ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/249/25 Справа № 711/885/25 Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Головуючий у І інстанції Остапенко Ю. А. Доповідач в апеляційній інстанції Белах А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2025 року м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Белах А.В., розглянувши апеляційну скаргу захисника Нікітюка А.М. на постанову Придніпровського райсуду м. Черкаси від 14.03.2025 р., якою ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Брянка Луганської

обл., громадянина України, який має середню

освіту, не одружений, військовослужбовця

ВЧ НОМЕР_1 , посада ст. водій аеромобільної

бригади 1 аеромобільного батальйону,

проживає

АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та нього накладено адмінстягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто судовий збір в розмірі 605,60 грн., -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до постанови суду, 22.01.2025 р. о 1:02 год. у м. Черкаси по вул. Смілянська, 65, ОСОБА_1 керував автомобілем Volkswagen Touran, р/номер НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України та вчинив адмінправопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. Відсторонений від керування транспортним засобом.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, захисник Нікітюк А.М. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю події і складу адмінправопорушення в діях ОСОБА_1 .

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що поліцейськими порушено вимоги Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп`яніння, згідно якої оглядові підлягають лише водії транспортних засобів щодо яких у поліцейського є підстави вважати що вони перебувають у стані сп`яніння. На відеозаписі не зафіксовано повідомлення ОСОБА_1 поліцейським про наявність в нього ознак алкогольного сп`яніння, що свідчило б про законність підстав у поліцейського вважати, що водій перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Візуально поліцейські не оглядали ОСОБА_1 , а тому вказана ознака алкогольного сп`яніння як «поведінка не відповідає обстановці» не підтверджена відеозаписом, оскільки на відеозаписі зафіксована адекватна поведінка ОСОБА_1 , він відповідав на питання, надавав адекватні відповіді, сам ставив питання.

Зазначення працівниками поліції в протоколі ознак алкогольного сп`яніння саме по собі не свідчить про їх наявність.

На відеозаписі зафіксовано, що ОСОБА_1 зупинили за те, що він керував автомобілем під час комендантської години, останній пояснював що він відряджений з ВЧ НОМЕР_1 доо ІНФОРМАЦІЯ_2 в АДРЕСА_2 та повертався зі служби на відпочинок додому. Суд не взяв до уваги що стосовно військовослужбовців діє спеціальний порядок їх огляду на стан сп`яніння, визначений ст. 2661 КУпАП, тому вважає, що вся процедура вважається недійсною, а її результати недопустимими, оскільки отримані всупереч закону, а тому судом порушені матеріальні та процесуальні норми, оскільки працівники поліції діяли на підставі ст. 266 КУпАП.

Правопорушник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання повідомлялися належним чином шляхом направлення SMS-повідомлення на вказані номери телефону, а тому апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу без участі правопорушника.

Вивчивши матеріали справи про адмінправопорушення, заслухавши захисника Нікітюка А.М., який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши мотиви і доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, при цьому, він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або не-обґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

За змістом закону, протокол про адмінправопорушення, пояснення особи, свідків, висновок експерта тощо, є документами, що офіційно засвідчує подію адмінправопорушення і, відповідно до ст. 251 КУпАП, є джерелами доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення. Протокол про адмінправопорушення складається відповідно до ст. ст. 254-256 КУпАП.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адмінправопо-рушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

При цьому суд повинен дати оцінку не тільки даним, що додані до протоколу про адмінправопорушення, але й доказам, які представлені особою в порядку захисту. Досліджуючи всі наявні докази суддя дає їм об`єктивну оцінку з точки зору їх достовірності та ступеню підтвердження чи спростування обставин, що характеризують діяння особи як правопорушення.

Суд, який розглядав справу, ці вимоги закону виконав в повному обсязі.

Суд першої інстанції правильно встановив, що 22.01.2025 р. о 1:02 год. у м. Черкаси по вул. Смілянська, 65, ОСОБА_1 керував автомобілем Volkswagen Touran, р/номер НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі волій відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України та вчинив адмінправопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адмінправопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адмінвідповідальність.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, адмінвідповідальність настає у випадку керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адмінправопорушення підтверджується доказами, дослідженими в судовому засіданні суду першої інстанції: протоколом про адмінправопорушення серії ЕПР1 № 227099 від 22.01.2025 р., який відповідає вимогам ст. 256 КУпАП; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 22.01.2025 р. з відміткою про відмову ОСОБА_1 від огляду; довідкою від 22.01.2025 р., відповідно до якої ОСОБА_1 до адмінвідповідальності протягом календарного року за ст. 130 КУпАП не притягувався; рапортом поліцейського взводу № 2 роти № 2 БУПП в Черкаській обл. ДПП рядового поліції Огілька В. від 22.01.2025 р. про результат патрулювання екіпажу «Агат», зупинку 22.01.2025 р. о 1:02 год. транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , у якого були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, внаслідок чого поліцейські запропонували йому пройти у встановленому законом порядку огляд, на що водій відмовився; відеозаписом з нагрудних камер поліцейських № 473273, № 472500, № 232374, яким зафіксовано факт керування ОСОБА_1 автомобілем Volkswagen Touran, р/номер НОМЕР_3 , зупинку автомобіля поліцейським екіпажем, а також відмову водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу так і в закладі охорони здоров`я, обставини складення протоколу про адміністративне правопорушення. Водій був відсторонений від керування транспортним засобом.

Стосовно доводів апеляційної скарги про те, що при складенні протоколу поліцейськими було порушено порядок проведення огляду, оскільки стосовно військовослужбовців діє спеціальний порядок їх огляду на стан сп`яніння, визначений ст. 2661 КУпАП, тому дії поліції на підставі ст. 266 КУпАП процедурно недійсні, результати недопустимими, отримані всупереч закону, то апеляційний суд звертає увагу на наступне.

З матеріалів справи, зокрема, копії довідки ВЧ НОМЕР_1 № 2172 від 2.12.2022 р., копії посвідчення про відрядження від 2.01.2025 р. (а. пр. 16, 17) встановлено, що ОСОБА_1 в день керування автомобілем проходив військову службу у ВЧ НОМЕР_1 на посаді ст. водія 2 аеромобільної роти 1 аеромобільної бригади ВЧ НОМЕР_4 , але за встановлених обставин при вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, ОСОБА_1 несе адмінвідповідальність на загальних підставах.

Військовослужбовці, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, несуть відповідальність на загальних підставах, а зауваження апелянта про те, що процесуальні документи при допущенні військовослужбовцями Збройних Сил України адміністративних проступків зазначеної категорії повинні складатися уповноваженою особою ВСП, як це передбачено ст. 2661 КУпАП, не ґрунтується на вимогах закону.

Доводи апеляційної скарги про те, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, при виявленні в нього ознак алкогольного під час зупинки транспортного засобу працівниками поліції, мав проводиться за спеціальним порядком, передбаченим п. 9.15 розділу ІХ Інструкції про порядок патрульно-постової служби Військовою службою правопорядку у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України № 515 від 10.10.2016 та ч. ч. 3, 4, 6 ст. 2661 КУпАП є необґрунтованими, такими що ґрунтуються на суб`єктивному сприйнятті законодавства.

Доводи апеляції захисника про те, що огляд на стан сп`яніння проведений з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки огляд на стан сп`яніння проведений у порушення вимог ст. 2661 КУпАП без присутності посадової особи, уповноваженої на те начальником Військової служби правопорядку ЗСУ, тому такий огляд є недійсним, не мають під собою правового підґрунтя, оскільки працівниками поліції було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціального приладу, на що водій відмовився без зазначення причин. Огляд особи на стан сп`яніння у медичній установі проводиться у разі незгоди водія із результатами огляду, проведеного на місці зупинки, проте ОСОБА_1 відмовився від проведення огляду як на місці зупинки так і у медичному закладі.

Весь перебіг подій та обставини скоєного порушення, проведення огляду, складання протоколу про адмінправопорушення були зафіксовані на бодікамеру поліцейського, а тому свідки працівниками поліції, відповідно до ст. 266 КУпАП, не залучалися.

Щодо доводів захисника про те, що огляд на стан сп`яніння проведений у порушення вимог ст. 2661 КУпАП без присутності посадової особи, уповноваженої на те начальником Військової служби правопорядку ЗСУ, тому такий огляд є недійсним, суд не приймає їх до уваги з наступних підстав.

Стаття 2661 КУпАП встановлює вимоги до огляду військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

У визначеному ст. 266 КУпАП порядку оглядаються водії транспортних засобів при керуванні ними транспортними засобами з ознаками сп`яніння.

Згідно ст. 2661 КУпАП, оглядаються особи, які є військовозобов`язаними, резервістами під час проходження зборів, а також військовослужбовцями ЗСУ при виконанні своїх службових обов`язків. Натомість ОСОБА_1 керував приватним транспортним засобом, і під час зупинки транспортного засобу не виконував службових обов`язків, а їхав додому.

Військовослужбовці, крім іншого, є спеціальними суб`єктами адмінправопорушення за ст. 17220 КУпАП у разі виявлення у них ознак чи стану сп`яніння, то у вказаному випадку необхідно розмежовувати поняття суб`єкта правопорушення, а саме першочергово - особа, яка керує транспортним засобом спочатку визначається як водій (загальний суб`єкт), а при умові виконання ним ще й службових обов`язків, пов`язаних із проходженням служби в ЗСУ (керуючи транспортним засобом), - як військовослужбовець (спеціальний суб`єкт).

У другому випадку, є доцільним вирішення питання про притягнення військовослужбовця до адмінвідповідальності за ст. 17220 КУпАП та саме у цьому випадку, при огляді військовослужбовця на стан сп`яніння застосовуються норми ст. 2661 КУпАП. А тому в даній справі вимоги ч. 3 ст. 2661 КУпАП не підлягають застосуванню, огляд проводився працівником поліції згідно вимог ст. 266 КУпАП, що не може визнаватися порушенням вимог законодавства та підставою для скасування судового рішення.

Як вбачається матеріалів справи про адмінправопорушення ОСОБА_1 від проходження огляду на встановлення стану алкогольного сп`яніння відмовився на місці зупинки транспортного засобу під час безперервної відеофіксації на бодікамеру.

Судами першої та апеляційної інстанцій було досліджено відеозапис з портативних нагрудних камер працівників патрульної поліції, на якому зафіксовано процес спілкування працівників поліції з водієм ОСОБА_1 . В ході розмови в останнього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, які були йому озвучені, в зв`язку з чим запропоновано пройти огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, але він відмовився від будь якого огляду на стан сп`яніння. Після чого працівники поліції роз`яснили водію наслідки відмови від огляду, роз`яснили права, повідомлено, що відносно водія буде складено протокол про притягнення до адмінвідповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за відмову водія від проходження медичного огляду на встановлення стану сп`яніння.

Відтак, проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, з урахуванням того, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на встановлення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, тому на переконання суду, в його діях наявний склад адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Судом правильно кваліфіковані дії ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме як відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

На переконання апеляційного суду процесуальні та інші документи у справі складені у відповідності до діючих нормативно-правових актів, які регулюють відповідні правові відносини та які є предметом судового розгляду, а тому доводи апеляційної скарги, що жодних доказів керування ОСОБА_1 до матеріалів не надано, докази ґрунтуються на припущеннях - є необґрунтованими.

Відповідно до вимог ст. ст. 130 та 266 КУпАП, працівникам поліції цілком достатньо встановити (побачити, почути) наявність у водія ознак алкогольного чи наркотичного сп`яніння (а вони вказані у протоколі про адмінправопорушення та відповідають тим, які перелічені в Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (затверджено наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 9.11.2015 р. № 1452/735) та на цій підставі провести огляд водія на стан сп`яніння. Водій, за наявності таких обставин, зобов`язаний пройти огляд, цей обов`язок покладений на нього п. 2.5 ПДР України. Обов`язки водія транспортного засобу, як суб`єкта правовідносин це юридично закріплена в нормативно-правових актах міра належної та необхідної суспільно-правової поведінки, яка полягає в необхідності здійснення дій активного або пасивного характеру. Ніякі обставини чи причини не звільняють водія від проходження такого огляду, водій повинен виконати всі дії для повного та беззаперечного виконання всіх вимог відповідних осіб, відмова від проходження огляду має наслідком адмінвідповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд наголошує, що працівники поліції мають право самостійно визначати обсяг доказів, які вони надають суду на підтвердження тих обставин, які зазначені в протоколі про адмінправопорушення, в тому числі і обсяг відеозаписів.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р. Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Суд правильно кваліфікував дії водія ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме як його відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку на місці або в медичному закладі, чим порушив вимоги 2.5 ПДР України та вчинення адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Європейський суд з прав людини зазначав, що право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії» від 9.07.1997 р.). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 30).

Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції виніс незаконну постанову щодо правопорушника у зв`язку з порушеннями норм матеріального права є необґрунтованими та спростовуються дослідженими та наведеними в постанові суду першої інстанції доказами.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого суду з приводу того, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП доведена сукупністю доказів, вони є логічними, послідовними та узгоджуються з іншими матеріалами провадження.

ОСОБА_1 мав усвідомлювати та передбачати наслідки його дій під час керування транспортним засобом, можливість втратити право керування транспортним засобом в разі істотного порушення вимог ПДР України.

Таким чином, з урахуванням наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що підстав для задоволення апеляційної скарги по суті немає, а постанова суду першої інстанції є законною, обґрунтованою і скасуванню або зміні не підлягає.

Будь-яких доказів, які б могли переконати суд про відсутність події та складу адмінправопорушення в матеріалах справи про притягнення ОСОБА_1 до адмінвідповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП відсутні та захисником суду апеляційної інстанції не надані.

Інші доводи апелянта, викладені ним в апеляційній скарзі, сприймаються судом як спроба допомогти особі, яка притягнення до адмінвідповідальності, уникнути відповідальності, оскільки безспірних та переконливих доказів, які б могли об`єктивно спростувати винність ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення, суду не надано.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови суду, як і підстав для закриття провадження на підставі п.7 ч. 1 ст. 247 КУпАП в даному випадку апеляційним переглядом не встановлено, тож, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Придніпровського райсуду м. Черкаси від 14.03.2025 р., якою ОСОБА_1 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін, апеляційну скаргу захисника Нікітюка А.М. залишити без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Белах А.В.