Провадження №: 3/336/3938/2025
ПОСТАНОВА

Іменем України

10 липня 2025 року м. Запоріжжя

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Дацюк Ольга Ігорівна, при секретарі Пустовіт В.О., за участі потерпілої ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали адміністративної справи про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 ч. 1 КУпАП ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає у АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, 06 червня 2025 року приблизно о 21.30 годині за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_2 вчинив домашнє насильство психологічного характеру, а саме висловлювався нецензурною лайкою, ображав свою дружину ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим могла бути завдана шкода її психологічному здоров`ю.

В судове засідання ОСОБА_2 не з`явився, викликався до суду двічі, як шляхом зазначення у протоколі про адміністративне правопорушення, так і шляхом направлення СМС-повістки на номер телефону, вказаний у протоколі про адміністративне правопорушення, про причини неявки суд не повідомив.

Потерпіла в судовому засіданні просила суд закрити провадження у справі через відсутність події та складу адміністративного правопорушення, пояснивши свою позицію тим, що дійсно посварилась зі своїм чоловіком ОСОБА_2 , оскільки він був у стані алкогольного сп`яніння та вони просто один на одного кричали. Сварка відбулась через ревнощі та вони спілкувались на підвищених тонах. Натомість поліцію викликали скоріш за все сусіди, оскільки вона точно не зверталась до поліції. Після приїзду поліції їм дали для підпису протокол про адміністративне правопорушення та ніяких інших документів не підписували. ОСОБА_2 наразі проходить військову службу за мобілізацією у ВЧ НОМЕР_1 та перебуває у АДРЕСА_2 . Після сварки, на наступний день вони помирились.

При вирішенні питання про наявність чи відсутність в діях ОСОБА_2 події та складу адміністративного правопорушення суд виходить з наступного.

Відповідальність за ст. 173-2 ч. 1 КУпАП передбачена за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Згідно з положенням Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

При цьому, психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Суд керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції, до яких відноситься забезпечення доведеності вини і змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст.62 Конституції України та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У справах "Малофєєва проти Росії" ("Malofeyeva v.Russia",рішення від 30.05.2013, заява N 36673/04) та "Карелін проти Росії" ("Karelin v.Russia", заява N 926/08, рішення від 20.09.2016) Європейський суд з прав людини, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

З досліджених доказів судом встановлено наступне.

06.06.2025 року інспектором УПП в Запорізькій області складено форму оцінки ризиків вчинення домашнього насильства та визначено рівень небезпеки як низький.

Згідно з даними відносно ОСОБА_2 , 23.05.2025 року відносно нього складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 187 ч. 1 КУпАП.

Судом не досліджувалась копія термінового заборонного припису через низьку якість її виготовлення, що не дозволяє встановити зміст даного документу.

Враховуючи усталену практику Верховного Суду, рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень, тому судом цей документ також не був досліджений в якості доказу.

На відеозаписі, долученому до матеріалів справи відображені події, що відбулись після приїзду поліції на виклик. Поліцію викликав саме ОСОБА_2 , при цьому він не зміг пояснити поліцейським навіщо зробив виклик, а згідно з поясненнями ОСОБА_1 , в неї з чоловіком нічого не сталось, вони просто посварились. Надавати пояснення з приводу обставин події та надавати документи для складання адміністративних матеріалів ОСОБА_1 відмовилась. ОСОБА_2 також не надав жодних пояснень, при цьому поліцейська вказувала про те, що екіпаж приїхав на виклик по факту вчинення домашнього насильства, тому вона повинна реагувати та складати матеріал. ОСОБА_1 спочатку повідомила, що вважає себе жертвою домашнього насильства, але від написання відповідної заяви відмовилась, потім, в ході спілкування, ОСОБА_1 відмовилась вважати себе жертвою домашнього насильства та ОСОБА_2 повідомлено про складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення. ОСОБА_2 заперечував завдання шкоди потерпілій та відмовився від надання пояснень. В подальшому відносно ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення та винесено терміновий заборонний припис.

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2 відмовився від надання пояснень по суті порушення.

Таким чином, матеріали справи не містять допустимих та належних доказів вчинення ОСОБА_2 саме домашнього насильства психологічного характеру, та враховуючи надані ОСОБА_1 пояснення в судовому засіданні, суд вважає за необхідне закрити провадження у справі за відсутністю складу та події адміністративного правопорушення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю через відсутність складу та події адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, суд, керуючись ст. 247 п. 1 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст. 173-2 ч. 1 КУпАП закрити на підставі ст. 247 п. 1 КУпАП, за відсутністю складу та події адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Суддя О.І. Дацюк

Постанова набрала законної чинності «_____»_________________20___року

Дата видачі «_____»_________________20___року