Провадження № 3/161/3928/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2025 року Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Рудська С.М., за участі потерпілої ОСОБА_1 , розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, розлученого, має на утриманні неповнолітню дитину, до адміністративної відповідальності за вчинення однорідного правопорушення протягом року не притягувався, працюючого на посаді молодшого інспектора ДУ «Луцький слідчий ізолятор», який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1

за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, -

В С Т А Н О В И Л А:

20.06.2025 року до Луцького міськрайонного суду Волинської області надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення, складені відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 595594 від 03.06.2025 року, ОСОБА_2 , 03.06.2025 року близько 20.01 перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_1 , яке завдало шкоди психічному здоров`ю.

Вказані дії ОСОБА_2 кваліфіковані за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_2 свою вину в інкримінованому правопорушенні не визнав, суду пояснив, що він та його колишня дружина потерпіла ОСОБА_1 проживають окремо. Між ними склалися неприязні танапружені стосунки через спір щодо його участі у спілкуванні та вихованні спільної дитини. Службою у справах дітей йому визначено час спілкування з сином, під час якого дитина може знаходитися за місцем проживання батька. 03.06.2025 року був день визначений йому для спілкування з сином. Приблизно о 20.00 до його будинку прийшла колишня дружина і почала вимагати повернути дитину. Жодних противних дій щодо ОСОБА_1 він не вчиняв. Зразу після приходу ОСОБА_1 приїхала поліція. Вважає, що такі дії ОСОБА_1 вчиняє навмисно, щоб перешкоджати йому у спілкуванні з дитиною.

Потерпіла ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснила, що у неї та ОСОБА_2 існує спір щодо часу спілкування останнього з малолітнім сином. ОСОБА_2 визначеного порядку та часу спілкування з дитиною не дотримується, вчасно дитину не повертає. 03.06.2025 року приблизно о 20.00 вона приїхала до ОСОБА_2 додому, повідомила, що хоче забрати дитину. Після цього ОСОБА_2 почав виражатися на її адресу нецензурною лайкою, двічі вдарив її один раз в живіт, один раз голову. Після цього вона викликала поліцію. Працівникам поліції вона повідомляла, що ОСОБА_2 завдав їй два удари, але про цю обставини працівники поліції в протоколі та її поясненнях не зазначили.

Заслухавши пояснення особи, щодо якої ставиться питання про притягнення до адміністративної відповідальності, потерпілої, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків.

Диспозиція ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Статтею 1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» закріплено зазначення термінів, які вживаються у даному Законі.

Домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Із наведеного слідує, що обов`язковою ознакою психологічного насильства є дії кривдника, наслідком яких стали побоювання постраждалої особи за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди її психічному здоров`ю.

Відповідно до ст. 256 КУпАП в протоколі про адмінстративне правоопрушення зазначаються, зокрема, місце, час вчинення і суть адм іністарти вногго правопорушення.

Проте, в порушення вимог ст. 256 КУпАП, орган, що склав протокол про адмінстративне правоопрушення, в ньому не зазначив суть правоопрушення які саме протиправні дії вчинив ОСОБА_2 щодо потерпілої ОСОБА_1 , в чому саме полягає пихологічне насильство, яке завдало емоційну невпевненість, завдало шкоди її психічному здоров`ю, чи у неї виникли побоювання за свою безпеку.

Крім того, на переконання суду, події, які мали місце 03.06.2025 року близько 20.01, за адресою: АДРЕСА_1 , між ОСОБА_1 та її колишнім чоловіком ОСОБА_2 , є побутовим конфліктом через наявність у сторін стійких довготривалих неприязних відносин.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України», «Малофєєва проти Росії», суд виходить з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Положення ч. 3 ст. 62 Конституції України регламентують, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Аналізуючи надані суду докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що органом, яким було складено протоколи про адміністративні правопорушення та стороною потерпілої, не надано належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів того, що 03.06.2025 року ОСОБА_2 вчинив протиправні дії, передбачені ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Пунктом 1 ст. 247 КУпАП визначено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, у відповідності до ст. 62 Конституції України, ст. 7, п. 1 ст. 247 КУпАП, суд приходить до висновку, що провадження по справі відносно ОСОБА_3 підлягає закриттю через відсутність в його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Керуючисьст. 173-2, п. 7 ст. 247, ст.ст. 251, 252, 280, 283-284 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ознаками ч. 1 ст. 173-2 КУпАП в зв`язку із відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області С.М. Рудська