Єдиний унікальний номер судової справи 487/6123/24
Номер провадження 33/812/324/25 Головуючий у місцевому суді: Темнікова А.О.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП Головуючий у апеляційному суді: Серебрякова Т.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2025 року місто Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Серебрякової Т.В.,

із секретарем судового засідання Чистою В.В.,

за участю:

захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Давиденка Є.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Миколаївського апеляційного суду клопотання захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Давиденка Євгенія Сергійовича про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Заводського районного суду міста Миколаєва від 23 квітня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №873445, який надійшов на розгляд до Заводського районного суду міста Миколаєва та був складений 18 червня 2024 року, зазначено, що 18 червня 2024 року о 22 год. 44 хв. в місті Миколаєві по вулиці Шосейній біля будинку №82 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом автомобілем марки та моделі Land Rover Range Rover, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода. ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Drager на що він відмовився. Також ОСОБА_1 було запропоновано пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння в спеціалізованому медичному закладі КНП «МОЦПЗ» МОР на що він погодився. По прибуттю на місце згідно з висновком КНП «МОЦПЗ» МОР №756 водій від медичного огляд на стан алкогольного сп`яніння відмовився. Вказаним останній порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Постановою судді Заводського районного суду міста Миколаєва від 23 квітня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Цією ж постановою стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 605 грн. 60 коп.

Не погодившись із судовим рішенням, 11 липня 2025 року захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Давиденко Є.С. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Заводського районного суду міста Миколаєва від 23 квітня 2025 року та закрити провадження у справі, за відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення.

Також, захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Давиденко Є.С. заявив клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вказаної постанови судді.

На обґрунтування клопотання зазначено, що справа розглянута у відсутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , та копія судового рішення на адресу останнього не направлялась.

Зазначено, що інтереси особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 раніше представляв адвокат Матвєєв В.В., який не повідомляв свого клієнта про хід та стан розгляду справи, а також не проінформував його про прийняття районним судом постанови, яка підлягає апеляційному оскарженню. Про прийняття оскаржуваної постанови ОСОБА_1 дізнався лише 18 червня 2025 року з сайту «Судова влада України».

У зв`язку з відсутністю належних знань та низьким рівнем правової обізнаності ОСОБА_1 звернувся за правовою допомогою до адвоката Давиденка Є.С., який у той же день направив до районного суду заяву про видачу копії судового рішення. Вказана копія отримана адвокатом 02 липня 2025 року.

В судовому засіданні апеляційного суду від 31 липня 2025 року адвокат Давиденко Є.С. підтримав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та просив його задовольнити.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся судом, тому апеляційний суд, виходячи з положень ч.1 ст.268 КУпАП, вважав за можливе розглянути вищевказане клопотання за його відсутності.

Дослідивши матеріали справи про адміністративні правопорушення стосовно ОСОБА_1 в межах розгляду питання щодо поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд приходить до наступного.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Чинні норми КУпАП стосовно права на оскарження постанови судді місцевого суду у справі про адміністративні правопорушення забезпечують за аналогією з правом на доступ до суду, закріпленим у п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, законну мету і не порушують саму сутність цього права.

Передбачене ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain) від 07 липня 1989 року).

Гарантією забезпечення захисту прав і законних інтересів учасників справ про адміністративні правопорушення виступає передбачений у ч.2 ст.294 КУпАП порядок оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до вимог ч.2 ст.294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 та ч.1 ст.287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

За положеннями ст.289 КУпАП апеляційний суд має право поновити строк на оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення в разі наявності поважних причин пропуску зазначеного строку з боку особи, яка оскаржує постанову суду першої інстанції.

Вирішуючи питання про поновлення строку необхідно виходити з того, що поняття поважності причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду.

Так, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась зі скаргою, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

За матеріалами даного провадження убачається, що розгляд справи в суді першої інстанції призначався неодноразово, а саме: на 21 серпня 2024 року, 30 вересня 2024 року, 05 листопада 2024 року, 10 грудня 2024 року, 21 січня 2025 року, 19 лютого 2025 року, 19 березня 2025 року, 10 квітня 2025 року та 23 квітня 2025 року.

Постановою судді Заводського районного суду міста Миколаєва від 23 квітня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Цією ж постановою стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 605 грн. 60 коп.

Зі змісту оскаржуваної постанови встановлено, що справа розглянута судом першої інстанції 23 квітня 2025 року за участі захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Матвєєва В.В. та в цей же день було оголошено постанову, роз`яснено строк і порядок її оскарження, та згідно з протоколом судового засіданні адвокат Матвєєв В.В. був присутній при оголошенні судового рішення.

За такого, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано розглянув справу та постановив постанову за відсутності ОСОБА_1 , який добровільно розпорядився своїм правом щодо особистої участі у судовому засіданні, направивши свого захисника, в присутності якого судом і була розглянута справа по суті.

В подальшому, у разі незгоди з судовим рішенням, ОСОБА_1 та його захисник Матвєєв В.В. мали право оскаржити вищевказану постанову протягом 10 днів з дня винесення постанови, тобто по 02 травня 2025 року включно.

05 травня 2025 року захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Матвєєв В.В. подав апеляційну скаргу на постанову судді Заводського районного суду міста Миколаєва від 23 квітня 2025 року (а.с.46-50).

Оскільки апеляційна скарга була подана з пропуском строку на апеляційне оскарження та не містила клопотання про поновлення такого строку постановою Миколаївського апеляційного суду від 07 травня 2025 року вказану апеляційну скаргу повернуто особі, яка її подала (а.с.53).

08 травня 2025 року захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Матвєєв В.В. повторно подав апеляційну скаргу на постанову судді Заводського районного суду міста Миколаєва від 23 квітня 2025 року разом з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження (а.с.55-59).

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 29 травня 2025 року було відмовлено ОСОБА_1 в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді Заводського районного суду міста Миколаєва від 23 квітня 2025 року. Апеляційну скаргу повернуто особі, яка її подала (а.с.65-66).

17 червня 2025 року між ОСОБА_1 та адвокатом Матвєєвим В.В. укладено угоду про розірвання договору про надання правничої допомоги №б/н. В угоді зазначено, що клієнт має претензію щодо ненадання інформації по справі (а.с.84).

03 липня 2025 року захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Давиденко Є.С. через суд першої інстанції подав апеляційну скаргу на постанову судді Заводського районного суду міста Миколаєва від 23 квітня 2025 року (а.с.75-81,82,83).

Оскільки до апеляційної скарги не було додано документу, обов`язковість надання якого передбачена законом, а саме: витяг з договору, в якому має бути зазначені повноваження адвоката або обмеження його прав на вчинення окремих дій як захисника, постановою Миколаївського апеляційного суду від 11 липня 2025 року вказану апеляційну скаргу повернуто особі, яка її подала (а.с.87).

11 липня 2025 року захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Давиденко Є.С. повторно подав апеляційну скаргу на постанову судді Заводського районного суду міста Миколаєва від 23 квітня 2025 року. До апеляційної скарги додано витяг з договору про надання правової допомоги від 18 червня 2025 року (а.с.90-100).

Вирішуючи вищевказане процесуальне питання, апеляційний суд виходить з рішень Європейського суду з прав людини з яких вбачається, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими.

Так, в рішенні Європейського Суду з прав людини в справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року зазначено, що «від судів вимагається вказувати підстави для поновлення права на оскарження судового рішення, однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі, проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки вказується на те, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходи, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження».

Процедура визначення строку для подання апеляційної скарги, безумовно, має на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу правової визначеності.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини в справі «Устименко проти України» Суд вказав, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

При цьому, доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Сторона, яка приймає участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

З матеріалів справи вбачається, що при зверненні з апеляційною скаргою в інтересах ОСОБА_1 08 травня 2025 року адвокатом Матвєєвим В.В. було додано до апеляційної скарги витяг з договору про надання правової допомоги від 01 травня 2025 року, укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Матвєєвим В.В. (а.с.57).

Відповідно до п.1.2 вказаного договору сторони узгодили, що клієнт делегує адвокату наступні права: представляти інтереси та скласти від імені клієнта апеляційну скаргу на постанову Заводського районного суду міста Миколаєва від 23 квітня 2025 року.

З огляду на зазначене, щонайменше з 01 травня 2025 року ОСОБА_1 було відомо про наявність оскаржуваної постанови судді.

У зв`язку із цим, посилання захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Давиденка Є.С. на те, що ОСОБА_1 до 18 червня 2025 року не було відомо про наявність постанови судді Заводського районного суду міста Миколаєва від 23 квітня 2025 року не відповідає дійсності, оскільки спростовується матеріалами справи.

Також, апеляційний суд звертає увагу на те, що доводи щодо дати отримання копії постанови як підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження є помилковим тлумаченням діючого законодавства, оскільки положення ст.294 КУпАП пов`язують строки оскарження виключно з моментом ухвалення судом відповідної постанови, а не з моментом її вручення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, або її захиснику.

При цьому, зміна захисника в справі не свідчить про поважність причини пропуску строку на апеляційне оскарження та наявність підстав для його поновлення.

Укладення договору з іншим адвокатом про надання правової допомоги, з метою створення штучних передумов для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції не є поважною причиною в розуміння ст.294 КУпАП.

Також, апеляційний суд звертає увагу на те, що апелянт був вільним у виборі адвоката, який повинен був представляти його інтереси в суді першої інстанції та мав можливість проконтролювати належне виконання адвокатом своїх обов`язків.

Окрім того, апеляційний суд звертає увагу на те що захисник Давиденко Є.С. є самостійною процесуальною особою, апеляційна скарга подана від його імені, а тому суд повинен перевірити наявність підстав для поновлення строку на подачу апеляційної скарги саме захиснику.

Разом з тим, будь-яких інших поважних причин пропуску строку на звернення до суду з апеляційною скаргою, захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Давиденко Є.С. у скарзі не зазначає.

Отже, враховуючи, що матеріали справи містять достатні дані про те, що особа, в інтересах якої подано апеляційну скаргу, була обізнана про розгляд справи та ухвалене судове рішення, а також зважаючи, на принцип диспозитивності, який передбачає, що кожна особа користується своїми правами на свій власний розсуд і використовує той обсяг прав, передбачений КУпАП, який вважає за потрібне, апеляційний суд дійшов висновку, що захисником особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не наведено поважних підстав, які б унеможливили звернення до суду в межах встановленого КУпАП строку. При цьому, обставини, на які посилається захисник, не свідчать про існування будь-яких об`єктивних перешкод у реалізації захисником та ОСОБА_1 своїх прав на судовий захист з метою відновлення прав, свобод чи законних інтересів.

За такого, суд апеляційної інстанції вважає, що строк на апеляційне оскарження постанови судді пропущений без поважних причин, а тому поновленню не підлягає.

Разом із тим, апеляційний суд зазначає, що при вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови в справі про адміністративне правопорушення, апеляційний суд не вирішує інші клопотання у справі та не перевіряє доводи щодо законності, обґрунтованості та справедливості оскаржуваного судового рішення, оскільки така оцінка може бути дана судом тільки в результаті розгляду апеляційної скарги по суті.

Відповідно до вимог ч.2 ст.294 КУпАП, у випадку відмови у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення, апеляційна скарга повертається апеляційним судом особі, яка її подала.

Отже, відсутність поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження є підставою для повернення апеляційної скарги особі, яка її подала.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити захиснику особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокату Давиденку Євгенію Сергійовичу у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді Заводського районного суду міста Миколаєва від 23 квітня 2025 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Апеляційну скаргу повернути захиснику особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокату Давиденку Євгенію Сергійовичу.

Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду Т.В. Серебрякова