ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/417/25 Справа № 695/4954/24 Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Головуючий у І інстанції Бойко Н. В. Доповідач в апеляційній інстанції Белах А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2025 року м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Белах А.В. за участю захисника Бруса С.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу захисника Бруса С.М. на постанову Золотоніського міськрайсуду Черкаської обл. від 23.06. 2025 р., якою

ОСОБА_1 , який народився

ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Домантове Черкаської обл., грома-

дянина України, який має середню освіту, не пра-

цює, не одружений, є особою з інвалідністю III

групи, проживає

АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адмінвідповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто судовий збір в розмірі 605,6 грн., -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до постанови суду першої інстанції, 4.12.2024 р. о 9:40 год. в м. Золотоноша по вул. Шевченка водій ОСОБА_1 керував автомобілем GEELY, р/номер НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, тест проводився на місці події алкотестером Drager, проба позитивна 0,60 ‰, тест № 86, чим вчинив адмінправопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з судовим рішенням, захисник Брус С.М. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду, прийняти нову постанову, якою закрити провадження у зв`язку з відсутністю події та складу адмінправопорушення у діях ОСОБА_1 .

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що на його думку, судом неправильно застосовані норми матеріального та порушені норми процесуального права, порушено принцип верховенства права, законності, рівності усіх учасників судового процесу перед Законом та судом.

Суд недостатньо аргументував своє рішення, ухвалив його на припущеннях, не дослідив в повному обсязі матеріали справи, не надав їм належної оцінки та не з`ясував додаткові обставини, що мають важливе значення для правильного та законного вирішення справи, що призвело до неправильного застосування норм права та винесення незаконної постанови.

В матеріалах відсутні докази вини ОСОБА_1 , а наявні докази добуті з порушенням чинного законодавства.

Вважає, що при ухваленні рішення судом не враховано практики ЄСПЛ про те, що особливості процесуального розгляду справи про адмінправопорушення мають прирівнюватися до кримінального процесуального законодавства.

Апелянт вину не визнає, протокол про адмінправопорушення складений з порушенням вимог чинного законодавства.

На відеозапису зафіксовано виключно спілкування з водієм працівників поліції, не зафіксовано керування транспортним засобом саме водієм ОСОБА_1 , останній перебував на передньому сидінні поліцейського авто.

На відеозаписі не зафіксовано порушення водієм ПДР України, а тому всі складені документи не можуть бути належними та допустимими доказами вини, такі висновки узгоджуються з Постановою Верховного Суду від 15.03.2019 № 686/11314/17.

Ознак алкогольного сп`яніння у водія на відеозаписі захисник не вбачає. На відеозаписі не зафіксовано з яких саме підстав водієві запропоновано пройти огляд на місці та не міститься самої пропозиції/вимоги пройти огляд.

Спецприлад Drager наданий поліцейським у зібраному вигляді, що заборонено чинним законодавством, мундштук був вже закладений в прилад, що ставить під сумнів достовірність результату. На відеозаписі не зафіксовано результату огляду. Протокол поліцейські почали складати до моменту пропонування пройти огляд, без ознайомлення з правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, що є істотним порушенням конституційних прав особи.

До медзакладу поліцейські водія не направляли, а тому поліцейськими не дотримано чіткої процедури проведення огляду водія на стан сп`яніння.

Вивчивши матеріали справи про адмінправопорушення, заслухавши пояснення правопорушника ОСОБА_1 та захисника Бруса С.М., які підтримав доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши мотиви і доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

Так, відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адмінправопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адмінправопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом закону, протокол про адмінправопорушення, пояснення особи, свідків, висновок експерта тощо, є документами, що офіційно засвідчує подію адмінправопорушення і, відповідно до ст. 251 КУпАП, є джерелами доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення. Протокол про адмінправопорушення складається відповідно до ст. ст. 254-256 КУпАП.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адмінправопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

При цьому суд повинен дати оцінку не тільки даним, що додані до протоколу про адмінправопорушення, але й доказам, які представлені особою в порядку захисту. Досліджуючи всі наявні докази суддя дає їм об`єктивну оцінку з точки зору їх достовірності та ступеню підтвердження чи спростування обставин, що характеризують діяння особи як правопорушення.

Суд, який розглядав справу, ці вимоги закону виконав в повному обсязі.

Суд першої інстанції правильно встановив, що 4.12.2024 р. о 9:40 год. по вул. Шевченка у м. Золотоноша Черкаської обл. водій ОСОБА_1 керував автомобілем GEELY, р/номер НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, огляд проводився на місці події з допомогою технічного пристрою Drager Alcotest, проба позитивна 0,60 ‰, тест № 86, чим порушив п. 2.9 а) ПДР України та вчинив адмінправопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адмінправопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адмінвідповідальність.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, адмінвідповідальність настає у випадку керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адмінправопорушення підтверджується даними протоколу про адмінправопорушення серії ААД № 764561 від 4.12.2024 р., згідно якого водій ОСОБА_1 4.12.2024 р. о 9:40 год. в м. Золотоноша по вул. Шевченка керував автомобілем GEELY, р/номер НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, тест проводився на місці події алкотестером Drager, проба позитивна 0,60 ‰, тест №86, чим вчинив адмінправопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Під час складання протоколу про адмінправопорушення проводилась відеофіксація на бодікамеру поліцейського на підставі Закону України №1231-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення в сфері безпеки дорожнього руху». Підставою стало порушенням ОСОБА_1 ПДР України, а саме запинка транспортного засобу на автобусній зупинці, крім того ОСОБА_1 при складанні працівником поліції протоколу про адмінправопорушення був присутнім, отримав копію протоколу, зауважень або заперечень на протокол та дії працівників поліції не висловлював, у відповідних графах в протоколі поставив свій підпис, що свідчить про те, що останній обізнаний про те, з яких підстав стосовно нього складено протокол про адмінправопорушення; актом огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 (а. пр. 3), відповідно до якого в нього встановлені ознаки алкогольного сп`яніння - різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, нечіткий говір (розмова, спілкування), що і стало підставою для пропозиції пройти огляд на стан сп`яніння; додатком до протоколу - роздрукованим чеком від 4.12.2024 р., тест № 86, результат 0,60 ‰ (а. пр. 2); відеозаписом з нагрудної відеокамери працівника поліції (а. пр. 7), долученими до матеріалів справи.

На переконання апеляційного суду вказані процесуальні та інші документи складені у відповідності до діючих нормативно-правових актів, які регулюють відповідні правові відносини та які є предметом судового розгляду, а тому доводи апеляційної скарги про отримання доказів незаконним шляхом, припущеннях, порушеннях поліцейським Інструкції при складанні матеріалів є необґрунтованими.

На відеозапису з нагрудних камер працівників поліції, який був досліджений судом апеляційної інстанції, зафіксовано, як працівники поліції пояснюють, що підійшли до припаркованого на автобусній зупинці водія, таке паркування на автобусній зупинці є порушенням ПДР України, а потім у поліцейських виникли підозри про керування автомобілем водієм у стані алкогольного сп`яніння та поліцейські запропонували водієві ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння із застосуванням спеціального технічного приладу на місці зупинки, на що водій погоджується і з третьої спроби продуває спецприлад, який показує позитивний результат 0,60 ‰. І хоча водій не погоджується з результатом огляду на місці, він висловлює бажання ще раз продути спецприлад і поліцейські надають йому таку можливість та з четвертої спроби спецприлад показує аналогічний позитивний результат 0,60 ‰. Водій ОСОБА_1 , посилаючись на те, що йому потрібно їхати на похорони та через брак часу, не висловив наміру їхати до медичного закладу, а тому поліцейські перейшли до процедури складання документів. ОСОБА_1 ніяких пояснень, що автомобілем керувала інша особа працівникам поліції не надавав.

Після перегляду відеозапису події, апеляційний суд не вбачає в діях працівників поліції будь-яких дій, які можуть бути кваліфіковані як протиправні або вчинені з порушенням інструкцій.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх правильними і не приймає до уваги доводи апеляційної скарги про те, що протокол про адмінправопорушення не відповідає вимогам закону, а саме на відеозаписі зафіксовано виключно спілкування з водієм працівників поліції, не зафіксовано керування транспортним засобом саме водієм ОСОБА_1 , останній перебував на передньому сидінні поліцейського авто, не зафіксовано порушення водієм ПДР України.

Доводи апеляції про те, що доданий до справи відеозапис з нагрудного реєстратора є неналежним та недопустимим доказом апеляційний суд вважає не обґрунтованими, тому що на відеозапису зафіксований автомобіль з р/номером НОМЕР_1 , водію ОСОБА_1 поліцейський пропонує пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою технічного пристрою, на що ОСОБА_1 погодився та продув спеціальний прилад, результат позитивний та склав 0,60 ‰, на питання останнього, що це означає, поліцейський повідомляє, що він п`яний, хоча ОСОБА_1 взагалі заперечує вживання алкоголю. Поліцейський пропонує проїхати до лікарні на огляд, ОСОБА_1 відмовляється у зв`язку з тим що йому «треба на похорони» та ще раз продуває спеціальний прилад з аналогічним результатом. Поліцейський другий раз запропонував проїхати до лікарні та пройти там огляд на стан сп`яніння, але ОСОБА_1 відмовився. Поліцейський попередив водія про відеофіксацію та склав протокол про адмінправопорушення, з яким ОСОБА_1 ознайомився і підписав.

Обов`язок безперервного запису покладається на поліцейських відповідними нормативними актами тільки під час вчинення процесуальних дій. Закон не вимагає від уповноважених осіб долучення до матеріалів справи повного відеозапису, вони мають право на власний розсуд визначати необхідний обсяг доказів, достатній для розгляду справи в суді.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р. Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Суд правильно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме керування автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, чим він порушив вимоги п. 2.9 а) ПДР України та скоїв адмінправопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Європейський суд з прав людини зазначав, що право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії» від 9.07.1997 р.). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії».

Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції виніс незаконну постанову щодо нього є необґрунтованими та спростовуються дослідженими та наведеними в постанові суду першої інстанції доказами.

Інші аргументи апеляційної скарги мають ознаки надмірного формалізму і не спростовують встановлені у справі фактичні обставини, зводячись до власного тлумачення положень закону, переоцінки доказів і незгоди апелянта з висновками суду щодо їх оцінки, а отже й не є підставами для скасування вірного по суті судового рішення.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого суду з приводу того, що вина ОСОБА_1 у вчиненні ним адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП доведена сукупністю доказів, вони є логічними, послідовними та узгоджуються з іншими матеріалами провадження.

ОСОБА_1 мав усвідомлювати та передбачати наслідки його дій під час керування транспортним засобом, можливість втратити право керування транспортним засобом в разі істотного порушення вимог ПДР України.

Таким чином, з урахуванням наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що підстав для задоволення апеляційної скарги по суті немає, а постанова суду першої інстанції є законною, обґрунтованою і скасуванню або зміні не підлягає.

Будь-яких доказів, які б могли переконати суд у відсутності події та складу адмінправопорушення, в матеріалах справи про притягнення ОСОБА_1 до адмінвідповідальності відсутні та суду апеляційної інстанції не надані, а доводи, викладені ним в апеляційній скарзі, сприймаються судом як спроба уникнути відповідальності, оскільки безспірних та переконливих доказів, які б могли об`єктивно спростувати його винність у вчиненні вказаного правопорушення, суду не надано.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови суду, як і підстав для закриття провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП в даному випадку апеляційним переглядом не встановлено, тож, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Золотоніського міськрайсуду Черкаської обл. від 23.06.2025 р., якою ОСОБА_1 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника Бруса С.М. залишити без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Белах А.В.