П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.07.2025 Справа №607/9004/25 Провадження №3/607/3806/2025

місто Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Якімець Тарас Ігорович розглянув матеріали, що надійшли з Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, адреса місця проживання (відповідно до даних протоколу): АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення

У С Т А Н О В И В:

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 309166 від 23 квітня 2025 року вказано, що 22 квітня 2025 року о 23:14 год. водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом (далі ТЗ) Toyota Prius д.н.з. НОМЕР_1 на ділянці дороги, яка має по одній смузі для руху у кожному напрямку, не був достатньо уважним, не стежив за дорожньою обстановкою та її зміною, не обрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем Nissan Qashqai д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ТЗ отримали механічні пошкодження, чим порушив пункт п.2.3.б. ПДР порушення стеження за дорожньою обстановкою, реагування на її зміну, стеження за вантажем, технічним станом, п.13.1. ПДР водій незалежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться і стану ТЗ, повинен дотримуватися безпечної дистанції, за що передбачена відповідальність за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП).

Захисник ОСОБА_1 адвокат Шуляр Б. О. надіслав на адресу суду клопотання про закриття провадження у справі. Таке клопотання захисник мотивував тим, що ОСОБА_1 на службовому автомобілі здійснював патрулювання с. Ігровиця, Тернопільського району. Близько 23.00 поліцейські виявили рух автомобіля Nissan Qashqai, д.н.з. НОМЕР_2 на якому, в темну пору доби, не працювали освітлювальні прилади заднього номерного знаку. Діючи відповідно до посадових повноважень, з метою припинення виявленого адміністративного правопорушення, ОСОБА_1 увімкнув на службовому автомобілі проблискові маячки синього та червоного кольору і розпочав переслідування ТЗ, а далі випередження зустрічною смугою з метою зупинки, оскільки його водій не виконував вимоги п. 3.2. ПДР України. Під час наближення зустрічною смугою до автомобіля NISSAN Qashqai, водій цього ТЗ навмисно, ухиляючись від зупинки, різко змінила траєкторію руху вліво, намагаючись сховатися на подвір`ї власного будинку. Своїми діями, які знайшли свій прояв у зміні напрямку руху вліво, водій автомобіля Nissan Qashqai спричинила зіткнення із службовим автомобілем Toyota Prius, яким керував ОСОБА_1 .

Крім того, адвокат зауважує, що з відеозапису (video_2025-05-01_11-31-47.mр4) встановлено: 23:14:37 проїжджає автомобіль Nissan; 23:14:41 автомобіль Toyota розпочинає переслідування; 23:14:50 в автомобілі Toyota увімкнено проблискові маячки синього та червоного кольорів; 23:14:53 автомобіль Toyota рухається зустрічною смугою наближаючись до автомобіля Nissan, який в той час рухається своєю смугою прямо; 23:14:56 коли автомобіль Toyota максимально наблизився до автомобіля Nissan, водій останнього різко змінює траєкторію руху вліво; 23:14:58 відбувається зіткнення між автомобілями Toyota та Nissan при якому автомобіль Toyota своєю передньою частиною в`їжджає в ліву бокову частину автомобіля Nissan. Враховуючи, що автомобіль Toyota під керуванням ОСОБА_1 наближався до автомобіля Nissan по зустрічній, а не тій самій смузі, при зіткненні передня частина автомобіля Toyota контактувала з лівою боковою частиною автомобіля Nissan, тому в його діях відсутні порушення вимог п. 13.1. ПДР України. Окрім того, на думку захисника, ОСОБА_1 переконався у безпечності маневру, пов`язаного із випередженням автомобіля Nissan, адже його водій був проінформований про наближення спецавтомобіля з проблисковими маячками, переслідуючи його проявляв максимальну увагу і зосередженість, тож в його діях відсутні порушення вимог п. 2.3. (б) ПДР України.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_1 адвокат Шуляр Б. О. підтримав своє клопотання та висловив прохання закрити провадження у справі № 607/9004/25 про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях його підзахисного складу вказаного адміністративного правопорушення.

На обґрунтування доведеності вини ОСОБА_1 суду надано: протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 309166 від 23 квітня 2025 року (а.с. 1); відеоматеріали (а.с. 2); схему місця ДТП, яка сталася 22 квітня 2025 року о 23 год. 14 хв. вул. Героїв України, 56, с. Ігровиця, Тернопільський р-н, Тернопільська обл. (а.с. 3); пояснення ОСОБА_1 від 22 квітня 2025 року (а.с. 4); пояснення ОСОБА_3 від 22 квітня 2025 року (а.с. 5); протоколом огляду ТЗ від 23 квітня 2025 року (а.с. 6); поясненням ОСОБА_2 від 23 квітня 2025 року (а.с. 7); протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 309148 від 23 квітня 2025 року (а.с. 8); протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 309157 від 23 квітня 2025 року (а.с. 9); довідка Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про те, що ОСОБА_1 видано посвідчення водія серії НОМЕР_3 (а.с. 10).

За частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Згідно зі статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (стаття 245 КУпАП).

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будьякі фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Частиною п`ятою статті 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353-XII передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух; не створювати перешкод для проїзду спеціалізованого санітарного транспорту бригад екстреної (швидкої) медичної допомоги, який рухається з включеними проблисковим маячком та спеціальним звуковим сигналом; у випадках, визначених Законом України «Про екстрену медичну допомогу», надавати необхідну домедичну допомогу та вживати всіх можливих заходів для забезпечення надання екстреної медичної допомоги, у тому числі потерпілим внаслідок дорожньо-транспортних пригод.

Згідно з пунктом 2.3.б. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі ПДР України) для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

За пунктом 13.1. ПДР України водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Відповідно до пункту 3.2. ПДР України у разі наближення транспортного засобу з увімкненим синім проблисковим маячком та (або) спеціальним звуковим сигналом водії інших транспортних засобів, які можуть створювати йому перешкоду для руху, зобов`язані дати йому дорогу і забезпечити безперешкодний проїзд зазначеного транспортного засобу (і супроводжуваних ним транспортних засобів). На транспортних засобах, які рухаються в супроводжуваній колоні, повинне бути ввімкнено ближнє світло фар. Якщо на такому транспортному засобі увімкнено проблискові маячки синього і червоного або лише червоного кольору, водії інших транспортних засобів зобов`язані зупинитися біля правого краю проїзної частини (на правому узбіччі). На дорозі з розділювальною смугою цю вимогу зобов`язані виконати водії транспортних засобів, що рухаються в попутному напрямку.

Проаналізовані у судовому засіданні відеоматеріали дають підстави для висновку, що у водій ТЗ ОСОБА_1 , перебуваючи в службовому автомобілі, у якому були увімкнені проблискові маячки синього і червоного кольору, у нічний час доби, на вулиці з низькою інтенсивністю руху, з огляду на відстань між ТЗ та достатньою часовою тривалістю роботи світлових та звукових сигналів, мав обґрунтоване переконання, що водій ОСОБА_4 , на виконання вимог пункту 3.2. ПДР України, зупинитися біля правого краю проїзної частини (на правому узбіччі).

У матеріалах справи не надано належної оцінки важливому факту, що особа, яку притягують до адміністративної відповідальності, керувала ТЗ з увімкненими проблисковими маячками синього і червоного кольору, а також не з`ясовано чи впливала ця обставина на дії учасників дорожнього руху. Відтак, існують обґрунтовані сумніви щодо доведеності порушення ОСОБА_1 пунктів 2.3.б. та 13.1. ПДР України, а неповнота з`ясування всіх обставин цієї справи не дає можливість суду дійти беззаперечного висновку про наявність у його діях складу відповідного проступку.

Таким чином, на переконання суду, працівниками поліції не з`ясовано всіх істотних обставин справи, а також не надано достатніх доказів, які б у своїй сукупності, поза розумним сумнівом давали, дозволили дійти висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому правопорушення.

Варто зауважити, що суд неуповноважений самостійно відшуковувати докази або за власною ініціативою змінювати кваліфікацію дій особи за відповідною статтею (частиною статті) КУпАП, оскільки такі процесуальні дії були б несумісні з приписами статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, зокрема у частині безсторонності суду, що розглядає відповідну адміністративну справу.

Відповідно до частини третьої статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Слід зазначити, що тлумачення закону на користь особи є однією з основних засад правової системи, яка вказує, що суди повинні намагатися тлумачити закони та його норми в такий спосіб, щоб максимально захищати права та інтереси фізичної особи. Цей принцип також часто відомий як «in dubio pro persona» або «in dubio pro homine» (латинською мовою), що означає «у вагомих сумнівах на користь людини». Важливо також відзначити, що принцип тлумачення закону на користь особи не означає безумовне ігнорування закону, але вказує на те, що в сумнівних ситуаціях суди повинні намагатися вибрати інтерпретацію, яка максимально захищає права та інтереси саме фізичної особи (пункти 47 49 постанови Верховного Суду від 10 січня 2024 року, справа № 240/4894/23).

Таким чином, суд констатує відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відтак, суд вважає за необхідне провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною першою статті КУпАП закрити, на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП.

Керуючись статтями 7, 9, 33, 124, 245, 247, 251 252, 280, 283 284, 287, 289, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

2. Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

3. Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

4. Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

5. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Головуючий суддяТ. І. Якімець