Провадження №33/812/318/25 Категорія: ст. 130 ч. 1 КУпАП
Головуюча у першій інстанції Домарєва Н. В.
Доповідачка апеляційного суду Ямкова О. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі:

головуючої - судді Ямкової О. О.

за участю: секретаря Богуславської О. М.

захисника Варцаби С. А.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника адвоката Варцаби С. А. на постанову судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 1 липня 2025 року, стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовця ЗСУ, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік, -

В С Т А Н О В И В :

Згідно до постанови судді, 14 травня 2025 року о 00 годині 18 хвилині в місті Вознесенську по вулиці Київській водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом «Audi A6», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, та на вимогу поліцейських відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки або у медичному закладі, чим порушив пункт 2.5 ПДР України.

Постановою судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 1 липня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, захисник адвокат Варцаба С. А. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді скасувати та закрити провадження за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Апелянт вважає, що постанова є необґрунтованою, не відповідає вимогам закону та судовій практиці Верховного Суду.

У скарзі зазначає про те, що при постановленні судового рішення суддя не звернула увагу, що відповідно до положень частини 3 статті 266? КУпАП право пред`являти вимогу військовослужбовцю стосовно виконання ним обов`язку щодо проходження огляду на стан сп`яніння, у момент його перебування на вулиці Київській у місті Вознесенську, може лише відповідна посадова особа, уповноважена на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у ЗСУ з використанням спеціальних технічних засобів та тестів. Тому вимога інспектора патрульної поліції до ОСОБА_1 , який проходить військову службу в ЗСУ, але у той час знаходився на вулиці міста, була безпідставною та незаконною.

На жаль, суддя суду першої інстанції підійшла поверхнево до розгляду справи, не надала оцінку вищезазначеним обставинам у своїй постанові, що призвело до безпідставного притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

До суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився, про дату та час слухання справи повідомлений належним чином, клопотань про її відкладення з поважних причин не надав. Розгляд справи проведено за його відсутністю в присутності його захисника відповідно до положень статті 294 КУпАП.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, у їх межах, заслухавши пояснення захисника Варцаби С. А., а також вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, так як висновки суду про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні вимог п. 2.5 ПДР України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є правильними.

Ці висновки суду ґрунтуються на сукупності доказів, що містяться у матеріалах справи та які спростовують доводи апелянта, викладені ним у апеляційній скарзі.

Відповідно до положень статті 251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є доказом в справі про адміністративне правопорушення.

Тому суддя суду першої інстанції, як на доказ вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, обґрунтовано послалася на дані протоколу про адміністративне правопорушення, відеозйомку, здійснену на нагрудну камеру поліцейських, акт та направлення для проходження огляду та відмову від виконання таких обов`язків, згідно яких ОСОБА_1 , під час керування транспортним засобом, мав ознаки алкогольного сп`яніння, але на вимогу поліцейського відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, як на місці зупинки, так і у медичному закладі в установленому законом порядку, чим за складеним протоколом порушив положення п. 2.5 ПДР України.

Сам протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам статті 256 КУпАП та щодо місця та суті адміністративного правопорушення повністю узгоджуються з даними, які містяться в акті та направленні, а також у відеозаписі, здійснених працівниками поліції за допомогою нагрудної камери.

З відеозапису, що здійснено безперервно 14 травня 2025 року, вбачається, що поліцейський автомобіль переслідує автомобіль, під керуванням ОСОБА_1 .. Після зупинки транспортного засобу поліцейський роз`яснює водієві ОСОБА_1 порушення ним ПДР України та з`ясовує про вживання ним алкогольних напоїв, на що водій надає стверджувальну відповідь та пояснює, що вживав алкогольні напої, у зв`язку з тяготами несення військової служби під час війни, після чого поїхав до своєї дівчини додому. Після вказання на наявність у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом та неодноразову пропозицію пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або у медичному закладі, водій, і не отримавши від поліцейських дозволу піти додому без складення протоколу про адміністративне правопорушення, водій висловлює категоричну відмову від проходження огляду у встановленому законом порядку. Тому поліцейським водієві ОСОБА_1 роз`яснюються наслідки такої відмови зі складанням відносно нього протоколу, а також права, якими водій може користуватися під час розгляду справи про адміністративне правопорушення (а.с.5).

Так, у відповідності до змісту пункту 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

За положеннями пунктів 1.3, 1.6, 1.7 розділу І і положеннями розділу ІІ Інструкції № 1452/735 огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, з фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції, з відеофіксацією самої події, а за відсутністю технічних засобів, які можуть фіксувати подію, у присутності двох свідків, та у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані алкогольного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 3 розділу I цієї Інструкції. У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.

Установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду за допомогою технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові (пункт 7 розділу ІІ Інструкції).

Направлення водія для проведення огляду на стан алкогольного чи іншого виду сп`яніння у медичному закладі видається поліцейським, у випадку не згоди водія з результатами показників Драгеру при огляді, що проведений поліцейськими на місці зупинки, або бажанні пройти такий огляд лише у медичному закладі.

Натомість ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду як на місці зупинки, так і у медичному закладі, та ці обставини підтверджені доказами, що додані до матеріалів справи.

При тому доводи захисника про безпідставність пред`явлення інспектором патрульної поліції вимоги про проходження огляду на стан сп`яніння до військовослужбовця, який керував транспортним засобом, з посиланням на положення статті 266? КУпАП, не ґрунтуються на матеріальному законі, оскільки статтею 266? КУпАП регулюється інший порядок проходження огляду на стан сп`яніння військовослужбовцями, які здійснили дії пов`язані з порушенням громадського порядку або порядку управління, тобто вчинили військові адміністративні правопорушення, диспозиції яких перелічені у главі 13-Б КУпАП, зокрема, передбачені статтею 172-20 КУпАП.

Так, за змістом положень пунктів 3 і 4 «Порядку направлення військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, та проведення такого огляду», що затверджено на підставі постанови КМ України №32 від 12 січня 2024 року, на які посилався суддя першої інстанції, визначено спеціальний порядок проведення огляду військовослужбовців/військовозобов`язаних, щодо яких є підстави вважати, що вони виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин (установ, закладів) у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), або перебувають у стані сп`яніння на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, в усіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях.

У цьому разі порядок проведення огляду на стан сп`яніння та складення протоколу здійснюється у відповідності до статті 266? КУпАП та «Порядку направлення військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, та проведення такого огляду», затвердженого постановою КМ України №32 від 12 січня 2024 року, положення яких узгоджуються між собою, є взаємопов`язаними та логічно викладеними.

Тому диспозиція статті 266? КУпАП, як спеціальна окрема норма права визначає порядок проходження огляду за наявністю, як спеціального суб`єкту, так і спеціально визначеної об`єктивної сторони, а її абзаци (частини) не створюють відокремлених правових норм та не можуть застосовуватися окремо одна від одної.

В той же час відносно ОСОБА_1 у цій справі складено протокол про вчинення ним адміністративного правопорушення в порядку глави 10 КУпАП, тобто за вчинення адміністративного правопорушення на транспорті, де суб`єкт визначається не за родом професійної діяльності, а виключно за досягненням віку, з якого наступає відповідальність за вчинення адміністративного правопорушення.

За таких обставин наявність у ОСОБА_1 статусу військовослужбовця під час керування ним приватним транспортним засобом не є підставою для відмови від виконання вимоги поліцейських у відповідності до пункту 2.5 ПДР України. Наслідком такої відмови є складення відносно водія протоколу про адміністративну відповідальність, передбачену частиною 1 статті 130 КУпАП. Така відмова за внесеними змінами до статті 266 КУпАП та Інструкції № 1452/735, які є чинними, як на час події, так і на час розгляду справи, фіксується поліцейськими за допомогою технічних засобів відеозапису, а за їх відсутності у присутності двох свідків.

Доводи захисника про необхідність застосування до ОСОБА_1 під час його перебування на вулиці міста положень частини 3 статті 266? КУпАП, як окремої правової норми, не заслуговують на увагу, так як вимога поліцейськими пред`явлена до нього, не як до військовозобов`язаного пішохода, що перебував на вулиці міста, а як до водія, під час керування ним приватним транспортним засобом, внаслідок чого ОСОБА_1 повинен був дотримуватися вимог ПДР України.

Правові підстави для кваліфікації належного водію на праві власності транспортного засобу як вулиці міста, відсутні.

Отже, доводи апелянта про порушення процесуальних прав водія, з огляду на положення КУпАП, не є слушними. Самі намагання захисника визначити статус ОСОБА_1 , як військовослужбовця, на підставі зафіксованих пояснень водія щодо обставин справи, за яких він вживав алкогольні напої, після чого сів керувати належним йому транспортним засобом, є додатковою підставою для проведення спеціальної перевірки та складання іншого протоколу про адміністративне правопорушення, які будуть стосуватися інших обставин, пов`язаних з безпосереднім вживанням алкогольних напоїв вже у відповідності до статті 266? КУпАП та «Порядку направлення військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, та проведення такого огляду», затвердженого постановою КМ України №32 від 12 січня 2024 року.

Втім, враховуючи межі розгляду справи виключно в межах складеного протоколу про адміністративне правопорушення, у суду немає підстав для відповідного реагування за іншими обставинами, що зафіксовані за допомогою спеціальних технічних засобів відеозапису, та можуть призвести до складання відносно цієї же особи окремого протоколу про адміністративне правопорушення за порушення інших норм КУпАП.

Посилання у змісті апеляції на рішення ЄСПЛ не є слушними, оскільки наведені адвокатом приклади, стосуються постановлення ЄСПЛ рішень за іншими обставинами у справах, які не є преюдиційними відносно цієї справи, що переглядається судом апеляційної інстанції, і по-друге, наведені приклади та справа, що розглянута судом, врегульовані різними нормами процесуального права: КПК України та КУпАП, а отже правовідносини, які встановлені у цій справі не підлягають однакому врегулюванню з тією судовою практикою, що вказана захисником у змісті апеляції.

За наведеного підстави для закриття провадження у справі за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення (стаття 9 КУпАП) у відповідності до пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП, так і будь якого іншого пункту статті 247 КУпАП, - відсутні.

Отже, ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Стягнення за вчинення адміністративного правопорушення призначено ОСОБА_1 відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Варцаби С. А. залишити без задоволення, а постанову судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 1 липня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без зміни.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуюча О. О. Ямкова