ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 766/2623/25
Головуючий в суді І інстанції Валігурська Л.В
Провадження № 33/819/137/25 Доповідач Кутурланова О.В.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2025 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя Кутурланова О.В.

за участю:

секретаря судового засідання Олійник К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Вічна Ірина Миколаївна, на постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 20 травня 2025 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянку України, проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 20 травня 2025 року ОСОБА_1 визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в дохід держави, що становить 17 000 гривень, з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 1 рік. Стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Відповідно до постанови суду, ОСОБА_1 12.02.2025 о 20:40 годині по вул. Полковника Кедровського, 1 в м. Херсоні керувала транспортним засобом «ВАЗ 210934-20», реєстраційний номер НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі відмовилася, чим порушила п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306.

Суд кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП як відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Не погоджуючись із вказаною постановою, ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Вічна І.М., подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила скасувати постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 20 травня 2025 року та прийняти нову, якою провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що:

- в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Так, згідно протоколу ААД №701625 від 12 лютого 2025 року правопорушення вчинено ОСОБА_1 12 лютого 2025 року о 20 год. 40 хв., а відеозаписи з бодікамер патрульних поліцейських, які прибули за викликом щодо неправомірних дій ОСОБА_1 , розпочалися з 21 год. 06 хв., т.т. момент вчинення правопорушення відеозаписами не зафіксовано;

- висновок суду про те, що ОСОБА_1 перебувала у стані алкогольного сп`яніння на момент керування транспортним засобом зроблено виключно зі слів ОСОБА_2 , з письмових пояснень якого не можна достеменно встановити факт перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння під час керування автомобілем. Зазначені пояснення могли б враховуватися судом за умови явки ОСОБА_2 до суду та надання відповідних пояснень суду у якості свідка, попередженого про кримінальну відповідальність за дачу завідомо хибних свідчень. Проте, ОСОБА_2 , як єдина особа, яка начебто бачила ОСОБА_1 з ознаками алкогольного сп`яніння за кермом, у судове засідання в якості свідка не з`явився. Таким чином, суд, не дотримавшись вимог ст.ст.280, 252 КУпАП, не забезпечивши всебічність, повноту та об`єктивність дослідження обставин справи, безпідставно врахував письмові пояснення ОСОБА_2 , як такі, що містили достеменні та достовірні відомості, що потягло за собою помилковість подальшого висновку суду про наявність в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП.

Судове засідання 15.07.2025 року о 15 год. 35 хв. проведено за відсутності ОСОБА_1 та її захисника адвоката Вічної І.М., яка подала заяву про розгляд справи за їх відсутності.

Дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про наявність визначених законом підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до положень ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Ухвалюючи судове рішення у справі, суд першої інстанції виходив з того, що вина ОСОБА_1 в скоєнні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП, підтверджена матеріалами справи та правопорушником не спростовано.

Апеляційний суд, надаючи оцінку доводам апеляційної скарги, не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, зокрема з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №701625 від 12.02.2025 року, 12.02.2025 року о 20 годині 40 хвилин по вул.Полковника Кедровського, 1, в м.Херсоні ОСОБА_1 керувала транспортним засобом «ВАЗ 210934-20», реєстраційний номер НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі відмовилася, чим порушила п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Обґрунтовуючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції зазначав, що вина ОСОБА_1 підтверджується вищезазначеним протоколом, а також наступними дослідженими та перевіреними судом доказами:

- відео-файлом з нагрудних відеореєстраторів поліцейських, за змістом яких вбачається, що працівники поліції прибули за адресою: вул. П. Кедровського, 1 в м. Херсоні, де виявлено автомобіль ВАЗ, поряд з яким перебувала ОСОБА_1 . Сторонній чоловік повідомив, що він оператор АЗС, а ця жінка вдарила конусом по лобовому склу його автомобіля, проте відповідну заяву подавати не буде. Поведінка ОСОБА_1 не відповідала обстановці і мали місце явні ознаки алкогольного сп`яніння. На початку спілкування з поліцейськими факт керування автомобілем не заперечує. Після оголошення ознак алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 запропоновано пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці за допомогою приладу Драгер або в лікарні. ОСОБА_1 погодилась на огляд в лікарні, проте у подальшому заперечила проти такої можливості;

-актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого огляд ОСОБА_1 проведений у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду відмовилася;

-направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 12.02.2025 року, згідно якого у результаті огляду, проведеного поліцейським, у ОСОБА_1 були виявлені ознаки сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Зазначено найменування закладу охорони здоров`я, а саме: КНП «Херсонський обласний заклад з надання психіатричної допомоги» ХОР;

-письмовими поясненнями ОСОБА_2 , який працює касиром торговельного залу на АЗС та був свідком того, як 12.02.2025 року близько 20:40 години автомобіль «ВАЗ 210934-20», реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухаючись з Миколаївського шосе, заїхав на територію автовокзалу та наїхав на бордюр, завис на ньому. Підійшовши до автомобіля, побачив жінку водія у нетверезому стані.

- довідкою інспектора ІІ категорії відділу адміністративної практики УПП в Херсонській області ДПП від 13.02.2025, відповідно до якої ОСОБА_1 отримала посвідчення водія на право керування транспортними засобами НОМЕР_3 від 24.09.2024 року.

Сторона захисту, під час розгляду справи як в суді першої, так і апеляційної інстанцій, зазначала про те, що основною передумовою для притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП є встановлення факту керування транспортним засобом, як передумова можливому огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння. У свою чергу матеріали справи не містять беззаперечних доказів того, що ОСОБА_1 вживала алкогольні напої до того, як приїхала на автовокзал в м.Херсоні. Свідок, письмові пояснення якого долучено до протоколу, стверджував, що виявив ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, проте до суду для підтвердження своїх свідчень не з`явився та не пояснив як саме він встановив факт перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, що у свою чергу ставить під сумнів, що ОСОБА_1 керувала транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції свідок ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, своїх пояснень щодо обставин виявлення ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння під час керування останньою транспортним засобом не надавав.

Спростовуючи твердження сторони захисту, суд першої інстанції зазначив, що хоча з досліджених судом доказів і вбачається, що поліцейські транспортний засіб «ВАЗ 210934-20», реєстраційний номер НОМЕР_2 , безпосередньо не зупиняли, проте біля автомобіля перебувала саме ОСОБА_1 , яка практично за весь час спілкування з представниками поліції щодо огляду на стан алкогольного сп`яніння свого керування останнім не заперечувала. Крім того, сторонній чоловік фактично також підтвердив факт керування саме ОСОБА_1 транспортним засобом, інших осіб, з якими можна було б пов`язати керування вищезазначеним автомобілем за змістом відео немає. Відповідні ознаки алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 були встановлені безпосередньо поліцейськими по прибуттю на місце перебування автомобіля. Крім того, причиною виклику екіпажу патрульної поліції фактично були хуліганські дії ОСОБА_1 , про які свідок і зазначав.

Суд апеляційної інстанції, враховуючи доводи суду першої інстанції та сторони захисту, перевіряючі докази, покладені в основу цих доводів, встановив суперечливі відомості щодо обставин скоєння правопорушення, які були встановлені судом першої інстанції.

З відеозапису бодікамер, один з яких розпочато з 21 год 06 хв. (інші записи розпочато пізніше) вбачається, що поліцейські прибули на АЗС, де перебували чоловік ( ОСОБА_2 ) та жінка ( ОСОБА_1 ). Між ними відбувалася сварка, жінка вела себе зухвало, інколи виражалася нецензурною лайкою, прі цьому автомобіль ВАЗ 210934-20, реєстраційний номер НОМЕР_2 , на відеозапису відсутній. Довгий проміжок часу працівники поліції намагалися встановити особу жінки, вийти з нею на конструктивну розмову. Як було встановлено, працівників поліції викликав ОСОБА_2 , працівник АЗС, оскільки ОСОБА_1 вчиняла хуліганські дії, намагалася пошкодити його автомобіль. Через значний проміжок часу спілкування з ОСОБА_1 працівники поліції запитали в неї : «Чий автомобіль стоїть заведений перед автовокзалом?», на що ОСОБА_1 , нічого не відповівши, побігла в напрямку зазначеного поліцейськими автомобілю. На місці зупинки даного автомобіля було виявлено, що автомобіль було заблоковано в русі (знаходився на бордюрному камені та не міг рухатися). ОСОБА_1 сіла в автомобіль та намагалася то вимкнути двигун, то його ввімкнути, будь-якого руху на даному транспортному засобі ОСОБА_1 здійснити не могла внаслідок його блокування. В подальшому, після деякого проміжку часу, ОСОБА_1 погодилася проїхати з поліцейськими до дільниці. По приїзду до дільниці ОСОБА_1 запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місці за допомогою спеціального засобу, так і в медичному закладі, на що остання відмовилася. За результатами даних дій ОСОБА_1 , а саме за відмову проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння, працівниками поліції було складено протокол за ч.1 ст.130 КУпАП. Під час складання протоколу ОСОБА_1 жодного разу не визнавала та не зазначала про вживання нею алкогольних напоїв та керування транспортним засобом.

Тобто, огляд відеозапису, наданого з місця події, не містить беззаперечних доказів, що ОСОБА_1 керувала вищевказаним транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Згідно протоколу ААД №701625 від 12.02.2025 року, правопорушення було вчинено ОСОБА_1 о 20 год. 40 хв. Відеозаписи з бодікамер розпочинаються лише з 21 год. 06 хв. Тобто момент вчинення правопорушення відеозаписом не зафіксовано.

Посилання суду першої інстанції, як на підтвердження перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом, на письмові пояснення ОСОБА_2 є необґрунтованими, оскільки зазначений свідок не з`явився до суду першої інстанції для надання свідчень, його письмові пояснення не містять беззаперечних аргументів стосовно того, що ОСОБА_1 перебувала з ознаками алкогольного сп`яніння під час керування автомобілем. Між часом прибуття ОСОБА_1 на територію автовокзалу (20 год. 40 хв. за словами ОСОБА_2 , час скоєння правопорушення) та часом прибуття працівників поліції на місце події (приблизно 21 год 06 хв.) минув значний проміжок часу, тому перебування ОСОБА_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння на момент прибуття працівників поліції не підтверджує факт перебування ОСОБА_1 з такими ознаками алкогольного сп`яніння станом на 20 год. 40 хв. та керування нею у такому стані транспортним засобом.

Абзацом 3 п.27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» судам роз`яснено, що керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

У постанові від 20.02.2019 у справі № 404/4467/16-a(2-іс/811/3/17) Верховний Суд дійшов висновку, що само по собі керування транспортним засобом розуміється як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Таким чином, для притягнення для адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП поліцейський мав зафіксувати на службову відео камеру безпосередньо рух транспортного засобу, зупинення безпосередньо самим поліцейським транспортного засобу під час руху, і виключно за таких обставин вважається, що особа керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи вищевикладене, мотивування постанови суду першої інстанції ґрунтується на суперечливих та не повних доказах.

Дослідженням наведених доказів в судовому засіданні апеляційної інстанції встановлено, що вони не можуть свідчити про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП встановлює відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції,

Тобто, працівники поліції повинні надати суду докази того, що особа керувала автомобілем і при цьому знаходилась у стані алкогольного сп`яніння. Факт керування автомобілем може бути доведений: показами свідків правопорушення, які підтвердять, що саме ця особа керувала транспортним засобом, фотознімками, відеозаписами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності.

В справі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Зокрема, судом першої інстанції не враховано того, що матеріали справи не містять даних про сам факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 у зазначений в протоколі час та дату у стані алкогольного сп`яніння.

Апеляційний суд виходить з того, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом, враховуючи принцип визначений в рішеннях ЄСПЛ «доведення вини поза розумним сумнівом», який в даному провадженні судом дотриманий не був.

Оскільки будь-яких належних, допустимих і достовірних доказів того, що працівниками поліції виконано вимоги ст.266 КУпАП при складанні щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення суду не надано, а тому в такому випадку (через відсутність доказів факту керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння) відсутнє порушення останньою вимог п. 2.5 ПДР України.

Сукупність зазначених недоліків, допущена неповнота та однобічність судового розгляду справи, дозволяють зробити висновок про відсутність вини водія ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП.

З огляду на викладене, постанову суду першої інстанції не можна визнати законною та обґрунтованою, а тому вона підлягає безумовному скасуванню із закриттям провадження у справі.

З врахуванням викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Вічна Ірина Миколаївна, задовольнити.

Постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 20 травня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч. 1 КУпАП скасувати.

Провадження у справі щодо ОСОБА_1 закрити на підставі ст.247 ч.1 п.1 КУпАП у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Херсонського

апеляційного суду О.В. Кутурланова