ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №334/1195/25 Головуючий в 1 інст. Добрєв М.В.
Провадження №33/807/733/25 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 липня 2025 року місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., при секретарі Довгаль А.Г., за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Сидоренка В.В. (в режимі відеоконференції), розглянувши в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Сидоренка В.В. на постанову судді Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 23 травня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто судовий збір,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до оскаржуваної постанови, суддя суду першої інстанції встановив, що 2 лютого 2025 року, інспектором УПП в Запорізькій області ДПП відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №236770 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, згідно якого 2 лютого 2025 року о 17:31 в м. Запоріжжя, вул. Петра Сагайдачного 108, водій ОСОБА_1 керував тз KIA SPORTAGE д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку за допомогою технічного приладу Alcotest Drager 6820, відмовився на місці зупинки транспортного засобу. Проїхати до медичного закладу КНП «ОКЗПНД та СЗХ» ЗОР для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у присутності лікаря-нарколога, також відмовився. Від керування відсторонений, про повторність попереджений, чим порушив п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, адвокат Сидоренко В.В., діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій зазначив, що оскаржувана постанова прийнята при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, а тому висновки суду не відповідають фактичним обставинам.

В обґрунтування своїх доводів зазначив, що судом першої інстанції не враховано факт того, що матеріали справи не містять доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Разом із цим, відеозаписом події, який міститься в матеріалах справи зафіксовано повідомлення ОСОБА_1 працівникам поліції про те, що він не керував автомобілем та нікуди не прямував. На відеозаписі відсутня фіксація руху транспортного засобу та його зупинка під керування ОСОБА_1 . Наголосив, що відеозапис нагрудної камери поліцейського не є безперервним, постійно переривається внаслідок чого не є належним та допустимим доказом по справі.

Стверджує, що в матеріалах справи відсутні об`єктивні дані на підтвердження того, що у працівників поліції була законні підстави для зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 . Зафіксоване посилання поліцейського на положення п. 3 ст. 25 ЗУ «Про Національну поліцію», як на підставу зупинки, однак жодного доказу на підтвердження вказаної підстави, матеріали справи не містять. Внаслідок чого, складений відносно ОСОБА_1 протокол є недопустимим доказом і не може бути покладений в основу судового рішення.

Крім того зазначив, що самі по собі наведені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини, не можуть бути достатньою підставою для висновку про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вказує, що зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення та відеозапису події вбачається, що ОСОБА_1 не було відсторонено від подальшого керування після складання протоколу, що також вказує на порушення порядку проведення огляду на стан сп`яніння водія, передбачений ст. 266 КУпАП.

Посилається на те, що направлення ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я складено о 17 год. 37 хв., тоді як пропозиція пройти медичний огляд надійшла від поліцейського лише о 17 год. 55, тобто після складання даного направлення.

Вважає, що доказів на які посилається суддя суду першої інстанції в оскаржуваній постанові не достатньої для того, щоб поза розумним сумнівом дійти висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення.

Просить скасувати постанову судді Дніпровського районного суду м.Запоріжжя від 23 травня 2025 року. Винести нову, якою провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

18 червня 2025 року, адвокатом Сидоренком В.В. скеровані до апеляційного суду клопотання:

- про участь в судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів;

- про фіксацію судового розгляду справи технічними засобами;

- про повне дослідження матеріалів справи в судовому засіданні;

- про витребування з УПП в Запорізькій області повної версії відеозапису, який доданий до матеріалів справи про адміністративне правопорушення №334/1195/25 відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП;

- про виклик у судове засідання поліцейських Глущенко В.І. та Сухарєва В.Ю.;

- про визнання доданих до справи відеозаписів недопустимими та недостовірними доказами.

Щодо заявлених клопотань адвоката Сидоренка В.В. про витребування з УПП в Запорізькій області повної версії відеозапису, який доданий до матеріалів справи про адміністративне правопорушення №334/1195/25 відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, про виклик у судове засідання поліцейських Глущенко В.І. та Сухарєва В.Ю. та про визнання доданих до справи відеозаписів недопустимими та недостовірними доказами, то суддя апеляційного суду відмовляє в їх задоволенні, оскільки наявні в справі письмові докази та відеозапис події є достатніми для формування позиції з приводу складеного відносно ОСОБА_1 протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того слід зазначити, що відеозапис наявний в матеріалах справи сумнівів щодо його достовірності та допустимості не викликає, оскільки фіксує обставини, які відносяться до зазначеної у протоколі події та не містить ознак фальсифікації.

Клопотання захисника про участь в судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, про фіксацію судового розгляду справи технічними засобами, про повне дослідження матеріалів справи в судовому засіданні задоволені.

Враховуючи належне повідомлення ОСОБА_1 про час та місце судового засідання в суді апеляційної інстанції, шляхом доставки смс повідомлення (згідно вимог Порядку надсилання судових повісток, повідомлень і викликів учасникам судового процесу затвердженого наказом ДСА України від 23.01.2003 р. п. № 28), відсутність від останнього клопотань про відкладення розгляду справи, присутність його захисника адвоката Сидоренка В.В., суддя апеляційного суду вважає за можливе розглянути справу за відсутністю ОСОБА_1 , що не суперечить положенням ч. 6 ст. 294 КУпАП України.

У судовому засіданні апеляційного суду адвокат Сидоренко В.В. підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити. Наголосив на відсутності в матеріалах справи доказів керування ОСОБА_2 транспортним засобом, відсутності у працівників поліції законних підстав для зупинки транспортного засобу, оскільки жодних постанов про порушення ОСОБА_2 ПДР України не виносилося. Звернув увагу на те, що час складання направлення ОСОБА_2 на огляд до закладу охорони здоров`я не збігається із часом надходження пропозиція пройти огляд.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, заслухавши адвоката Сидоренка В.В. та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню у зв`язку з наступним.

Так, відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні в справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Вищевказані вимоги закону судом виконані в повному обсязі.

Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП доведена матеріалами справи, які судом першої інстанції були дослідженні в повному обсязі.

Так, вина ОСОБА_2 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, за обставин відображених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 236770 від 2 лютого 2025 року підтверджується:

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому відображені виявлені у ОСОБА_2 ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Огляд не проводився у зв`язку з відмовою (а.с. 4);

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції 2 лютого 2025 року в якому вказані виявлені у ОСОБА_2 ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Огляд не проводився у зв`язку з відмовою (а.с. 4);

- відеозаписом події (а.с. 8).

Суд дослідив всі наявні в матеріалах справи докази, надав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд.

За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Положеннями ч. 1 ст. 130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Умови та послідовність дій поліцейських по виявленню у водіїв транспортних засобів ознак, зокрема, алкогольного сп`яніння, визначений ст. 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (в подальшому Порядок № 1103) та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року (в подальшому Інструкція № 1452/735).

Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці (п. 3 Інструкції).

Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, на стан, зокрема алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Працівниками патрульної поліції вказані вимоги закону дотримані.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_2 не здійснював керування транспортним засобом, суддя апеляційного суду, проаналізувавши зібрані по справі докази, вважає безпідставними з огляду на зафіксовані відеозаписом події обставини.

Так, доданим до протоколу відеозаписом зафіксовано рух транспортного засобу KIA SPORTAGE д.н.з. НОМЕР_1 . Встановлено особу водія, яким виявився ОСОБА_2 , що мав явні візуальні ознаки сп`яніння. Встановлення у ОСОБА_2 ознак алкогольного сп`яніння, їх оголошення. Слідують неодноразові пропозиції ОСОБА_2 пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки ТЗ за допомогою технічного приладу «Драгер». ОСОБА_2 погоджується. Однак, після демонстрації поліцейським технічного приладу «Драгер», ОСОБА_2 надає відмову від запропонованого огляду. На пропозицію пройти огляд в закладі охорони здоров`я, ОСОБА_2 надає відмову.

Отже, за обставин керування ОСОБА_2 транспортним засобом, зафіксована поведінка останнього працівником поліції вірно розцінена як відмова водія від проходження огляду, про що було повідомлено ОСОБА_2 .

Крім того, суд зауважує, що відео-інформація наявна у достатньому об`ємі задля з`ясування обставин, які є предметом розгляду в даній справі.

Відповідна відмова водія є порушенням вимог п.2.5 ПДР та утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи автора апеляції щодо безпідставної зупинки транспортного засобу працівниками патрульної поліції не знайшли свого підтвердження в апеляційному суді, оскільки з огляду на правовий аналіз норм ПДР України, не згода водія із причинами зупинки, або його необізнаність про це, не позбавляє його обов`язку на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння, такий обов`язок прямо передбачений п.2.5 ПДР та не впливає на причину зупинки.

Доводи апеляційної скарги про не зазначення в протоколі факту відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом не спростовують факт відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння, що є самостійною підставою для притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Твердження апелянта про недопустимість наявного в справі відеозапису через те, що він має перерви є безпідставним, оскільки наявним у справі відеозаписом безперервно зафіксовано саме ті обставини, які мають значення для встановлення обставин справи згідно викладеної в протоколі суті правопорушення, а саме: рух транспортного засобу, його зупинка, виявлення ознак алкогольного сп`яніння у водія ОСОБА_1 , відмову останнього від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку.

Посилання сторони захисту на те, що направлення ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я складено о 17 год. 37 хв., тоді як пропозиція пройти медичний огляд надійшла від поліцейського лише о 17 год. 55, спростовуються відеозаписом події, яким зафіксовано пропозицію ОСОБА_1 пройти огляд в закладі охорони здоров`я о 17 год. 37 хв.

Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, повністю відповідають фактичним обставинам справи, а суддя прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст. 33 КУпАП, наклавши стягнення у межах встановлених цим Кодексом, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, яке стосується безпеки дорожнього руху і є грубим. Призначене стягнення відповідає санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Окрім того, слід звернути увагу, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2017 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження ні в матеріалах справи, ні під час дослідження доказів в суді апеляційної інстанції, тому визнаються необґрунтованими.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП справа переглянута в межах апеляційної скарги.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Сидоренка Володимира Вікторовича, подану в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову судді Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 23 травня 2025 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 334/1195/25