 07 травня 2025 року.

Апеляційну скаргу захисника-адвоката Міняйла Ярослава Володимировича, який діє в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову судді Шевченківського районного суду міста Києва від 07 травня 2025 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: Борисова О.В.