ПОСТАНОВА

Справа № 947/21941/25

Провадження № 3/947/3010/25

17.07.2025 року м. Одеса

Суддя Київського районного суду м.Одеси Борщов І.О., розглянувши у приміщені суду справу про адміністративне правопорушення за протоколом серії ВАД №459882 від 07.06.2025, складений ст.інспектором СПДН ВП ОРУП №1 ГУНП в Одеській області капітаном поліції Гога О.Р. щодо

ОСОБА_1 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , офіційно не працевлаштована, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-8 КпАП України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 07.06.2025, близько о 12.00 год., перебувала за адресою: АДРЕСА_1 , чим не виконала терміновий заборонний припис стосовно неї АА563714 від 04.06.2026, який діє з 04.06.2025 до 10.06.2025, а саме: заборони у будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою гр. ОСОБА_2 .

ОСОБА_1 до суду на виклик не прибула. Вона була додатково сповіщена через дільничного офіцера поліції.

Згідно рішення ЄСПЛ у справі «Смірнов проти України» від 08.11.2005 року, в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції. Крім того, в своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Тому, з огляду на вищевикладене, оскільки ОСОБА_1 не прибула до суду, хоча достовірно знала, що матеріали щодо неї направлені до Київського районного суду м.Одеси, поводячись пасивно, не цікавилася справою щодо неї, будучи додатково сповіщеною через дільничного офіцера поліції, з урахуванням стислих строків розгляду даної категорія справ, справа розглянута без її участі.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні правопорушення не оспорює.

Винність ОСОБА_1 у вчиненому, підтверджується сукупністю інших доказів, що є у справі: протоколом про адміністративне правопорушення, рапортом, письмовими поясненнями особи, яка постраждала від домашнього насильства, терміновим заборонним приписом стосовно кривдника, письмовими поясненнями самої ОСОБА_1 тощо.

Оскільки ОСОБА_1 не виконала терміновий заборонний припис, будучи особою стосовно якої він винесений, то вона визнається винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-8 КпАП України.

Визначаючи міру відповідальності ОСОБА_1 , враховується характер адміністративного правопорушення, данні про особу винної.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.221, 283, 284 КпАП України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-8 КпАП України, на підставі якої піддати її адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 340 (Триста сорок) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605(Шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Роз`яснити ОСОБА_1 положення ст.308 КпАП України, згідно якої у разі несплати правопорушником штрафу у строк, встановлений ст.307 КпАП України, а саме не пізніше п`ятнадцяти днів з дня вручення правопорушнику постанови про накладення штрафу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби. Після чого в порядку примусового виконання постанови з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку через суд першої інстанції протягом десяти діб з моменту її винесення.

Суддя Борщов І. О.