Справа № 167/397/25 Провадження №33/802/501/25 Головуючий у 1 інстанції:Гармай І. Т.
Доповідач: Клок О. М.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2025 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Клок О.М., розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Рожищенського районного суду Волинської області від 02 липня 2025 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.123 КУпАП,

В С Т А Н О В И В

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.123 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень без оплатного вилучення транспортного засобу.

Також стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 20.04.2025 року о 16 год 34 хв, керуючи транспортним засобом марки «Mazda 6», номерний знак НОМЕР_1 та рухаючись з вул. Незалежності, 109 м. Рожище в напрямку с. Копачівка, в порушення вимог п. 20.5(в) Правил дорожнього руху України виїхав на заборонений сигнал світлофора. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.123 КУпАП.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій вказує про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення. Звертає увагу суду, що за вказаної у протоколі дати та часу, в`їзд на залізничний переїзд здійснювався працівницею АТ «Українська залізниця» у ручному режимі за допомогою жовтого прапорця, яким вона надала чіткий дозвіл на проїзд апелянту. Також зазначає, що перед переїздом на колії стояв товарний поїзд, який обмежував огляд з боку іншої колії, в той час як по сусідній колії рухався пасажирський потяг, який, відповідно, не був своєчасно помічений. Крім того, апелянт вказує на певні процесуальні порушення, а саме: відсутність у протоколі відомостей про свідків та потерпілих, протокол підписано ОСОБА_2 , а не ОСОБА_3 , без зазначення її процесуального статусу, а відеозапис, долучений до матеріалів, не міг бути записаний на диск до оформлення протоколу, через відсутність у поліцейського відповідного обладнання. Також, ОСОБА_1 посилається на наявність у нього статусу військовослужбовця, що не було враховано районним судом. Враховуючи викладене, просить скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження, у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Будучи належним чином повідомлений про час, дату та місце судового розгляду, ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився. Заяв про причини неприбуття чи про відкладення судового розгляду до суду апеляційної інстанції не надходило. Враховуючи вказане, апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 за його відсутності.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який скаргу підтримав з підстав викладених у ній, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

За змістом ст.ст.245, 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Разом з тим, Пленум Верховного Суду України в абз.3, 5 п.24 своєї постанови No14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснив, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

За положеннями ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, із протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №306534 вбачається, що ОСОБА_1 ставиться у провину порушення п.20.5(в) ПДР України, за що передбачена відповідальність ч.2 ст.123 КУпАП.

Відповідно до п.20.5(в) ПДР України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 N? 1306, передбачено, що рух через переїзд забороняється, якщо увімкнено заборонний сигнал світлофора чи звуковий сигнал незалежно від наявності та положення шлагбаума.

За змістом ч.2 ст.123 КУпАП об?єктивна сторона цього правопорушення полягає у в`їзді на залізничний переїзд у випадках, коли рух через переїзд заборонений. Заборона руху може відбуватися шляхом горіння забороненого сигналу світлофору, поданням регулювальником жесту про заборону руху, шляхом закриття шлагбауму на переїзді. Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним а адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.123 КУпАП відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №306534 від 20.04.2025; копією рапорту помічника чергового ВПД №1 (м. Рожище) Луцького РУП ГУНП у Волинській області Міськів Р.О. від 21.04.2025; копією пояснень ОСОБА_3 від 20.04.2025; копією пояснень ОСОБА_1 від 20.04.2025; копією пояснень ОСОБА_2 від 20.04.2025; відеозаписом, долученим до протоколу; відеозаписом з відеореєстратора ДТП-ЖД-Рожище-Вавринчук_2025_04.

Вказані докази, суд першої інстанції вірно визнав належними, допустими та такими, що в сукупності та взаємозв`язку доводять винуватість ОСОБА_1 у порушенні вимог ч.2 ст.123 КУпАП, з цим висновком погоджується і суд апеляційної інстанції.

Доводи апеляційної скарги про надання працівницею АТ «Українська залізниця», яка здійснювала регулювання на залізничному переїзді дозволу на проїзд автомобілю ОСОБА_1 , повністю спростовуються наступним.

Як вбачається із письмових пояснень та пояснень, наданих в суді першої інстанції працівницею АТ «Українська залізниця» ОСОБА_2 , яка за вказаної у протоколі про адміністративне правопорушення дати та часу здійснювала регулювання через залізничний переїзд у ручному режимі, нею було подано ручний сигнал «стоп» (перехрещені руки перед собою) після чого, повертаючись до поста безпеки, вона побачила як автомобіль «Mazda» об`їжджає шлагбаум та виїжджає на колію, внаслідок чого сталась ДТП.

Крім того, вказані пояснення ОСОБА_2 стверджуються відеозаписом, долученим до протоколу про адміністративне правопорушення (файл «WhatsAppVideo 2025-04-21at11.00.13») та записом з відеореєстратора ДТП-ЖД-Рожище-Вавринчук_2025_04, що також підтверджує наявність порушення в діях ОСОБА_1 ..

Також, не заслуговують на увагу доводи апелянта щодо обмеженого огляду на сусідню колію через товарний поїзд, що стояв на іншій колії, оскільки вказане жодним чином не спростовує факту проїзду залізничної колії автомобілем «Mazda 6» під керуванням ОСОБА_1 після подання регулювальником жесту про заборону руху та, відповідно, вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.123 КУпАП.

Водночас, не беруться до уваги посилання апелянта на неможливість долучення до матеріалів диска, через відсутність у поліцейського відповідного обладнання для його запису до оформлення протоколу. Так, апеляційний суд зазначає, що наявність самого відеозапису при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, який в подальшому записаний на оптичний носій інформації, є належним та допустимим доказом.

Не знайшли свого підтвердження також доводи апелянта про відсутність у протоколі відомостей про свідків та потерпілих.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №306534 від 20.04.2025 щодо ОСОБА_1 , такий складений уповноваженою особою, містить всі необхідні відомості, передбачені ст.256 КУпАП, підписаний ОСОБА_1 .. Будь-яких зауважень щодо змісту протоколу про адміністративне правопорушення від ОСОБА_1 не надходило.

Разом з тим, твердження апеляційної скарги про наявність у ОСОБА_1 статусу військовослужбовця, не знайшло свого підтвердження при перевірці матеріалів справи апеляційним судом, адже жодних документів на підтвердження цього статусу ні районному, ні апеляційному суду надано не було.

Таким чином, у суду апеляційної інстанції за достатньої кількості доказів у своїй сукупності, не виникає сумніву щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст123 КУпАП.

З огляду на викладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана постанова судді, - без змін.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Рожищенського районного суду Волинської області від 02 липня 2025 року, - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Волинського апеляційного суду О.М. Клок