Справа № 308/2852/25
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.07.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І. С., за участю ОСОБА_1 та її захисника-адвоката Свиди О. Г., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді справу про адміністративне правопорушення № 33/4806/198/25, за апеляційною скаргою захисника-адвоката Свиди О. Г. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11.03.2025.

Цією постановою:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, мешканка АДРЕСА_1 , визнана винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 173-4 КУпАП, та на підставі ст. 36 КУпАП на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 (одна тисяча двадцять) грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 грн 60 коп.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 201254 від 20.02.2025 та постанови судді від 11.03.2025 вбачається, що ОСОБА_1 з 01.09.2024 по 25.01.2025 за адресою м. Ужгород, вул. Київська набережна, 16, а саме у приміщенні навчального закладу Ужгородського ліцею № 5 ім. Івана Чендея, будучи матір`ю малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є учасником освітнього процесу, допустила систематичне здійснення булінгу (цькування) сином, що полягало у психологічному насильстві, а саме: приниження честі та гідності малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілого, чим вчинила правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 173-4 КУпАП.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 201255 від 20.02.2025 та постанови судді від 11.03.2025 вбачається, що ОСОБА_1 з 01.09.2024 по 25.01.2025 за адресою м. Ужгород, вул. Київська набережна, 16, а саме у приміщенні навчального закладу Ужгородського ліцею № 5 ім. Івана Чендея, будучи матір`ю малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є учасником освітнього процесу, допустила систематичне здійснення булінгу (цькування) сином, що полягало у психологічному насильстві, а саме: приниження честі та гідності малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілого, чим вчинила правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 173-4 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат Свида О. Г. просить постанову суду від 11.03.2025 скасувати та закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-4 КУпАП. Стверджує, що протоколи не відображають об`єктивної картини того, що

-2-

відбувалось насправді, та є такими, що не доводять вину ОСОБА_1 . Обидва протоколи є ідентичними по складанню та формулюванню, містять одні й ті ж самі дати щодо вчинення правопорушення (з 01.09.2024 по 25.01.2025), однак у жодному наявному в матеріалах справи поясненні відсутні ці дати, і що саме протягом цих дат малолітній ОСОБА_6 вчиняв булінг, не зазначено в які саме дати відбувались ці події і які саме дії вчинялись малолітнім, не відображено чому це психологічне насильство і чому ці дії підпадають під булінг. У матеріалах справи немає жодних відомостей та доказів того, що була загроза психічному здоров`ю потерпілих. У поясненнях батьків та вчителів не описано події по систематичному цькуванню однієї і тієї самої дитини та навіть не містяться прізвища дітей, яких відповідно до протоколів цькував малолітній ОСОБА_7 . Потерпілі ОСОБА_8 та ОСОБА_9 почали давати пояснення нібито по цькуванню тільки після написання заяви батьків від 31.01.2025, а до цього жодної зави про боулінг чи інші конфлікти не були зареєстровані в школі, батьки нікуди не звертались. Пояснень та фіксації боулінгу з боку малолітнього ОСОБА_10 із 01.09.2024 по 25.01.2025 немає та не зафіксовано. Зібрані у справі докази доводять лише порушення ОСОБА_11 дисципліни, а не булінгу. Наявні у матеріалах справи скріншоти переписок невідомих осіб є недопустимими доказами. Крім того, звертає увагу на порушення працівниками поліції вимог ч. 2 ст. 254 КУпАП, оскільки протоколи були складені 20.02.2025 за події, які нібито мали місце у період з 01.09.2024 по 25.01.2025, і при цьому будь-яких випадків відстрочення моменту складання протоколу чинним законодавством не передбачено. При цьому, факт можливого вчинення ОСОБА_1 правопорушення зафіксовано ще 03.02.2025 (протокл № 1 засідання комісії у зв`язку зі зверненням батьків 7-Г класу щодо випадку, що може бути кваліфікований як булінг), всі наявні в матеріалах справи пояснення надані у період з 04.02.2025 по 07.02.2025, висновки Служби у справах дітей Ужгородської міської ради зроблені 13.02.2025, а протоколи складено 20.02.2025. Розгляд справи відбувся формально, а висновки суду про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-4 КУпАП, не підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 та захисника-адвоката Свиди О. Г., які підтримали апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга захисника-адвоката Свиди О. Г. не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

За змістом ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

-3-

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постанова суду першої інстанції відповідає зазначеним вище вимогам у повній мірі.

Визнаючи ОСОБА_12 винною у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 173-4 КУпАП, суд першої інстанції виходив з того, що факт булінгу (цькування) з боку малолітнього ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно однокласників малолітніх ОСОБА_13 та ОСОБА_14 підтверджено наявними в матеріалах справи належними, допустимими, достатніми та достовірними доказами, дослідженими судом в судовому засіданні, та обставини, викладені в протоколах про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 201254 та № 201255 від 20.02.2025, знайшли своє підтвердження під час судового розгляду даної справи.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ч. 3 ст. 173-4 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за булінг (цькування), тобто діяння учасників освітнього процесу, які полягають у психологічному, фізичному, економічному, сексуальному насильстві, у тому числі із застосуванням засобів електронних комунікацій, що вчиняються стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи або такою особою стосовно інших учасників освітнього процесу, внаслідок чого могла бути чи була заподіяна шкода психічному або фізичному здоров`ю потерпілого, вчинене малолітніми або неповнолітніми особами віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років.

За приписами до п. 3 ст. 1 Закону України «Про освіту» - типовими ознаками булінгу (цькування) є: систематичність (повторюваність) діяння; наявність сторін - кривдник (булер), потерпілий (жертва булінгу), спостерігачі (за наявності); дії або бездіяльність кривдника, наслідком яких є заподіяння психічної та/або фізичної шкоди, приниження, страх, тривога, підпорядкування потерпілого інтересам кривдника, та/або спричинення соціальної ізоляції потерпілого.

Відповідно до абз. 3-1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про освіту» булінг (цькування) - діяння (дії або бездіяльність) учасників освітнього процесу, які полягають у психологічному, фізичному, економічному, сексуальному насильстві, у тому числі із застосуванням засобів електронних комунікацій, що вчиняються стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи та (або) такою особою стосовно інших учасників освітнього процесу, внаслідок чого могла бути чи була заподіяна шкода психічному або фізичному здоров`ю потерпілого.

Згідно до ст. 3 Закону України «Про охорону дитинства» всі діти на території України, незалежно від раси, кольору шкіри, статі, мови, релігії, політичних або інших переконань, національного, етнічного або соціального походження, майнового стану, стану здоров`я та народження дітей і їх батьків (чи осіб, які їх замінюють) або будь-яких інших обставин, мають рівні права і свободи, визначені цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

-4-

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаних правопорушень, всупереч доводам апеляційної скарги, підтверджується наявними у справі доказами, а саме, даними, які містяться у протоколах про адміністративні правопорушення серії ВАБ № 201254 та № 201255 від 20.02.2025, де викладені обставини вчинення нею адміністративних правопорушень, рапортах інспектора відділу СОБ від 20.02.2025, протоколах засідань комісії № 1 від 03.02.2025 та № 2 від 13.02.2025, характеристиках ОСОБА_10 , копіях скріншотів повідомлень з мобільного телефону, письмових поясненнях ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , колективній скарзі.

Дослідивши наведені докази, апеляційний суд приходить до висновку про те, що наявні в них відомості безумовно свідчать про те, що малолітній ОСОБА_6 , який є учасником освітнього процесу, систематично здійснював булінг (цькування), що полягало у психологічному насильстві, а саме приниження честі та гідності малолітніх ОСОБА_13 та ОСОБА_14 .

Таким чином, докази, покладені судом в обґрунтування винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 173-4 КУпАП, визнаються належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного, та є такими, що не викликають сумнівів.

При цьому, апеляційним судом не встановлено обставин, які б свідчили про наявність у малолітніх ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , а також інших дітей та їхніх батьків, та працівників навчального закладу, письмові пояснення яких містяться у матеріалах справи, підстав для обмови малолітнього ОСОБА_10 у систематичному здійсненню булінгу (цькування) щодо малолітніх ОСОБА_13 та ОСОБА_14 . На такі обставини не вказується і в апеляційній скарзі, а також не вказувалось стороною захисту під час її розгляду.

Поряд з тим, жодного доказу, який би ставив під сумніви правомірність складання протоколів про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 (матері малолітнього ОСОБА_10 ), стороною захисту не надано.

Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які б давали підстави вважати, що інспектор відділу СОБ УПП в Закарпатській області ДПП Сабов Е. Ю. була упередженою при складанні щодо ОСОБА_1 протоколів за ознаками адміністративних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 173-4 КУпАП, і що в неї були підстави для фальсифікації протоколу чи обмови ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, а також про її зацікавленість у результатах розгляду справи. У підтвердження таких даних відсутні які-небудь належні докази як у матеріалах справи, так їх і не додано до апеляційної скарги й на такі не вказувала сторона захисту.

Тому, апеляційний суд приходить до висновку, що вищевказаний інспектор діяла у межах наданих їй повноважень.

Апеляційний суд бере до уваги те, що зміст складених щодо ОСОБА_1 протоколів свідчить про те, що такі відповідають вимогам ст. 256 КУпАП та Інструкції з оформлення матеріалів справи про адміністративні правопорушення в органах поліції, у них відображені всі необхідні й передбачені цими нормами відомості та обставини, у тому числі викладена суть адміністративних правопорушень, які підтверджені доданими до протоколів доказами.

-5-

Доводи апеляційної скарги про те, що протоколи не відображають об`єктивної картини того, що відбувалось насправді, та є такими, що не доводять вину ОСОБА_1 , апеляційний суд відхиляє як такі, що не знаходять свого підтвердження та повністю спростовуються наведеними вище судженнями.

Жодним чином не спростовують фактів систематичного здійснення малолітнім ОСОБА_11 булінгу (цькування), що полягало у психологічному насильстві, а саме приниження честі та гідності малолітніх ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , а відтак і наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 173-4 КУпАП, апеляційний суд відхиляє і доводи апеляційної скарги про те, що обидва протоколи є ідентичними по складанню та формулюванню, містять одні й ті ж самі дати щодо вчинення правопорушення (з 01.09.2024 по 25.01.2025), однак у жодному наявному в матеріалах справи поясненні відсутні ці дати, і що саме протягом цих дат малолітній ОСОБА_6 вчиняв булінг, не зазначено в які саме дати відбувались ці події і які саме дії вчинялись малолітнім, не відображено чому це психологічне насильство і чому ці дії підпадають під булінг.

Із цих підстав, неспроможними і такими, що не свідчать про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 173-4 КУпАП, апеляційний суд визнає і доводи апеляційної скарги про те, що у матеріалах справи немає жодних відомостей та доказів того, що була загроза психічному здоров`ю потерпілих, а у поясненнях батьків та вчителів не описано події по систематичному цькуванню однієї і тієї самої дитини та навіть не містяться прізвища дітей, яких відповідно до протоколів цькував малолітній ОСОБА_7 .

При цьому, апеляційний суд бере до уваги наявні в матеріалах справи письмові пояснення ОСОБА_16 матері малолітнього ОСОБА_13 , відповідно до яких останній через два місяці після початку навчального року почав скаржитись, що у школі кожного дня його ображає ОСОБА_6 , зокрема нецензурною лексикою, неприємними словами, у тому числі й під час уроків, та інколи штовханням, однак розмова з батьками ОСОБА_10 не дала результатів та останній продовжив систематично ображати ОСОБА_41 .

Обставини здійснення малолітнім ОСОБА_11 систематичного булінгу (цькування) щодо малолітнього ОСОБА_14 викладені й у письмових поясненнях матері останнього ОСОБА_15 . У цих поясненнях чітко викладені дії, які систематично вчиняє ОСОБА_6 як щодо її сина, так і щодо інших дітей, що проявляються у залякуванні, у тому числі із застосуванням нецензурної лексики, штовханні, знущанні над вчителями, доведенні дітей до морального зриву.

Інші наявні в матеріалах справи докази, у тому числі письмові пояснення, протоколи засідань комісій, характеристики малолітнього ОСОБА_10 безумовно свідчать про те, що малолітній ОСОБА_6 є особою, схильною до порушення дисципліни у навчальному закладі та вчинення булінгу (цькування) щодо своїх однокласників.

Як уже зазначено вище, матеріали справи не містять відомостей про наявність у ОСОБА_16 та ОСОБА_15 , так і інших осіб, у тому числі вчителів, письмові пояснення яких містяться у матеріалах справи, підстав для обмови малолітнього ОСОБА_10 , а відтак і його матері ОСОБА_1 .

Із урахуванням наведеного, апеляційний суд не бере до уваги і доводи апеляційної скарги про те, що потерпілі ОСОБА_8 та ОСОБА_9 почали давати пояснення нібито по цькуванню тільки після написання заяви батьків від 31.01.2025, а до цього жодної зави про боулінг чи інші конфлікти не були зареєстровані в школі, батьки нікуди не звертались. Указані доводи також не спростовують факту вчинення малолітнім ОСОБА_11 систематичного булінгу (цькування) щодо малолітніх ОСОБА_13 та ОСОБА_14

-6-

Не спростовують зазначених у протоколах обставин і доводи апеляційної скарги про те, що пояснень та фіксації булінгу з боку малолітнього ОСОБА_10 із 01.09.2024 по 25.01.2025 немає та не зафіксовано, зібрані у справі докази доводять лише порушення ОСОБА_11 дисципліни, а наявні у матеріалах справи скріншоти переписок невідомих осіб є недопустимими доказами. При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що наявні в матеріалах справи докази підтверджують викладені у протоколах обставини та є цілком достатніми для висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 173-4 КУпАП, а скріншоти переписок з мобільних телефонів узгоджуються з наявними в матеріалах справи письмовими поясненнями свідків та іншими матеріалами справи, а відтак не дають підстав визнати їх недопустимими доказами у справі.

Доводи апеляційної скарги про те, що у порушення вимог ч. 2 ст. 254 КУпАП протоколи були складені 20.02.2025 за події, які нібито мали місце у період з 01.09.2024 по 25.01.2025, і при цьому будь-яких випадків відстрочення моменту складання протоколу чинним законодавством не передбачено, апеляційний суд визнає такими, що з урахуванням наведених вище обставин не свідчать про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 173-4 КУпАП.

Із цих підстав, неспроможними і такими, що не впливають на висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, за викладених у протоколах обставин, апеляційний суд визнає і доводи апеляційної скарги про те, що факт можливого вчинення ОСОБА_1 правопорушення зафіксовано ще 03.02.2025 (протокол № 1 засідання комісії у зв`язку зі зверненням батьків 7-Г класу щодо випадку, що може бути кваліфікований як булінг), всі наявні в матеріалах справи пояснення надані у період з 04.02.2025 по 07.02.2025, висновки Служби у справах дітей Ужгородської міської ради зроблені 13.02.2025, а протоколи складено 20.02.2025.

Тому, апеляційний суд визнає непереконливою та неприйнятною і позицію сторони захисту про те, що в діях малолітнього ОСОБА_10 має місце порушення дисципліни в навчальному закладі, а не булінг.

За таких обставин, наявні у матеріалах справи докази у своїй сукупності є підтвердженням в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 173-4 КУпАП, отже судом першої інстанції під час розгляду справи дотримано вимоги ст. 279, 280 КУпАП, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції та, на думку апеляційного суду, є спробою уникнути адміністративної відповідальності за вчинені правопорушення.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про те, що розгляд справи відбувся формально, а висновки суду про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 173-4 КУпАП, не підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду справи.

Клопотання сторони захисту про виклик у судове засідання для допиту директора навчального закладу ОСОБА_42 , класного керівника ОСОБА_37 , інспектора СОБ УПП в Закарпатській області Сабов Е. Ю., матір ОСОБА_17 Семенюту О. та батька ОСОБА_14 ОСОБА_43 , апеляційний суд відхиляє з огляду на те, що таке є безпідставним і необґрунтованим.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що у клопотанні не вказується на те, що які саме обставини, ніж ті, що відображені у складених щодо ОСОБА_1 протоколах, а також містяться в інших доданих до протоколів матеріалах, чи будь-які інші додаткові відомості, можуть підтвердити ці особи.

Також апеляційний вважає, що додані до протоколів докази містять всі необхідні й достатні відомості, які узгоджуються між собою та не викликають сумнівів у їх

-7-

достовірності, а відтак беззаперечно підтверджують обставини, викладені у складених щодо ОСОБА_1 протоколах, які визнані судом першої інстанції доведеними, із чим погоджується і апеляційний суд. У зв`язку з чим, апеляційний суд не вбачає необхідності у допиті осіб, про виклик яких заявила клопотання сторона захисту, а тому відмовляє у задоволенні даного клопотання.

На які-небудь інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.

Також, апеляційний суд констатує, що при вирішенні питання про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, суд першої інстанції належним чином врахував вимоги ст. 33 КУпАП, характер та обставини вчинених правопорушень, особу правопорушника, ступінь її вини та майновий стан, і прийшов до вірного висновку про необхідність накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення із застосуванням положень ст. 36 КУпАП у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, яке на думку апеляційного суду, сприятиме вихованню правопорушника в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, тобто відповідає передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для зміни чи скасування постанови судді, при апеляційному перегляді не встановлено.

Тому, на переконання апеляційного суду, оскаржувана постанова, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що суд, за відсутності обґрунтованих клопотань, не вправі самостійно витребовувати будь-які докази; те, що стороною захисту не надано жодних доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та могли б слугувати підставами для скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника-адвоката Свиди О. Г. залишити без задоволення, а постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11.03.2025 щодо ОСОБА_44 , - без змін.

Постанова апеляційного суду окарженню у касаційному порядку не підлягає.

Суддя