КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 липня 2025 року

м. Київ

апеляційне провадження № 33/824/3540/2025

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Євграфової Є. П.,

при секретарі Мудрак Р. Р.,

за участі захисника - Кравченка Д. В., в інтересах ОСОБА_1 ,

розглянув апеляційну скаргу захисника - Кравченка Дениса Валерійовича, в інтересах ОСОБА_1 ,

на постанову Вишгородського районного суду Київської області у складі судді Баличева М. Б.

від 20 травня 2025 року

у справі № 363/1280/25 Вишгородського районного суду Київської області

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП

громадянки України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1

В С Т А Н О В И В :

Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 20 травня 2025 року визнано ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн 00 коп., із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 грн 60 коп.

На дану постанову 28 травня 2025 року захисник - Кравченко Д. В., в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову про адміністративне правопорушення скасувати. Провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Вважає, що справа була розглянута поверхнево, без врахування фактичних обставин по справі, протокол про адміністративне правопорушення складений з порушенням та не відповідає обставинам справи. Зазначає, що судом першої інстанції не було проаналізовано наявні у справі докази, а його висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у скоєних правопорушеннях є необґрунтований.

Вказує, що час події, який відображений у наданих суду матеріалах, не співпадає з часом події, яка зафіксована технічними засобами, відеозапис з нагрудної камери співробітників поліції не є безперервним, на відеозапису не міститься доказів того, що ОСОБА_1 роз`яснено право на отримання правової допомоги.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції захисник - Кравченко Д. В., в інтересах ОСОБА_1 , підтримав подану апеляційну скаргу з підстав та доводів, викладених в ній.

Дослідивши матеріали адміністративної справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Визнаючи винною ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, районний суд виходив з доведеності вини останньої у порушенні нею вимог пункту 2.5 ПДР України, що підтверджується матеріалами даної справи про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд погоджується з такими висновком суду, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна ( умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Окремим видом адміністративних правопорушень (проступків) є правопорушення на транспорті, в тому числі порушення, вчиненні під час дорожнього руху.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху (далі Правила) визначено обов`язок водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Підстави та порядок виявлення у водіїв транспортних засобів, в тому числі алкогольного сп`яніння, передбачені ст. 266 КУпАП та Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція).

Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення (ст. 266 КУпАП).

Відповідно до п. п. 2, 4, 7 Розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно п. 6 Інструкції, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування Міністерством охорони здоров`я та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). Для визначення у водія стану наркотичного сп`яніння обов`язкове проведення лабораторних досліджень, що визначено у п. 7 розділу III Інструкції.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Так, судом на підставі протоколу серії ЕПР1 № 262438 встановлено, що 05.03.2025 о 00 год. 07 хв. в м. Вишгороді по вул. Набережній, 28 ОСОБА_1 керувала транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовилась. Вказаними діями водій порушив п. 2.5 ПДР України та вчинила адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Від підпису в протоколі та надання пояснень особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, відмовилась, що вбачається з протоколу серії ЕПР1 № 262438 від 05.03.2025.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, в матеріалах справи наявні: протокол про адміністративне правопорушення від 05.03.2025 серії ЕПР1 № 262438, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, один DVD+R диск із копією технічного відеозапису № 855171.

Посилання в апеляційній скарзі на відсутність безперервності відеозапису (від моменту зупинки водія транспортного засобу до його ознайомлення з протоколом про адміністративне правопорушення та вручення копії даного протоколу), апеляційним судом не приймаються.

Так, з відеозапису з нагрудної камери поліцейського вбачається, що він хоч і не містить безпосередній факт керування транспортним засобом, однак містить роз`яснення самої правопорушниці: «Два шаги проїхати додому» (10, 24, 32 сек. відео), на питання поліцейського: «А звідки Ви їдете, ОСОБА_1 ?» вона відповідає: «Від куми» (12 сек. відео), на 24 сек. відео вона запитує: «Ну чого я не можу поїхати додому», на питання поліцейського: «Чи вживали Ви алкоголь?», ОСОБА_1 повідомляє: «Ну, вживала» (51 сек. відео), «Я не можу доїхати додому?» (02 хв. 33 сек), «Я їду додому» (02 хв. 38 сек.), «Я не можу доїхати додому?» (03 хв. 13 сек.).

Суд зазначає, що на пропозицію поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Drager» (01 хв. 25 сек.) та в медичному закладі (01 хв. 32 сек.) ОСОБА_1 відповіла: «Ні» .

Вся сукупність зазначених дій ОСОБА_1 , які є непослідовними у розрізі доводів апеляційної скарги, підтверджує правильність висновків суду першої інстанції. Зокрема, її відмова від підпису протоколу та надання пояснень, разом із зафіксованими на відеозаписі твердженнями про керування транспортним засобом та вживання алкоголю, свідчить про свідоме і добровільне ухилення від встановленого порядку.

Зафіксовані відеозаписом обставини, які були здійснені поліцейськими за допомогою нагрудного відеореєстратора, безумовно стосуються вчиненого правопорушення, що надає можливість повно та об`єктивно дослідити їх, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку поліцейських та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Волевиявлення ОСОБА_1 , як водія транспортного засобу, на відмову від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у передбаченому законом порядку було добровільним та усвідомленим. При цьому ОСОБА_1 не заперечувала факту свого керування транспортним засобом під час спілкування з поліцією.

Твердження щодо неспівпадання часу відеозапису у відеофайлі з часом, що відображений в протоколі, є технічними недоліками та не впливають на суть вчиненого ОСОБА_1 правопорушення.

Для складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, мотиви відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан сп`яніння не мають юридичного значення. Достатньо самого факту зафіксованої у встановленому порядку відмови від виконання законної вимоги уповноваженої особи. Це обумовлено формальним складом правопорушення, метою забезпечення безпеки дорожнього руху та відсутністю відповідних винятків у законодавстві.

Апеляційний суд звертає увагу, що від підпису в протоколі та надання пояснень ОСОБА_1 відмовилась, про що зазначено у протоколі серії ЕПР1 № 262438 від 05.03.2025. Таким чином, вона свідомо ухилилася від реалізації свого права на фіксацію власної позиції як водія безпосередньо під час складання протоколу. Законодавство надає особі, щодо якої складається протокол про адміністративне правопорушення, важливе право відобразити у ньому свої пояснення, зауваження та доводи. Ця можливість є ключовою для забезпечення принципу змагальності сторін та об`єктивного розгляду справи. У даній ситуації, ОСОБА_1 могла б використати це право для заперечення факту керування транспортним засобом, якби вона стверджувала, що не перебувала за кермом; вказівки на порушення процедури з боку поліцейських (наприклад, нероз`яснення прав, ненадання вибору огляду у медичному закладі першочергово, безпідставна зупинка тощо); пояснення причин відмови від проходження огляду на місці, якщо це було зумовлено недовірою до приладу чи вимогою огляду виключно у медичному закладі; або висловлення інших зауважень щодо обставин події.

Знехтування цим правом на момент складання протоколу, незважаючи на надану можливість, призвело до того, що її позиція як водія не була належним чином зафіксована у первинному процесуальному документі.

Натомість, у матеріалах справи зафіксовано лише факт її відмови від таких дій. Це створює враження непослідовності у її доводах, викладених у апеляційній скарзі, оскільки первинна можливість спростувати обставини або вказати на порушення була нею проігнорована.

З точки зору принципу «поза розумним сумнівом» (in dubio pro reo), відмова ОСОБА_1 від надання пояснень та підпису протоколу на момент його складання має суттєве значення. Цей принцип вимагає, щоб усі обґрунтовані сумніви щодо винуватості особи тлумачилися на її користь. Проте, відсутність пояснень або заперечень безпосередньо у момент фіксації правопорушення не створює автоматично розумного сумніву щодо достовірності складеного протоколу чи інших доказів.

Фактично, коли особі надається можливість висловити свою позицію, надати зауваження до дій поліцейських, заперечити факт керування або вказати на будь-які порушення процедури саме у первинному процесуальному документі (протоколі), і вона цією можливістю не користується, це позбавляє її доводи, висловлені пізніше (наприклад, в апеляційній скарзі), належного первинного підкріплення.

У даному випадку, аргументи захисника про відсутність безперервності відеозапису, неспівпадіння часу, нероз`яснення права на правову допомогу, не були зафіксовані ОСОБА_1 у протоколі. Більше того, відеозапис, який апеляційний суд ретельно дослідив, містить її власні висловлювання про керування транспортним засобом та вживання алкоголю, а також категоричну відмову від проходження огляду. Ці факти, зафіксовані на відео, прямо суперечать доводам апеляційної скарги.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що фактична поведінка ОСОБА_1 під час спілкування з поліцейськими та її відмова від використання процесуальних можливостей на первинній стадії не дали суду підстав для виникнення розумних сумнівів у її винуватості, а навпаки, підтвердили правильність висновків суду першої інстанції.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Враховуючи викладене, судом першої інстанції відповідно до ст. 280 КУпАП належним чином встановлено обставини, що мають значення для правильного вирішення цієї справи, та досліджено докази, наявні в матеріалах справи, на підставі яких зроблено обґрунтований висновок про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на їх правильність. Підстав для закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення у діях ОСОБА_1 не встановлено.

Керуючись ст. 294 КУпАП апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника - Кравченка Дениса Валерійовича, в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Вишгородського районного суду Київської області від 20 травня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Є. П. Євграфова