Справа № 145/346/25
Провадження № 33/801/724/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Іванець В. Д.
Доповідач: Рибчинський В. П.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2025 рокум. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі судді судової палати у цивільних справах Рибчинського В.П.,

за участі захисника ОСОБА_1 адвоката Литвинюка М.І., розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Литвинюка Михайла Івановича на постанову Тиврівського районного суду Вінницької області від 19 червня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ст. 124, ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серія ЕПР1 № 265130 від 07.03.2025 року водій ОСОБА_1 , 07.03.2025 о 19:00 по автодорозі між м. Гнівань та с. Ворошилівка керував автомобілем «KIA Ceed», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме порушення мови, координації рухів, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, а також в медичному закладі відмовився у встановленому законодавством порядку, чим порушив п. 2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серія ЕПР1 № 265137 від 07.03.2025 року07.03.2025 о 19:00 між населеними пунктами Гнівань-Ворошилівка водій ОСОБА_1 при зустрічному роз`їзді не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв зіткнення з автомобілем «FIAT Tipo», д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався назустріч. Унаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальним збитком, чим порушив п. 13.3. ПДР,за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

Постановою Тиврівського районного суду Вінницької області від 19 червня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 гривень 60 копійок .

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 в частині накладення адміністративного стягнення за ст. 124 КУпАП закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.

Не погоджуючись з такою постановою суду захисник ОСОБА_1 адвокат Литвинюк М.І. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив постанову суду скасувати, а провадження в справі закрити в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 вимоги апеляційної скарги підтримав, пояснив, що автомобілем у момент ДТП не керував, а керував його друг ОСОБА_2 .

Потерпілий ОСОБА_3 пояснив, що 07 березня 2025 року, рухаючись на автомобілі «Fiat Tipo» зі сторони м. Гнівань у напрямку с. Ворошилівка, потрапив у ДТП, зокрема автомобіль «KIA», який рухався у зустрічному напрямку, допустив зіткнення з його автомобілем. Зазначив, що з автомобіля «KIA» вийшло двоє чоловіків, обидва у військовій формі. В подальшому один з них зник з місця пригоди. На запитання головуючого судді «хто керував транспортним засобом «KIA» ОСОБА_3 відповіді дати не зміг, лише пояснив, що матеріальну шкоду за пошкодження його автомобіля відшкодував йому не ОСОБА_1 , а ОСОБА_2 .

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у ст.ст. 251, 252 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом та правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Пунктом 1.9 ПДР України визначено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з пунктом 2.9. «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення зазначених вимог ПДР України передбачена статтею 130 КУпАП.

Виходячи зі складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 130 КУпАП, об`єктивна сторона правопорушення полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, також передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само і ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Відповідно до п. 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння, згідно з п. 3 розділу І Інструкції, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

З матеріалів справи, зокрема з відеозапису з нагрудної камери поліцейського вбачається, що під час спілкування працівників поліції з водієм ОСОБА_1 , в останнього були виявлені типові зовнішні ознаки алкогольного сп`яніння та запропоновано йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Проте ОСОБА_1 відмовляється від проходження огляду на стан сп`яніння як на місці зупинки, так і в лікувальному закладі. При цьому посилання адвоката на те, що на 19:28:48 відео ОСОБА_1 зазначає, що від огляду в лікарні не відмовляється є безпідставними, оскільки таке твердження вирвано з контексту, адже одразу після цього останній просить поліцейських домовитися, щоб взагалі не проводити огляд на стан алкогольного сп`яніння, тобто наміру його проходити він не мав.

Безперервним відеозаписом з місця зупинки транспортного засобу та місця проведення огляду, що вівся на нагрудну бодікамеру працівника поліції, який був безпосередньо досліджений судом під час розгляду цієї справи, зафіксовано, що працівниками поліції, які прибули для оформлення матеріалів дорожньо-транспортної пригоди, під час спілкування з ОСОБА_1 , були виявлені у останнього ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку із чим, йому було запропоновано пройти огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з допомогою спеціального технічного засобу, на що останній відмовився, у зв`язку із чим був складений протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Доводи захисника про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом спростовуються відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, з якого чітко вбачається, що в ході розмови працівників поліції з ОСОБА_1 останній зазначив, що керував транспортним засобом, зокрема просив поліцейських виключити камеру та домовитись по людськи, казав, що за «це» його відправлять на «передок», на питання «навіщо сідав в стані алкогольного сп`яніння за кермо» - просив вибачення і обіцяв, що більше так не буде.

Відтак, суд розцінює відеозапис з нагрудної бодікамери працівника поліції як об`єктивний доказ, тобто такий, що в процесі доказування не встановлюється і не залежить від людей і від їх суб`єктивного сприйняття певних обставин.

Крім того, апеляційний суд оцінює критично пояснення ОСОБА_3 , оскільки в судовому засіданні він не зміг дати чіткої відповіді хто саме керував транспортним засобом «KIA», тоді як на відео він стверджував, що саме ОСОБА_1 керував автомобілем «KIA» та допустив зіткнення з його автомобілем. Також суд оцінює критично і пояснення ОСОБА_1 про те, що автомобілем керував не він, а його друг ОСОБА_2 , а тому суд вважає це намаганням ОСОБА_1 уникнути відповідальності за вчинення ним адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Отже, на переконання апеляційного суду, досліджені та покладені в основу судового рішення докази, які були перевірені під час апеляційного розгляду, є належними та допустимими доказами по справі у розумінні ст.251 КУпАП, оскільки складені уповноваженими особами, відповідно до процедури їх збирання та у своїй сукупності дають підстави зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП при обставинах, встановлених постановою судді місцевого суду.

Водночас суд першої інстанції, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції, зауважує, що адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, яке інкримінується ОСОБА_1 відповідно до матеріалів справи не є триваючим та мало місце 07.03.2025, тобто більше трьох місяців тому, тому на момент розгляду справи судом першої інстанції закінчилися строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст. 38 КУпАП.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, що були б підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Апеляційний суд вважає, що суд, дотримуючись принципу неупередженості та об`єктивності і положень ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, надав належну оцінку наявним у справі доказам у їх сукупності та дійшов обґрунтованих висновків про доведеність вини ОСОБА_1 «поза будь-яким розумним сумнівом» у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а тому підстав для закриття провадження у справі, визначених п.1 ч.1 ст.247 КУпАП апеляційна інстанція не вбачає.

Апеляційна скарга захисника ОСОБА_1 адвоката Литвинюка М.І. не містить доводів на спростування викладених у протоколах про адміністративні правопорушення обставин, зокрема, щодо факту відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та вчинення ДТП.

Отже, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими та відповідають фактичним обставинам справи.

Інші обставини, на які посилається заявник, зводяться до незгоди з ухваленим судовим рішенням, підтвердження в ході апеляційного перегляду справи не знайшли та висновків суду першої інстанції не спростовують.

З огляду на викладене, за результатами апеляційного перегляду справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення суддею норм процесуального права, як про це зазначає апелянт у поданій апеляційній скарзі, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 33, 38, 130, 247, 283, 284, 294 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Литвинюка Михайла Івановича залишити без задоволення.

Постанову Тиврівського районного суду Вінницької області від 19 червня 2025 року залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду: В.П. Рибчинський