Рівненський апеляційний суд
____________________________________________________________________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 липня 2025 року м. Рівне

Справа № 568/928/25

Провадження № 33/4815/638/25

Суддя Рівненського апеляційного суду Полюхович О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Радивилівського районного суду Рівненської області від 25 червня 2025 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Радивилівського районного суду Рівненської області від 25 червня 2025 рокуОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та йому призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортних засобів строком на 1 (один) рік.

З матеріалів справи вбачається, що 26 травня 2025 року о 01 год. 34 хв. в с. Радихівщина на вул. Зелена, 14 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 2105», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Alcotest Драгер №7510», що підтверджується тестом №1089 від 26.05.2025 року, результат огляду становить 2,33 ‰, з результатом згідний, від проходження такого огляду в медичному закладі відмовився, чим порушив п.2.9 «а» ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову місцевого суду та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення,

Вважає, що дана постанова є незаконною, постановленою з порушенням норм матеріального та процесуального права, адже в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази вчинення інкримінованого правопорушення, при цьому суд першої інстанції неповно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду.

Доводить, що він не керував транспортним засобом ні по вулиці, ні по трасі, а сів за кермо транспортного засобу, щоб загнати його в двір. Просить суд врахувати його позитивну характеристику, а саме те, що раніше до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху не притягувався, судимості не має, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря-нарколога не перебуває, є багатодітним батьком, який самостійно виховує дітей, що підтверджується поданими до суду документами.

До початку судового розгляду від ОСОБА_1 до Рівненського апеляційного суду надійшло клопотання про проведення судового засідання, призначеного на 25 липня 2025 року на 10 год. 30 хв. в режимі відеоконференції, однак з невідомих суду причин на відеоконференцзв`язок з судом не вийшов.

Відповідно до вимог ч.4 ст.294 КУпАП, апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду.

Частиною 2 ст.268 КУпАП визначено, що участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП не є обов`язковою.

За наведених обставин, а також з метою недопустимості порушення строків розгляду справи суд приходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутності ОСОБА_1 ..

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення при зазначених у постанові обставинах ґрунтується на зібраних у справі та перевірених у судовому засіданні доказах, а саме:

- актом огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого огляд проводився у зв`язку з виявленням у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння. Результат огляду на стан сп`яніння позитивний 2,33 ‰ (а.с.4);

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с.6);

- результатом огляду за допомогою газоаналізатора «Alcotest № 7510», відповідно до якого ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння з показником 2,33 ‰ (а.с.5).

- відеофайлом з нагрудних камер працівників поліції, з якого вбачається, що ОСОБА_1 пройшов огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та відмовився від проходження огляду у медичному закладі (файл Clip-2, час 09:30), визнав факт вживання алкогольних напоїв (файл Clip-1, час 05:10).

Зазначені вище докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі і сумніву у своїй належності та допустимості не викликають, тому вони є належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції є об`єктивними доказами, тобто такими, які в процесі доказування не встановлюються від людей і не залежать від їх суб`єктивного сприйняття певних обставин.

При цьому судом не встановлено обставин, які б свідчили про упередженість дій працівників поліції стосовно ОСОБА_1 та порушень ними оформлення адміністративних матеріалів, що ставили б під сумнів його вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Жодних доказів порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо) до апеляційної скарги додано не було.

Апеляційний суд враховує дані про особу ОСОБА_1 , однак зазначає, що адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн. із позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, накладене на нього відповідно до санкції ч.1 ст.130 КУпАП, є безальтернативним та відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст.23 КУпАП меті адміністративного стягнення.

Інші доводи апеляційної скарги щодо незаконності оскаржуваної постанови не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

За наведених обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Стягнення суддею накладене з врахуванням положень ст.ст.33, 38 КУпАП в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

На думку апеляційного суду, таке стягнення буде достатньою мірою гарантувати виправлення ОСОБА_1 і попередження вчинення ним нових адміністративних правопорушень, а отже досягне мети адміністративного стягнення, передбаченої ст.23 КУпАП.

Доказів на спростування висновків місцевого суду в апеляційній скарзі не наведено, матеріалами справи не встановлено і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.

Постанова суду є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст.6 ЄКПЛ, ст.294 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Радивилівського районного суду Рівненської області від 25 червня 2025 року відносно ОСОБА_1 залишити без зміни, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Рівненського апеляційного суду О.І. Полюхович