Провадження № 33/824/2380/2025 Доповідач в суді II інстанції - Свінціцька О.П.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд

в особі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Свінціцької О.П., в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Урлапової О.Я. , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Печерського районного суду м. Києва від 09 грудня 2024 року,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Печерського районного суду м. Києва від 09 грудня 2024 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 01 листопада 2024 року о 13:30 у м. Києві, шосе Набережне, керував транспортним засобом «Skoda Octavia», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнина рота, різка зміна забарвлення шкірного покрову обличчя. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 не погоджується з оскаржуваною постановою. В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказав про те, що з 24.02.2024 року брав безпосередню участь в бойових діях, внаслідок отриманого поранення втратив ліву руку і зараз є інвалідом 2 групи довічно, має складнощі з пересуванням, оскільки має протез. Повідомив про те, що його робота має роз`їзний характер, оскільки з ним постійно знаходяться зразки будівельної продукції, він займається оптовою і роздрібною торгівлею, є ФОПом, і вся його діяльність зав`язана на пересуванні автомобілем. Крім того, після поранення, через проблеми з адаптацією та відсутністю бажання жити далі, він постійно відвідує психіатрів та приймає антидепресанти, через що може бути агресивним. Вказав, що в разі втрати роботи через позбавлення водійських прав у нього не буде сенсу в житті, адже тільки його робота приносить хоч якесь життєве задоволення. За таких обставин, вказав, що позбавлення права керування транспортними засобами призведе до втрати джерела існування. Крім того, звернув увагу на те, що на його утриманні перебуває неповнолітня донька, а також, що керування транспортним засобом у зв`язку з його роботою є єдиним джерелом доходу. Разом з тим, у вчиненому правопорушенні щиро розкаюється та вважає, що в Київського апеляційного суду є всі підстави для зміни оскаржуваної постанови, та призначення більш м`якого покарання. За таких обставин, просив змінити постановуПечерського районного суду м. Києва від 09 грудня 2024 року і призначити адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП у виді адміністративного стягнення у розмірі 17 000 грн. без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Вислухавши пояснення:

ОСОБА_1 та його захисника, які подану апеляційну скаргу підтримали, підтвердили її доводи та просили її задовольнити;

вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Висновки судді місцевого суду про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні ним вимог п.2.5 ПДР України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами і є обґрунтованими.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази суддя місцевого суду дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, правильності кваліфікації його дій за ч.1 ст. 130 КУпАП, необхідності накладення на нього стягнення та на законних підставах, із дотриманням вимог ст. 23 і 33 КУпАП наклав на нього стягнення у межах санкції, передбаченої ч.1 ст. 130 КУпАП.

Постанова Печерського районного суду м. Києва від 09.12.2024р. в частині доведеності вини ОСОБА_1 та правильності кваліфікації його дій за ч.1 ст. 130 КУпАП останнім не оскаржується.

Щодо доводів апеляційної скарги про наявність підстав для зміни оскаржуваної постанови, та призначення більш м`якого адміністративного стягнення, то такі доводи не ґрунтуються на вимогах законодавства.

Так, згідно положень ст. 23 КУпАП, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Тобто, санкцією ч.1 ст. 130 КУпАП передбачено безальтернативне адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

При цьому нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення не передбачено можливості накладення адміністративного стягнення нижче від найнижчої межі, визначеної в санкції певної норми, або не накладення одного з видів стягнень, передбаченого санкцією відповідної норми як обов`язкового, а посилання захисника на можливість застосування аналогії закону, а саме положень ст. 69 КК України суперечить положенням ч. 4 ст. 3 КК України, відповідно до якої застосування закону про кримінальну відповідальність за аналогією заборонено.

За таких обставин відсутні підстави для зміни постанови Печерського районного суду м. Києва від 09.12.2024р. в частині накладеного на ОСОБА_1 адміністративного стягнення.

Разом з тим, як вбачається з резолютивної частини постанови судді Печерського районного суду м. Києва від 09 грудня 2024 року щодо ОСОБА_1 , суд першої інстанції стягнув з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605 грн. 60 коп.

Відповідно до положень п.9 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та IIгруп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

Як вбачається з долученої до матеріалів справи довідки МСЕК від 01.02.2024р. (а.с.14-15), ОСОБА_1 встановлена друга група інвалідності з 18.12.2023р. довічно.

За таких обставин приходжу до висновку про необхідність в порядку ч.7 ст. 294 КУпАП зміни постанови Печерського районного суду м. Києва від 09 грудня 2024 року в частині стягнення з ОСОБА_1 судового збору шляхом виключення рішення про необхідність стягнення з ОСОБА_1 на користь держави судового збору у розмірі 605 грн. 60 коп.

Керуючисьст. 294 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

В порядку ч.7 ст. 294 КУпАП постанову судді Печерського районного суду м. Києва від 09 грудня 2024 року щодо ОСОБА_1 змінити в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь держави судового збору.

Виключити з постанови Печерського районного суду м. Києва від 09 грудня 2024 року рішення про необхідність стягнення з ОСОБА_1 на користь держави судового збору у розмірі 605 грн. 60 коп.

В решті постанову Печерського районного суду м. Києва від 09 грудня 2024 рокущодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя О.П. Свінціцька