Справа № 347/844/25
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2025 року м. Косів

Cуддя Косівського районного суду Івано-Франківської області Кіцула Ю. С., розглянувши матеріали справ про адміністративні правопорушення, які надійшли з Косівського РВП ГУНП України в Івано-Франківській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого в АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст. 130, ст. 185, ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

в с т а н о в и л а:

30.04.2025 року до Косівського районного суду Івано-Франківської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 311019 від 25.04.2025 року, відповідно до якого 24.04.2025 року о 23:46 год. в с. Черганівка, вул. Косівська, водій ОСОБА_1 керував тз марки Шкода Фабія н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення вимови, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі відмовився, чим порушив п.2.5. ПДР - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів.

Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Окрім того, 25.04.2025 року біля 01:20 в с. Черганівка по вул. Косівська гр. ОСОБА_1 , перебуваючи в п`яному вигляді виражався нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою в сторону працівників поліції, намагався шарпати за формений одяг, на зауваження не реагував.

Таким чином, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення за ст. 185 КУпАП України.

Також, 24.04.2025 року біля 5:00 год. в с. Старі Кути на АЗС VIPOIL в громадському місці гр. ОСОБА_1 виражався нецензурними словами в сторону працівників, а саме ОСОБА_2 .

Таким чином, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення за ст. 173 КУпАП України.

В судове засідання 29.07.2025 року ОСОБА_1 не з`явився, повідомлявся належним чином шляхом надсилання судової повістки засобами поштового зв`язку та повідомлення про дату, час та місце розгляду справи у додаток «Viber» (а.с.83).

Від ОСОБА_1 надходили клопотання, в яких він неодноразово просив відкласти розгляд справи, які суд задовольняв, та в межах строків розгляду справи відкладав судові засідання. Водночас від ОСОБА_1 надходили клопотання про відкладення розгляду справи, покликаючись на перебування на лікуванні. Зокрема 21.07.2025 року, ОСОБА_1 подав клопотання про відкладення розгляду справи з тих підстав, що він перебуває на лікування в КНП «Прикарпатський обласний клінічний центр психічного здоров`я» з 10.07.2025 року по даний час.

Оцінюючи вказану довідку, суд звертає увагу, що ОСОБА_1 надав звичайну ксерокопію. Копія вказаної довідки не засвідчена належним чином. Крім того, довідка видана станом на 18.07.2025 року. В той же час засідання у справі було призначено на 23.07.2025 року. А відтак станом на 23.07.2025 року суд не міг достеменно встановити чи дійсно ОСОБА_1 перебуває на лікуванні.

Також, 28.07.2025 року ОСОБА_1 вкотре подав клопотання, в якому просив відкласти розгляд справи про адміністративне правопорушення, посилаючись на перебування на стаціонарному лікуванні у КНП «Косівська ЦРЛ» з 28.07.2025 року по даний час. До клопотання додана ксерокопія довідки КНП «Косівська ЦРЛ» від 28.07.2025 року № 375. Однак суд звертає увагу, що ОСОБА_1 особисто заносив в канцеліряю Косівського районного суду Івано-Франківської області письмову заяву, що викликає в суду обгрунтований сумнів в тому, що ОСОБА_1 перебуває на стаціонарному лікуванні. Більше того, всі довідки надані ОСОБА_1 є лише ксерокопіями.

На переконання суду, дії особи, яка задіяна в розгляді адміністративного матеріалу щодо неї, яка обізнана з таким провадженням, має дотримуватись принципу добросовісного користування правами та обов`язками, зокрема щодо залучення представника або ж наданні пояснень. Дії особи у цій справі не відповідають такому принципу, оскільки особа впродовж тривалого часу (більше місяця) не залучила нового представника, не надала пояснень по суті протягом трьох місяців, за можливості подання заяв щодо відкладення розгляду справи. Тобто такі дії особи додатково вказують на відсутність інтересу особи щодо розгляду адміністративного матеріалу, а фактично спрямовані на відкладення (затягування) розгляду. При цьому норми КУпАП встановлють, як строки розгляду справи, так і строки притягнення особи до відповідальності.

Суд неодноразово відкладав розгляд справи, та надава ОСОБА_1 можливість як брати самостійно участь у розгляді справи, так і залучити захисника, або надати свої письмові заперечення. Однак ОСОБА_1 , не скористався жодних із забезпечених йому прав.

Крім того, частиною 2 статті 268 КУпАП обов`язкова присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності при розгляді справи за ст. 130 КУпАП, - не передбачена.

Статтею 277 КУпАП встановлено строки розгляду справи про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 277 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

Відповідно до положень ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), яка згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Недотримання строків розгляду цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення порушує конституційне право на судовий захист, гарантований статтею 55 Конституції України, і негативно впливає на ефективність правосуддя та на авторитет судової влади.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07 липня 1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій, направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.

В цьому ж рішенні Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально, використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував на тому, що розумність тривалості розгляду справи повинна визначатися з огляду на конкретні обставини справи з урахуванням критеріїв, сформованих у практиці Суду, зокрема складності справи, поведінки сторін та відповідних державних органів (рішення Європейського суду з прав людини від 29.05.2008 р. «Якименко проти України»; рішення Європейського суду з прав людини від 21.12.2006 р. «Мороз та інші проти України» та інші).

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» в п.41 наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

До того ж у рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України» Суд наголосив, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя насамперед покладається на відповідні державні судові органи. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, оскільки одним із критеріїв «розумності строку» є саме поведінка сторони. Сторони самостійно повинні вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

За таких обставин, суд, з метою забезпечення "розумних строків розгляду справи", вважає за можливе розгляд справи проводити у відсутність ОСОБА_1 , ураховуючи обізнаність особи про наявність провадження та про дату судового засідання, відсутніть жодних заперечень щодо факту вчиненого правопорушення та обмеженістю строку розгляду справи.

Перевіривши матеріали справи, дослідивши протокол про адміністративне правопорушення, суд доходить такого висновку.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується наступними доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 №311019 від 25.04.2025 року, згідно з яким «24.04.2025 року о 23:46 год. в с. Черганівка, вул. Косівська, водій ОСОБА_1 керував тз марки Шкода Фабія н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення вимови, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі відмовився, чим порушив п.2.5. ПДР - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів». Вказаний протокол складений уповноваженою особою, та містить необхідні реквізити встановлені ст. 256 КУпАП. Будь яких сумнівів у його достовірності судом не встановлено (а.с 1);

- актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 25.04.2025 року (а.с.2);

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, з якого вбачається, що направлення від 25.04.2025 року оформилось до закладу охорони здоров`я «Косівська ЦРЛ», огляд не проводився, водій відмовився (а.с. 3);

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння, згідно якого у ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення вимови. Огляд не проводився, водій відмовився (а.с.4);

- письмовими рапортами працівників поліції В. Романюка та А. Миронюка, в яких вказано, що 24.04.2025 року близько 23:46 год. ними було зупинено тз марки Шкода Фабія н.з. НОМЕР_1 за порушення ПДР, а саме в темну пору доби не підсвічувався номерний знак. Під час перевірки документів було встановлено, що водієм є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який позбавлений права керування, а також під час спілкування було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення вимови. В подальшому водієві було запропоновано у встановленому законом порядку пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки т/з або в лікувальному закладі, на що останній категорично відмовився. Після цього водій ОСОБА_1 почав виражатися нецензурною лайкою у сторону працівників поліції, погрожував фізичною розправою, чіплявся за формений одяг, намагався втекти, на неодноразові зауваження працівників поліції не реагував, чим вчинив злісну непокору працівникам поліції. Для припинення хуліганських дітей до водія було застосовано фізичну силу та спец. засоби кайданки. А також під час складання адміністративних матеріалів ОСОБА_1 поклав до службового автомобіля неправомірну вигоду у розмірі 100 доларів США за непритягнення до адміністративної відповідальності (а.с.7-8);

- відеозаписами з нагрудної камери поліцейського (а.с.79). Так, на відеозаписі 0000000__0013 зафіксовано зупинку тз марки Шкода Фабія н.з. НОМЕР_1 на вимогу поліції. Водієві оголошено причину зупинки відсутність підсвітки заднього номерного знаку. Під час спілкування з водієм, яким виявився ОСОБА_1 , було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння. На запитання про вживання спиртного, ОСОБА_1 відповів, що вживав. Після цього працівником поліції було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці, проїхати у Косівську ЦРЛ, чи відмовитися від проходження такого огляду, на що водій запитання проігнорував, проте потім відмовився. Після цього офіцером поліції водієві оголошено його права відповідно до ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. На запитання поліцейського, чому їде п`яний за кермом, ОСОБА_1 відповів: «Ну, трохи випив». На 11:54 хв. відеозапису працівником поліції ще раз було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці та проїхати у Косівську ЦРЛ, чи відмовитися від проходження такого огляду, на що ОСОБА_1 ухилився від відповіді. З відеозапису 0000000_0425000_0001 вбачається, що ОСОБА_1 ще раз роз`яснено його права відповідно до ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП (00:03 хв.), а також те, що на нього будуть складені адміністративні матеріал за ч.1 ст. 130 КУпАП. Під час спілкування з водієм було встановлено, що він позбавлений права керування транспортними засобами. Окрім того, на відеозаписах зафіксовано, що при спілкуванні з працівниками поліції ОСОБА_1 поводив себе зверхньо, кричав, ображав нецензурними словами, а також погрожував їм фізичною розправою.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність викладених письмових доказів, що містяться в матеріалах справи не убачається, тому вказані докази є належними та допустимими.

Виходячи з вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до диспозиції ст. 185 КУпАП адміністративним правопорушенням є злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків.

Згідно зі ст. 173 КУпАП дрібне хуліганство, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян, є адміністративним правопорушенням і тягне за собою адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

Тобто, приписами статті 38 КУпАП встановлено строки, після закінчення яких виключається накладення адміністративних стягнень.

Як слідує зі змісту статті 38 КУпАП, початком відліку строку для накладення адміністративного стягнення є день вчинення адміністративного правопорушення. Вказана стаття не передбачає інших умов відліку цього строку, крім як для триваючих правопорушень.

Згідно п.7 ч. 1 ст.247 КУпАП розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

При цьому п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративне правопорушення, а є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (стаття 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні.

Згідно протоколу серії ВАД № 253865 від 25.04.2025 року за ст. 185 КУпАП ОСОБА_1 вчинив вказане правопорушення 25.04.2025 року, тобто кінцевий термін притягнення до відповідальності сплив 25.07.2025 року.

Відповідно до протоколу серії ВАД № 253914 від 25.04.2025 року за ст. 173 КУпАП ОСОБА_1 вчинив вказане правопорушення 25.04.2025 року, тобто кінцевий термін притягнення до відповідальності сплив 25.07.2025 року.

Таким чином, положення ч. 1 ст. 247 КУпАП виключають можливість здійснення провадження у справі про адміністративні правопорушення за ст. 185, ст. 173 КУпАП відносно ОСОБА_1 , яке включає в себе дослідження доказів на предмет наявності або відсутності складу адміністративного правопорушення, з підстав закінчення на момент розгляду (та розподілу) справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення» від 17 жовтня 2014 року № 11 статтею 277 КУпАП встановлено строки розгляду справи про адміністративні правопорушення і справа має бути розглянута навіть у разі порушення такого строку, а строки накладення адміністративного стягнення, передбачені статтею 38 КУпАП, не можуть бути продовжені.

Враховуючи вищевикладене суд дійшов до висновку про закриття справ про адміністративні правопорушення за ст. 185, ст. 173 КУпАП у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

З огляду на вищевикладене, вважаю, що на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення у межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, а провадження у справах про адміністративні правопорушення за ст. 185 та 173 КУпАП закрити на підставі п.7 ч. 1 ст.247 КУпАП у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Положеннями ст. 40-1 КУпАП передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

На підставі п. 8 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», ОСОБА_1 , як інвалід ІІ групи, звільнений від сплати судового збору, а тому судовий збір з нього у справі про адміністративне правопорушення не підлягає стягненню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 36, 40-1, ч. 1 ст. 130, 173, 185, 283, 284 КУпАП, суддя,-

п о с т а н о в и л а :

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст. 185 КУпАП закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст. 173 КУпАП закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Роз`яснити, що штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення апеляційної скарги без задоволення.

На підставі ч. 2 ст. 308 КУпАП, у разі несплати правопорушником штрафу у вищенаведений строк, у порядку примусового виконання постанови стягується подвійний розмір штрафу, що складає 34 000,00 грн. (тридцять чотири тисячі гривень).

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду.

Суддя Ю. С. Кіцула