Номер провадження: 33/813/1215/25
Номер справи місцевого суду: 505/361/25
Головуючий у першій інстанції Павловська Г.В.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.06.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі: головуючого судді Погорєлової С.О., за участю секретаря Зєйналової А.Ф.к., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 на постанову Котовського міськрайонного суду Одеської області від 04 квітня 2025 року у справі про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1

- про накладення на нього стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, -

встановив:

Постановою Котовського міськрайонного суду Одеської області від 04 квітня 2025 року визнано винним ОСОБА_1 в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 126 ч. 5 КУпАП. Притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 40800 грн. на користь держави, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 років, без оплатного вилучення транспортного засобу. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 605,60 грн.

З вказаної постанови вбачається, що 08 січня 2025 року о 22 годині 23 хвилин на автодорозі МЗО 191 км, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом VOLKSWAGEN TОUAGEG, державний номерний знак НОМЕР_1 , будучи особою, який був позбавлений права керування транспортними засобами Буським районним судом Львівської області від 15 лютого 2024 року строком на 1 рік, чим вчинив правопорушення повторно протягом року (постанова про адміністративне правопорушення серії ЕНА 1864870 від 09 квітня 2024 року) за ч. 4 ст. 126 КУпАП), чим порушив вимоги п. 2.1а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою Котовського міськрайонного суду Одеської області від 04 квітня 2025 року представник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій зазначив, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою з наступних підстав:

1)судом першої інстанції було порушено право на захист ОСОБА_1 ;

2)на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення закінчились строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст. 38 КУпАП;

Посилаючись на такі доводи, представник Постолатія І.І. просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою провадження у справі закрити за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Одеський апеляційний суд належним чином сповіщав ОСОБА_1 та його адвоката Цуркан О.О. про розгляд справи на 25 червня 2025 року на 11:15 год. ОСОБА_1 та адвокат Цуркан О.О. в судове засідання не з`явилися, причин своєї неявки суду не повідомили.

Згідно ч. 2 ст. 268 КУпАП України, справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 5 ст. 126 КУпАП, не входять до переліку справ, розгляд яких здійснюються за обов`язкової присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тому апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності ОСОБА_1 та адвоката Цуркан О.О.

Дослідивши матеріали адміністративної справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступного.

Так, за положеннями ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За приписами ст. ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 294 КУпАП України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Під час апеляційного розгляду справи, для забезпечення дотримання прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 5 ст. 126 КУпАП, були повторно досліджені наявні в матеріалах справи докази:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №216066 від 08.01.2025 року, згідно якого 08.01.2025 року о 22:23 год. на автодорозі М-30 191 км, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом VOLKSWAGEN TОUAGEG, державний номерний знак НОМЕР_1 , будучи особою, який був позбавлений права керування транспортними засобами Буським районним судом Львівської області від 15.02.2024 року строком на 1 рік, чим вчинив правопорушення повторно протягом року (постанова про адміністративне правопорушення серії ЕНА 1864870 від 09.04.2024 року) за ч. 4 ст. 126 КУпАП), чим порушив вимоги п. 2.1а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 5 ст. 126 КУпАП;

- рапорт поліцейського взводу 1 роти 1 батальйону УПП в Тернопільській області ДПП капрала поліції з якого вбачається, що під час несення служби 08.01.2025 року близько о 22 год. 23 хв. було зупинено транспортний засіб VOLKSWAGEN TОUAGEG, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом будучи особою, яка є позбавленою права керування таким транспортним засобом на підставі рішення Буського районного суду Львівської області від 15.02.2024 року, терміном на один рік. Відносно ОСОБА_1 було складено адміністративний протокол серії ЕПР1 №216066 за ч. 5 ст. 126 КУпАП;

- постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №1980845 від 23.04.2024 року, відповідно до якої працівником поліції розглянуто справу, в ході якої встановлено, що 23.04.2024 року о 14:06 год. у м. Буськ по вул. Заводська, 23 ОСОБА_1 керував транспортним засобом, будучи позбавленим права керування 15.02.2024 року Буським районним судом Львівської області терміном на один рік. ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення штраф у розмірі 20400 грн.;

- постанову Буського районного суду Львівської області від 15.02.2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.;

- довідка УПП в Тернопільській області ДПП з якої вбачається, що ОСОБА_1 притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП постановою Буського районного суду Львівської області №943/1508/23 від 15.02.2024 року; за ч. 4 ст. 126 КУпАП - постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №1980845 від 23.04.2024 року;

- довідку УПП в Тернопільській області ДПП з якої вбачається, що за ОСОБА_1 зареєстровані транспортні засоби: ВАЗ 21112, номерний знак НОМЕР_2 , 2006 року випуску; VOLKSWAGEN TОUAGEG, державний номерний знак НОМЕР_1 , 2008 року випуску;

- довідка УПП в Тернопільській області ДПП з якої вбачається, що ОСОБА_1 отримав посвідчення водія НОМЕР_3 , яке підлягає вилученню у відповідності до постанови Буського районного суду Львівської області від 15.02.2024 року;

- диск з відеозаписом, з якого вбачається, що 08.01.2025 року приблизно о 22:17 год. працівниками поліції був зупинений транспортний засіб VOLKSWAGEN TОUAGEG, державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 . На питання працівника поліції куди ОСОБА_1 їде, відповів, що до Львова до дружини та дітей. Надав своє водійське посвідчення. Працівник поліції сказав, що перевірить по базі, чи є якійсь проблеми та взагалі, що є на ОСОБА_1 . ОСОБА_1 просив працівника поліції відійти та поспілкуватися, що якщо він не приїде до жінки, то в нього будуть проблеми. Потім, ОСОБА_1 повідомив, що його було позбавлено права керування транспортними засобами на рік, але треба перевірити, бо може є ще щось. Працівник поліції набрав чергового, щоб дізнатися інформацію про ОСОБА_1 . Черговий повідомив, що ОСОБА_1 було позбавлено права керування транспортними засобами. ОСОБА_1 сказав, що він все знає. Працівник поліції повідомив, що вони будуть складати відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП. Працівник поліції повідомив ОСОБА_1 , що матеріали справи будуть передані до суду і там він надасть свої пояснення. Також пропонували ОСОБА_1 надати пояснення письмово, однак останній сказав що надасть їх в суді.

Відповідно до п.2 розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху - особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.

ОСОБА_1 таким правом не скористався, не вказав заперечень, зауважень щодо порушень поліцейськими законодавства при складанні протоколу за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 ставиться в провинну повторне протягом року порушення п. 2.1 а Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Згідно п. 2.1 а Правил дорожнього руху України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Зазначене узгоджується з положеннями ч. 2 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух», згідно яких водій зобов`язаний мати при собі посвідчення водія.

Згідно ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух тощо.

Згідно абз. 1-3 п. 2 Постанови про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 08.05.1993 року № 340 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 20.05.2009 року № 511) особи допускаються до керування транспортними засобами за наявності у них національного посвідчення водія України на право керування транспортними засобами відповідної категорії (далі - посвідчення водія), крім випадків встановлення особам тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами.

Посвідчення водія є документом, що посвідчує особу та її спеціальний статус у частині підтвердження права його власника на керування транспортними засобами.

Особа має лише одне посвідчення водія, що підтверджує її право на керування транспортними засобами діючих категорій, зазначених у ньому.

Відповідно до ч. 5 ст. 126 КУпАП адміністративна відповідальність настає за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.

Так, ч. 2-4 ст. 126 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за: керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом (ч. 2); керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами (ч. 3); керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами (ч. 4).

Тобто, вбачається, що для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 5 ст. 126 КУпАП, необхідно встановити факт керування особою, яка не має права керування таким транспортним засобом; або стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами; або позбавленою права керування транспортними засобами, і що таке керування є повторним протягом року.

Така кваліфікуюча ознака, як повторність, доводиться наявністю діючої постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності, зокрема за керування транспортним засобом без права керування (ч. 2 ст. 126 КУпАП), за яке протягом одного року її вже було піддано адміністративному стягненню.

Факт керування транспортним засобом доводиться відео-фіксацією правопорушення або поясненнями свідків (свідка).

Так, матеріалами справи встановлено, що складаючи протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №216066 від 08.01.2025, відносно ОСОБА_1 , за ч. 5 ст. 126 КУпАП, працівник поліції послався на постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №1980845 від 23.04.2024 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення штраф у розмірі 20400 грн., а також на постанову Буського районного суду Львівської області від 15.02.2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Матеріали справи не містять доказів оскарження або скасування вищевказаних постанов.

Факт керування транспортним засобом зафіксовано відеозаписом з нагрудних відеокамер працівників поліції.

Відеозапис віднесений ч. 1 ст. 251 КУпАП до джерел доказів. Отже, поліцейські, здійснюючи відеофіксацію правопорушення з відеореєстратора, дані про який внесені у протокол про адміністративне правопорушення, діяли відповідно до вимог ч. 1 ст. 30 Закону України «Про національну поліцію» та положень КУпАП.

Так із відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 підтвердив свою обізнаність про те, що його було позбавлено права керування транспортними засобами.

В справах про адміністративне правопорушення доказом повторності як раз є наявність діючої постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності, зокрема за керування транспортним засобом без права керування, за яке протягом одного року вже було піддано адміністративному стягненню, так в матеріалами справи підтверджено, наявність діючої постанови відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, та постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №1980845 від 23.04.2024 року за ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Враховуючи вищевикладене, виходячи з аналізу досліджених під час апеляційного розгляду матеріалів справи, оцінюючи докази в їх сукупності, апеляційний суд вважає, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 додержався вимог ст. ст. 245 та 252 КУпАП та на підставі аналізу доказів, досліджених під час судового розгляду, з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, дійшов до обґрунтованих висновків про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, застосувавши до нього адміністративне стягнення, у межах санкції ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення закінчились строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст. 38 КУпАП, суд апеляційної інстанції зауважує на такому.

Відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП Якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій і четвертій цієї статті.

Матеріалами справи встановлено, що правопорушення ОСОБА_1 скоєно 08.01.2025 року тобто строк притягнення, особи, яка вчинила адміністративне правопорушення спливає 08.04.2025 року. Постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності передбаченої ч. 5 ст. 126 КУпАП було винесено 04.04.2025 року, тобто в межах строку передбаченого ст. 38 КУпАП.

Також не заслуговують на увагу і посилання апеляційної скарги на те, що судом першої інстанції було порушено право на захист ОСОБА_1 , з огляду на таке.

Згідно відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 працівниками поліції було повідомлено, що протокол про адміністративне правопорушення разом із іншими матеріалами справи буде направлено для розгляду до суду. Також зауважено на тому, що саме суд буде вирішувати питання щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

ОСОБА_1 неодноразово було сповіщено про розгляд його справи, що підтверджується наявними у матеріалах справи довідками про доставку смс-повідомлення. Також, із матеріалів справи вбачається, що адвокат Мартинюк Ю.М., який діяв в інтересах ОСОБА_1 , звертався до суду із заявами та клопотаннями. Потім, ОСОБА_1 надав право представляти свої інтереси в суді адвокату Цуркан О.О. Проте, в судові засідання не з`явилися.

Згідно ч. 2 ст. 268 КУпАП України, справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 5 ст. 126 КУпАП, не входять до переліку справ, розгляд яких здійснюються за обов`язкової присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Європейський суд з прав людини наголошує, що особа, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Крім того суд Одеський апеляційний суд зауважує на тому, що надав ОСОБА_1 право доступу до розгляду його справи в суді апеляційної інстанції, надавати в судовому засіданні свої особисті пояснення, заявляти клопотання. ОСОБА_1 для захисту своїх порушених прав скористався своїм правом передбаченим ст. 268 КУпАП, залучивши для представництва та захисту його інтересів у суді апеляційної інстанції захисника Цуркан О.О.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність винесеної постанови суду першої інстанції та не спростовують висновки суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно зі ст. 33 КУпАП, при накладені стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Апеляційний суд вважає, що адміністративне стягнення на ОСОБА_1 було накладене судом першої інстанції з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП в межах санкції ч. 5 ст.126 КУпАП.

З таких підстав апеляційний суд дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є необґрунтованими і не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного перегляду справи, в зв`язку з чим відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови.

Керуючись ст. ст. 7, 251,268, 280, 293, 294 КУпАП, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Котовського міськрайонного суду Одеської області від 04 квітня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського

апеляційного суду С.О. Погорєлова