Справа №: 307/2019/25
Провадження № 3/307/748/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2025 року м. Тячів

Суддя Тячівського районного суду Закарпатської області Сас Л.Р., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 185-10 Кодексу України про адміністративні правопорушення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , непрацюючого,

в с т а н о в и л а:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, складеного 30 травня 2025 року старшим розвідником водієм прикордонного оперативно розшукового відділу з місцем дислокації населеного пункту Тячів ОСОБА_2 , ОСОБА_1 29 травня 2025 року, приблизно о 01 год. 10 хв., порушив вимоги ч.2 ст. 23 Закону України «Про Державну прикордонну службу України», а саме, на напрямку 254 прикордонного знаку (територія Тячівського району Закарпатської області) на відстані 1 000 метрів від державного кордону, був виявлений та затриманий в складі групи осіб прикордонним нарядом «Група Реагування», в ході реалізації оперативної інформації прикордонного оперативно розшукового відділу (з м.д. АДРЕСА_2 ) отриманого в рамках ДПОІ на північній околиці населенного пункту Вонігово при спробі переміщення безакцизних тютюнових виробів із України до Румунії за допомогою безпілотних літальних апаратів, на неодноразову закону вимогу прикордонного наряду «Група Реагування» припинити протиправну поведінку, надати документи, що посвідчують особу, чим перешкоджав виконанню прикордонним нарядом службових обов`язків, передбачених п.5 ст. 19 та п. 12 ст. 20 Закону України «Про Державну прикордонну службу» від 19.06.2003 року, у зв`язку із чим було здійснено один попереджувальний постріл вгору із Форт-17Р, після чого був затриманий, тобто вчинив злісну непокору законним вимогам військовослужбовця Державної прикордонної служи України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 185-10 КУпАП.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Луцак В.Я. 04 липня 2025 року подав письмові заперечення на протокол про адміністративне правопорушення від 30 травня 2025 року та просив закриття провадження у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення посилаючись на те, що в матеріалах справи наявний протокол про адміністративне затримання від 29 травня 2025 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1 був затриманий о 01 год. 10 хв. 29 травня 2025 року та протокол про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №289001 складений 30 травня 2025 року.

Оскільки протокол складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, то його склали у період часу з 00 год. 00 хв. до 01 год. 10 хв. 30 травня 2025 року. Однак в цей проміжок часу ОСОБА_1 перебував в приміщенні СП « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що знаходиться за адресою: Закарпатська область, Тячівський район, смт. Солотвино, вул. Тячівська, буд. 91.

Крім цього, в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №289001 від 30 травня 2025 року, на 2 аркуші наявний пункт «Свідки (за наявності):», однак даний пункт повністю пустий, не містить жодних даних про свідків, які начебто були залучені, а саме, не вказано їх прізвища, ім`я, по батькові, телефон, підпис, що є порушенням ст. 256 КУпАП.

Крім цього, з протоколу вбачається що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 були виявлені і затримані разом із ОСОБА_1 та в проколі зазначено, який не виконав неодноразово повторювану законну вимогу прикордонного наряду «Група Реагування» припинити протиправну поведінку, надати документи що посвідчують особу, у зв`язку з чим було здійснено 1 попереджувальний постріл вгору з Форт-17Р, після чого ОСОБА_1 було затримано. Тобто, особи були затримані разом, однак начебто не виконав неодноразово повторювану законну вимогу прикордонного наряду «Група Реагування» припинити протиправну поведінку тільки ОСОБА_1 .

З протоколу неможливо встановити що протиправну поведінку чи неодноразово повторювану законну вимогу прикордонного наряду вчиняли також і ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , оскільки відсутні будь-які докази.

Щодо невиконання неодноразово повторюваної законної вимоги прикордонного наряду «Група Реагування» припинити протиправну поведінку ОСОБА_1 зазначив, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки, не являє собою імперативного факту доведеності його вини, адже не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», не доказує співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Для наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185-10 КУпАП необхідно встановити чи були законні розпорядження, чи була відмова виконати законне розпорядження чи вимогу військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України та чи було здійснено правопорушення групою осіб.

Будь-яких доказів на підтвердження наявності адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185-10 КУпАП, а також вини ОСОБА_1 у його вчиненні не надано, посилання на пояснення працівника Державної прикордонної служби, з яких неможливо встановити хто саме їх відібрав, оскільки не повністю вказано посаду, звання, дані особи, яка відбирала пояснення та протокол який складено з порушенням ст. ст. 254, 256 КУпАП, не може слугувати беззаперечним доказом.

Зокрема, у даному протоколі зазначено те, що особу ОСОБА_1 встановлено на підставі паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 від 06.06.2001 року, орган що видав Тячівський РВ УМВС, аналогічний дані документу містяться в протоколі затримання. Документи були пред`явлені із застосунку «ДІЯ», однак прикордонники відібрали телефон, та не дали змоги показати, про що ОСОБА_1 повідомив їм.

04 липня 2025 року під час судового розгляду ОСОБА_1 пояснив, що під час затримання жодного опору не чинив, він приїхав в населений пункт Вонігово, так як хотів переправити на БПЛА сигарети у Румунію, однак він не встиг цього зробити, так як з`явилися прикордонники, почали стріляти, щось кричати і його затримали. Через пів години після його затримання прикордонники привели ще двох осіб, він їх не знав, однак чув, що вони шукали собаку, один прийшов сам, бо почув постріл, а іншого затримали неподалік першого.

Також доповнив, що він представився та пропонував працівникам прикордонної служби перевірити його документи через застосунок «Дія», однак ті відмовилися.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.97 №475/97-ВР визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 цього Кодексу орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтями 251 та 252 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Дослідивши матеріали справи, слід дійти висновку про закриття вказаної справи про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 , складу адміністративного правопорушення керуючись таким.

Згідно зі ст. 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства, є забезпечення доведеності вини.

Із протоколу про адміністративне правопорушення від 30 травня 2025 року видно, ОСОБА_1 29 травня 2025 року, приблизно о 01 год. 10 хв., порушив вимоги ч.2 ст. 23 Закону України «Про Державну прикордонну службу України», а саме, на напрямку 254 прикордонного знаку (територія Тячівського району Закарпатської області) на відстані 1 000 метрів від державного кордону, був виявлений та затриманий в складі групи осіб прикордонним нарядом «Група Реагування», в ході реалізації оперативної інформації прикордонного оперативно розшукового відділу (з м.д. н.п. Тячів) отриманого в рамках ДПОІ на нп. ок. н.п. Вонігово при спробі переміщення безакцизних тютюнових виробів із України до Румунії за допомогою безпілотних літальних апаратів, на неодноразову закону вимогу прикордонного наряду «Група Реагування» припинити протиправну поведінку, надати документи, що посвідчують особу, чим перешкоджав виконанню прикордонним нарядом службових обов`язків, передбачених п.5 ст. 19 та п. 12 ст. 20 Закону України «Про Державну прикордонну службу» від 19.06.2003 року, у зв`язку із чим було здійснено один попереджувальний постріл вгору із Форт-17Р, після чого був затриманий, тобто вчинив злісну непокору законним вимогам військовослужбовця Державної прикордонної служи України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону (а. с. 1).

Із протоколу про адміністративне затримання від 29 травня 2025 року вбачається, що ОСОБА_1 був затриманий 29 травня 2025 року о 01 год. 10 хв. на строк до 3 днів з метою з`ясування обставин правопорушення (а. с. 2)

Згідно прпотоколу особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів від 29 травня 2025 року вбачається, що під особистого огляду та огляду речей у ОСОБА_1 речей та документів не виявлено (а. с. 3)

Свідок ОСОБА_2 під час судового розгляду 10 липня 2025 року пояснив, що 29 травня 2025 року о 01 год. в ході реалізації оперативної інформації було затримано трьох громадян України на околиці населеного пункту Вонігово; при затриманні особи вдались до втечі, у зв`язку із чим був здійснений один постріл вгору, після чого осіб вдалося затримати.

Перед подією вказані особи приїхали на місце події на двох автомобілях та почали встановлювати засоби для БПЛА, в той момент коли були готові запустити апарати, за командою представники ДПС України вони вийшли із засідки для здійснення затримання вказаних осіб.

Попередньо було передано інформацію, що по звуку було чутно як літає апарат, за допомогою спеціальних засобів виявили напрямок; виїхали на місце, де виявили сліди автомобілів та катапульти літальних апаратів, після чого періодично виїжджали на це місце і чекали, поки правопорушники повернуться і саме 29 травня 2025 року сталася подія. Затримання осіб здійснював разом із ОСОБА_5 .

Коли вони приїхали на місце, то особи припаркували автомобілі, встановили антени, катапульти, всі троє перебували на площі приблизно 50 кв. метрів; після виявлення осіб за командою вийшли та сказали: «прикордонна служба», після чого озвучили команду - «стій», після чого всі троє почали тікати у різні сторони, ОСОБА_6 спіткнувся і впав, ОСОБА_7 його наздогнав і затримав, він, ОСОБА_8 , побіг за іншої особою, який сховався у кущах, звідки його і витягли; особи здійснили спробу втечі, однак жодного спротиву, після їх затримання в подальшому не вчиняли.

Документи осіб перевіряли; постріл був здійснений через те, що вони почали втікати.

Протокол про затримання складали на місці події 29 травня 2025 року, а протокол про адміністративне правопорушення вже 30 травня 2025 року в першій половині дня.

Всю ніч вони були у с. Вонігово, а на ранок поїхали у селище Солотвино; після затримання чекали представників БЕБ, які прибули о 3 ранку і транспортними засобами вказаних осіб відвезли у селище Солотвино та о 9 год. ранку їх доставили заставу, де вони і перебували.

Після затримання ОСОБА_1 були оголошені його права, він відмовився підписувати протокол, також після затримання проводився огляд особи.

ОСОБА_1 та інші особи не зупинилися після пострілу; ОСОБА_6 відмовився включати телефон, тому вони не встановлювали його особу через за стосунок «Дія».

Під час складання протоколу про адміністративне правопорушення були присутні ОСОБА_9 та ОСОБА_10 29 травня 2025 року, приблизно о 10 год. він здав зміну та поїхав додому, а 30 травня 2025 року приїхав на заставу у с-ще. Солотвино, приблизно о 09 год., затримані особи були в ІТТ та він приступив до складання протоколу. ОСОБА_11 та ОСОБА_9 раніше прибули і тому були запрошені в якості свідків, протокол був складний у присутності ОСОБА_6 , в першій половині дня.

Після складання протоколу він затриманих осіб не бачив та куди їх повезли він не знає.

Письмові пояснення він надавав Тонкоштану, який приїхав вночі.

ОСОБА_1 заперечив факт того, що протокол був складений за його участі, оскільки про наявність такого дізнався через тиждень після події.

ОСОБА_2 ствердив, що протокол про адміністративне правопорушення від 30 травня 2025 року був складений у присутності ОСОБА_1 та він відмовився від його підпису у присутності двох свідків.

Частиною 1 статті 185-10 КУпАП передбачено відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню чи вимозі військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону, суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні чи здійсненням прикордонного контролю в пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон України або контрольних пунктах в`їзду-виїзду, або члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, який бере участь в охороні державного кордону України.

Частиною 2 статті 185-10 КУпАП передбачено ті самі дії, вчинені групою осіб або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за правопорушення, передбачене частиною першою цієї статті.

Об`єктивними ознаками складу зазначеного адміністративного правопорушення полягає у вчиненні такого діяння: відкритої відмови виконати законне розпорядження чи вимогу, військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону чи суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні або члена громадського формування: а охорони громадського порядку і державного кордону, який бере участь в охороні державного кордону України, а так само іншого умисного невиконання зазначених розпоряджень та вимог. Розпорядження та вимоги, які зазначені у диспозиції статті мають бути законними, тобто походити від правомочних осіб та знаходитися у межах їхньої компетенції. Права органів, підрозділів, військовослужбовців та працівників Державної прикордонної служби України викладено уст. 20 Закону України «Про Державну прикордонну службу України».

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 11.10.2011 року за №10-рп/2011 надав тлумачення визначенню непокори: Слово «непокора» означає відмову від виконання або ігнорування виконання певної вимоги.

Як роз`яснив Пленум Верховного суду України у Постанові № 8 від 26.06.1992 року «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів» злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків, члена громадських формувань з охорони громадського порядку чи військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку, або відмова, виражена у зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок (п.7).

Отже, для наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185-10 КУпАП необхідно встановити чи були законні розпорядження, а також чи була відмова виконати законне розпорядження чи вимогу військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України та чи були такі дії вчинені групою осіб.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Пунктом 7 Положення «Про прикордонний режим», затвердженого Постановою КМУ №1147 від 27.07.1998 року, передбачено, що громадяни України в`їжджають у прикордонну смугу та контрольований прикордонний район, перебувають, проживають або пересуваються в їх межах на підставі документів, що посвідчують їх особу.

Згідно з п. 10 вказаного Положення, особи, зазначені у пунктах 7 та 8 цього Положення, на вимогу уповноважених осіб Державної прикордонної служби та органів Національної поліції, а також членів громадських формувань з охорони громадського порядку і державного кордону, зобов`язані пред`являти відповідні документи, передбачені цими пунктами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Оскільки, склад правопорушення - це наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням та відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому, та оскільки, об`єктом правопорушення за ст. 185-10 КУпАП є особливі суспільні відносини у сфері охорони державного кордону, а об`єктивна сторона правопорушення виражається у злісній непокорі законному розпорядженню або вимозі поліцейського під час виконання ним службових обов`язків, а також в учиненні таких самих дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця через їхню участь в охороні громадського порядку.

Склад даного адміністративного правопорушення є формальним, правопорушення вважається закінченим з моменту вчинення, кваліфікуючою ознакою цього адміністративного правопорушення визначають спосіб його вчинення злісність непокори, що є відмовою від виконання наполегливих, неодноразово повторених, проте в той же час законних вимог чи розпоряджень під час виконання службових обов`язків або відмова, виражена в зухвалій формі, яка свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок, в той же час суб`єктивною стороною даного адміністративного правопорушення є наявністю вини у формі прямого умислу, тому з урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про відсутність об`єкта та об`єктивної сторони даного правопорушення, а отже і складу правопорушення в цілому.

Судом встановлено, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 30 травня 2025 року ОСОБА_1 , ставиться у провину те, що він в межах прикордонної смуги на неодноразову закону вимогу прикордонного наряду «Група Реагування» припинити протиправну поведінку, надати документи, що посвідчують особу, чим перешкоджав виконанню прикордонним нарядом службових обов`язків.

В той же час не зазначено яку саме протиправну поведінку відмовився припинити ОСОБА_1 , а в протоколі не зазначено яким чином виразилася злісна непокора ОСОБА_1 законній вимозі працівника Державної прикордонної служби України під час виконання службових обов"язків у відмові ОСОБА_1 надавати документи, що посвідчують його особу, оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення від 30 травня 2025 року та у протоколі про адміністративне затримання від 29 травня 2025 року вказано, що документ який посвідчує особу - паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 від 06.06.2001, орган, що видав Тячівський РВ УМВС.

Будь-яких доказів на підтвердження наявності адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185-10 КУпАП, а також вини ОСОБА_1 у його вчиненні, суду не надано, у зв`язку із чим суд критично оцінює пояснення ОСОБА_2 , надані ним під час судового розгляду.

Так, згідно п. 1) ч. 2 Загальних питань «Положення про прикордонний режим», затвердженого Постановою КМУ від 27.07.1998 року №1147 документом, що посвідчує особу для громадян України є - паспорт громадянина України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, дипломатичний паспорт, службовий паспорт, посвідчення особи моряка, службове посвідчення, посвідчення водія чи інший виданий державним органом документ, який має такі обов`язкові реквізити, як прізвище, ім`я, по батькові, фотокартку, підпис відповідальної посадової особи, відбиток печатки або штампу установи, яка видала документ, дату видачі.

У данному протоколі зазначено те, що особу ОСОБА_1 встановлено на підставі паспорта громадянина України України серії НОМЕР_1 від 06.06.2001, орган, що видав Тячівський РВ УМВС, що свідчить про наявність у ОСОБА_1 , на момент складання протоколу про адміністративне затримання від 29 травня 2025 року, документа, що посвідчує особу.

У той час суд дійшов висновку, що відмова надати длля перевірки документи, що посвідчують особу, вчиненому у складі осіб, не є правопорушенням, передбаченим ч. 2 ст. 185-10 КУпАП, оскільки зазначені дії характеризують об`єктивну сторону правопорушення, передбаченого статтею 202 КУпАП, зокрема, порушення прикордонного режиму, а

дії ОСОБА_1 щодо переправлення сигарет на територію суміжної держави охоплюється складом кримінального правопорушення за що передбачено відповідальність згідно Кримінального кодексу України.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Ураховуючи наведене, в діях ОСОБА_1 відсутній склад такого адміністративного правопорушення як злісна непокора законним вимогам військовослужбовця Державної прикордонної служи України під час виконання службових обов`язків, пов`язаних з державною охороною кордону, вчинена у складі групи осіб.

Згідно п. 1) ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 284 КУпАП, постанова про закриття справи виноситься, зокрема, при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

Керуючись ст. ст. 283, 284 КУпАП,

постановила:

Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185-10 КУпАП.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не буде подано, та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Закарпатського апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Л.Р.Сас