справа № 619/3945/25
провадження № 3/619/1620/25
ПОСТАНОВА

іменем України

24 липня 2025 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області
у складіголовуючого - суддіБолибока Є.А.
за участю:секретаря судового засіданняЛоманової І.А.
розглянув у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення стосовно:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,
який притягається до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 121 КУпАП,

установив:

29 травня 2025 року об 11 год 23 хв у с. Подвірки Харківського району Харківської області по вул. Сумський Шлях, 1-А, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Mercedes Benz Sprinter 519 CDI» р/н НОМЕР_2 , який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, при цьому вказаний транспортний засіб був переобладнаний з порушенням вимог і стандартів, правил та нормативів, що стосуються безпеки дорожнього руху, а саме: спереду транспортного засобу встановлено прилад зовнішній світловий (світлодіодна балка), який не передбачений конструкцією вказаного транспортного засобу, або документами щодо погодження переобладнання, чим порушив п.31.1, п.31.3а, п.31.4.3.а ПДР України, п.5.2, п.5.1.1 ДСТУ 3649:2010. Правопорушення вчинене повторно протягом року (постанова серії ЕНА 4744512 від 16.05.2025).

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причин неявки суду не повідомив.

Разом з тим, у судове засідання з`явився захисник ОСОБА_1 адвокат Луніка Т.Я., який просив закрити провадження по справі в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 121 КпАП України. Пояснив, що з протоколом серії ЕПР1 № 344982 вони не погоджуються, оскільки законодавством чітко визначено коло осіб (виконавців) хто має право здійснювати технічний контроль за технічним станом транспортного засобу. Дані особи повинні бути включені до реєстру суб`єктів проведення обов`язкового технічного контролю. Поліцейська інспектор 2 взводу 6 роти 4 батальйону УПП в Харківській області Рябець В.О. не є працівником суб`єкта господарювання включеного до реєстру суб`єктів проведення обов`язкового технічного контролю. І на його думку не має право здійснювати технічний контроль. Тобто єдиним документом, який підтверджує невідповідність технічного стану транспортного засобу є АКТ (додаток № 4 до Порядку). До протоколу про адміністративне правопорушення такий акт не долучався. До протоколу долучено відео з бодікамер. Оскільки поліцейський не є працівником суб`єкту господарювання якого віднесено до реєстру, тому і відеоматеріали не можуть бути доказами по справі, оскільки вони не відповідають вимога Наказу МВС № 1075. Тому твердження поліцейської про те, що транспортний засіб MERSEDES-BENZ SPRINTER 519 CDI переобладнаний з порушенням вимог стандартів, правил та стандартів не відповідає дійсності. Звертає увагу на ту обставину, що транспортний засіб 20.02.2025 перевірявся щодо технічного стану за результатами перевірки його було визнано технічно справним.

Як визначено статтею 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, визначені в статті 280 КУпАП, зокрема орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі статтею 7 КУпАП, розглядаючи таку справу, орган повинен забезпечити законність при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність цієї особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»№ 3477-IV від 23 лютого 2006 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Гарантії статті 6 § 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод включають зобов`язання суддів надавати достатні підстави для винесення рішень (H. v. Belgium (Н. проти Бельгії), § 53). Достатні підстави демонструють сторонам, що їхню справу було ретельно розглянуто.

Хоча національний суд користується певним правом розсуду, обираючи аргументи і приймаючи докази, він зобов`язаний обґрунтувати свої дії підставами для винесення рішень (Suominen v. Finland (Суомінен проти Фінляндії), § 36).

Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.

Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п.43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно вказаної правової позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

При цьому суд зазначає, що відповідно до ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За ч. 4 ст. 121 КУпАП передбачена відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частинами першою - третьою цієї статті, зокрема, за керування водієм транспортним засобом, що переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Оскільки така норма закону як стаття 121 КУпАП, яка інкримінується ОСОБА_1 , є бланкетною, то при провадженні у справі необхідно з`ясовувати, серед іншого, яку норму спеціального закону порушила особа, в чому полягає суть цих порушень із відповідним закріпленням вказаних норм в протоколі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 31.1. Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМ України № 1306 від 10.10.2001 (далі ПДР), технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

Згідно з п. 31.3а ПДР забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством: у разі їх виготовлення або переобладнання з порушенням вимог стандартів, правил і нормативів, що стосуються безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п. 31.4.3.а. ПДР забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: Зовнішні світлові прилади: кількість, тип, колір, розміщення і режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу.

Відповідно до приписів п. 5.2 ДСТУ 3649:2010 передбачено, що не дозволено, в тому числі, вносити зміни у конструкцію КТЗ, а також застосовувати додаткове обладнання та експлуатаційні матеріали без узгодження таких дій за встановленим законодавством порядком.

Поряд з цим, згідно з положеннями ст. 33 Закону України «Про дорожній рух», технічний стан транспортних засобів, що перебувають в експлуатації, у частині, що стосується безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, має відповідати правилам, нормативам і стандартам, затвердженим у встановленому порядку.

Відповідно до ст. 32 Закону України «Про дорожній рух» переобладнання транспортних засобів, тобто зміна типу або марки (моделі), призначення чи параметрів конструкції транспортних засобів, що перебувають в експлуатації, шляхом установки кабіни, кузова чи їх деталей, спеціального обладнання і номерних агрегатів, не передбачених нормативно-технічною документацією на даний транспортний засіб, повинно відповідати правилам, нормативам і стандартам України.

Не дозволяється без погодження з виробниками транспортних засобів та їх складових частин або іншої спеціально уповноваженої на це Кабінетом Міністрів України організації переобладнання, що призводить до зміни повної маси та її розподілу по осях, розміщення центру ваги, типу двигуна, його ваги і потужності, колісної бази чи колісної формули, системи гальмового і рульового керування та трансмісії.

Переобладнання, що призвело до зміни облікових даних механічного транспортного засобу, повинно бути відображено у його реєстраційних документах.

Переобладнання транспортних засобів здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Статтею 35 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані у підрозділах Державтоінспекції Міністерства внутрішніх справ України, підлягають обов`язковому технічному контролю відповідно до цієї статті.

Порядок проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів визначає Кабінет Міністрів України.

Судом достовірно встановлено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Mercedes Benz Sprinter 519 CDI» р/н НОМЕР_2 , який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, який був переобладнаний з порушенням вимог стандартів, правил та нормативів, що стосуються безпеки дорожнього руху, а саме: спереду транспортного засобу встановлено прилад зовнішній світловий (світлодіодна балка), який не передбачений конструкцією вказаного транспортного засобу, або документами щодо погодження переобладнання.

Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 4744512 від 16.05.2025, ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 121 КУпАП.

Отже, 29.05.2025 ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення повторно протягом року.

Вказані обставини підтверджуються протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 344982 від 29.05.2025, постановою серії ЕНА № 4744512 від 16.05.2025, рапортом працівника поліції, відеозаписом події за участю водія ОСОБА_1 та іншими доданими до протоколу матеріалами.

Зазначені докази є логічними, послідовними, належними та допустимими і в своїй сукупності доводять вину ОСОБА_1 у повторному протягом року вчиненні будь-якого з порушень, передбачених частинами 1-3 ст. 121 КУпАП.

Отже, своїми діями ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 121 КУпАП, а саме повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частинами першою - третьою цієї статті.

Посилання захисника на те, що твердження поліцейської про те, що транспортний засіб MERSEDES-BENZ SPRINTER 519 CDI переобладнаний з порушенням вимог стандартів, правил та стандартів не відповідає дійсності, суд вважає необґрунтованими з огляду на таке.

Згідно зі ст. 23 Закону України «Про стандартизацію» № 1315-VII від 05.06.2014 національні стандарти та кодекси усталеної практики застосовуються безпосередньо чи шляхом посилання на них в інших документах. Національні стандарти та кодекси усталеної практики застосовуються на добровільній основі, крім випадків, якщо обов`язковість їх застосування встановлена нормативно-правовими актами.

Відповідно до п. 1 Порядку переобладнання транспортних засобів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2010 року № 607, цей Порядок визначає процедуру переобладнання транспортних засобів, призначених для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування, що призводить до зміни повної маси та її розподілу по осях, розміщення центру ваги, типу двигуна, його ваги і потужності, колісної бази чи колісної формули, системи гальмового і рульового керування та трансмісії, зокрема для роботи на газовому моторному паливі та альтернативних видах рідкого і газового палива.

Як встановлено п. 3 Порядку, переобладнання транспортного засобу проводиться суб`єктом господарювання, який має нормативно-технічну документацію на відповідний вид переобладнання, узгоджену з МВС та Мінінфраструктури, і свідоцтво про погодження конструкції транспортного засобу щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, або власником такого засобу в індивідуальному порядку.

Згідно з п. 5 Порядку для переобладнання транспортного засобу в індивідуальному порядку власник або його представник подає до спеціально уповноваженої організації заяву про погодження переобладнання транспортного засобу, в якій зазначаються відомості про транспортний засіб, вид переобладнання, а також технічна та інша інформація, необхідна для проведення переобладнання.

У відповідності до п. 6 Порядку визначено, що спеціально уповноважена організація розглядає заяву про погодження і визначає технічну можливість та умови (вимоги) переобладнання транспортного засобу з урахуванням того, що його конструкція повинна відповідати вимогам щодо забезпечення безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього природного середовища.

Відповідно до п. 7 Порядку за результатами розгляду заяви про погодження спеціально уповноважена організація видає документ про погодження або надає обґрунтовану відмову в погодженні переобладнання транспортного засобу.

Разом з тим, стороною захисту не доведено, що переобладнання транспортного засобу MERSEDES-BENZ SPRINTER 519 CDI, яким керував ОСОБА_1 , проведено без порушень вимог стандартів, правил та нормативів.

Крім того, належить врахувати, що з відеозапису, який додано до матеріалів адміністративної справи вбачається, що під час зупинки транспортного засобу, коли працівники поліції виявили спереду транспортного засобу встановлено прилад зовнішній світловий (світлодіодна балка), який не передбачений конструкцією вказаного транспортного засобу, або документами щодо погодження переобладнання, ОСОБА_1 не заперечував його існування, а також не надав працівникам поліції будь-яких документів, які дозволяють таке переобладнання цього автомобіля.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей8,9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави. За результатами розгляду вказаної справи, Суд не встановив порушень прав заявників, передбачених ч. 1,2ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини.

Щодо доводів захисника про те, що поліцейська інспектор 2 взводу 6 роти 4 батальйону УПП в Харківській області Рябець В.О. не є працівником суб`єкта господарювання включеного до реєстру суб`єктів проведення обов`язкового технічного контролю, а тому, на його думку, не має право здійснювати технічний контроль суд зазначає, що наявність на транспортному засобі MERSEDES-BENZ SPRINTER 519 CDI, під керуванням ОСОБА_1 встановленого приладу зовнішній світловий (світлодіодна балка), який не передбачений конструкцією вказаного транспортного засобу, або документами щодо погодження переобладнання, працівник поліції встановила шляхом візуального спостереження, що відповідає вимогам п. 4 розділу 5 Вимог до перевірки конструкції та технічного стану колісного транспортного засобу, методи такої перевірки, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 26.11.2012 № 710, та підтверджується відеозаписом, долученим до протоколу про адміністративне правопорушення.

Отже, з досліджених доказів суддею встановлено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, що переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, вчинивши правопорушення повторно протягом року.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень правопорушником.

Згідно до ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладанні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його винуватості, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Згідно зі статтями 34, 35 КУпАП обставин, які обтяжують чи пом`якшуються відповідальність ОСОБА_1 , суддею не встановлено.

Отже, з огляду на характер вчиненого адміністративного правопорушення, його наслідки, які не є тяжкими, відомості про особу ОСОБА_1 , враховуючи відсутність обставин, що обтяжують чи пом`якшують відповідальність, а також те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, суддя вважає за доцільне застосувати до нього вид адміністративного стягнення передбаченого даною статтею у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Відповідно до ст. 401 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до п.п. 5 п. 4 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI, ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення: 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява подається до суду.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» від 19 листопада 2024 року № 4059-IX прожитковий мінімум для працездатних осіб на 1 січня 2025 року встановлений в розмірі 3028,00 гривні.

Так як на ОСОБА_1 накладається адміністративне стягнення, то відповідно до ст. 401 КУпАП йому необхідно сплатити судовий збір.

Ураховуючи викладене та керуючись статтями 121 ч. 4, 283, 284, 326 КУпАП, суддя

постановив:

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятидесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три місяці.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 605,60 грн судового збору.

Реквізити для сплати адміністративного штрафу у сфері забезпечення дорожнього руху: р/р UA0020001, код за , отримувач ГУК Харківська область/Харківобл/21081300, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код бюджетної класифікації 21081300, справа № 619/3945/25, провадження № 3/619/1620/25.

Реквізити для сплати судового збору: отримувач коштів ГУК у м. Києві/ м.Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106 «Судовий збір» Дергачівський районний суд Харківської області.

Роз`яснити, що штраф має бути сплачений порушником не пізніше 15 днів з дня вручення йому цієї постанови, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України.

Відповідно до ч. 2 ст. 308 КУпАП у разі несплати штрафу у строк постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в поряду, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, а також витрати на облік вчиненого правопорушення.

Зобов`язати орган та особу державної виконавчої служби повернути до суду постанову про накладення штрафу, за якою стягнення штрафу проведено повністю, з відміткою про виконання.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Дергачівський районний суд Харківської області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Є. А. Болибок