Справа №639/3947/25
Провадження № 3/639/1174/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2025 року суддя Новобаварського районного суду міста Харкова Васильєва Н.М. розглянувши матеріал про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, офіційно не працюючої, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за скоєння адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 173-2, ч.2 ст. 173-2 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

28 травня 2025 року о 09:10 год. ОСОБА_1 за адресою проживання: АДРЕСА_1 , вчинила сварку зі своїм чоловіком ОСОБА_2 , в ході якої здійснила дії психологічного та фізичного характеру, а саме: виражалась нецензурною лайкою на адресу останнього, приставила кухонний ніж до живота потерпілого, внаслідок чого завдала шкоду фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, чим допустила домашнє насильство. Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Крім того, 28 травня 2025 року о 09:10 год. ОСОБА_1 за адресою проживання: АДРЕСА_1 , вчинила сварку зі своїм чоловіком ОСОБА_2 в присутності малолітнього сина ОСОБА_3 , 2019 р.н., в ході якої здійснила дії психологічного та фізичного характеру, а саме: виражалась нецензурною лайкою на адресу чоловіка, приставила кухонний ніж до його живота, внаслідок чого завдала шкоду психологічного здоров`я малолітнього потерпілого, чим допустила домашнє насильство. Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Постановою Новобаварського районного суду м. Харкова від 30.06.2025 року адміністративні матеріали №639/3947/25 (провадження №3/639/1174/25) та №639/3949/25 (провадження №3/639/1175/25) у відношенні ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2, ч.2 ст. 173-2 КУпАП були об`єднані в одне провадження та присвоєно їм єдиний номер справи №639/3947/25 (провадження №3/639/1174/25).

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 173-2, ч.2 ст. 173-2 КУпАП не визнала, пояснила, що вранці 28.05.2025 року її чоловік ОСОБА_2 за адресою їх спільного мешкання: АДРЕСА_1 , збираючись на роботу вступив ногою у собачу сечу. На цьому грунті у нього виник збуджений психоемоційний стан, внаслідок чого між нею та ОСОБА_2 дійсно виникла сварка, під час якої він висловлювався нецензурною лайкою на її адресу, штовхав її животом та намагався вирвати у неї окуляри. Вона, здійснюючи самозахист, у відповідь виражалася нецензурною лайкою на адресу чоловіка та взяла у руки ніж, однак жодних насильницьких дій фізичного характеру не вчиняла. Зазначила, що ОСОБА_2 самостійно напоровся на ніж, її малолітній син не був присутнім під час конфлікту, він перебував у себе в кімнаті. Між нею та чоловіком протягом останніх двох років систематично виникають сварки, будь-яких пояснень поліцейським не надавала. Вважає, що працівники поліції безпідставно склали відносно неї протоколи про адміністративні правопорушення, оскільки в даній конфліктній ситуації вона здійснювала самозахист.

Представник ОСОБА_1 адвокат Закоморна К.О. підтримала пояснення своєї підзахисної, просила закрити провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_2 повідомив, що вранці 28.05.2025 року за адресою: АДРЕСА_1 , він збирався на роботу та вступив ногою у собачу сечу, у зв`язку із чим почав голосно кричати на собаку. ОСОБА_1 , захищаючи тварину, почала на нього кричати, ображати нецензурною лайкою та взяла у руки ніж, який щільно приставила до його живота, внаслідок чого він отримав поранення. Коли побачив, що позаду ОСОБА_1 знаходиться їх спільний малолітній син ОСОБА_3 , який закриває очі руками та плаче, він відштовхнув ОСОБА_1 від себе, вийшов на балкон та викликав бригаду швидкої допомоги та працівників поліції. Жодного психологічного тиску чи фізичного насилля відносно дружини він не вчиняв, оскільки раніше ОСОБА_1 кидалася на нього із ножем, в тому числі перед дитиною. Дружина часто зловживає алкогольними напоями, внаслідок чого стає агресивною.

Представник потерпілого адвокат Кравець В.М. підтримала пояснення ОСОБА_2 , просила притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 173-2, ч.2 ст. 173-2 КУпАП.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши наявні матеріали справи про адміністративне правопорушення та оцінивши зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з статтею 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Вимогами статті 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити у судовому засіданні наявні в справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване та законне судове рішення.

Незважаючи на невизнання своєї вини ОСОБА_1 , її винуватість у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2, ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами в їх сукупності, а саме:

-протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 138763 від 28.05.2025 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1 вчинила домашнє насильство, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП;

-протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 138764 від 28.05.2025 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1 вчинила домашнє насильство, за що передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП;

-формою оцінки ризиків вчинення домашнього насильства з якої вбачається, що рівень небезпеки ОСОБА_1 визначено як високий;

-письмовою заявою потерпілого ОСОБА_2 від 28.05.2025 року, з якої вбачається, що останній просив органи поліції вжити заходів стосовно його дружини гр. ОСОБА_1 , яка вчиняє домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно нього у присутності їх спільного малолітнього сина, а саме: виражалась нецензурною лайкою на адресу останнього, приставила кухонний ніж до живота потерпілого, внаслідок чого завдала йому психологічних та фізичних страждань;

-поясненнями потерпілого ОСОБА_2 від 30.06.2025 року, наданими у судовому засіданні;

-відеозаписом з нагрудних камер поліцейських від 28.05.2025 року, на якому потерпілий ОСОБА_2 добровільно надає детальні пояснення щодо обставин вчинення 28.05.2025 року його дружиною ОСОБА_1 домашнього насильства психологічного та фізичного характеру відносно нього. Крім того, на відеозаписі зафіксовано, що ОСОБА_1 вела себе досить агресивно та зухвало по відношенню до потерпілого ОСОБА_2 , навіть в присутності працівників поліції. Від надання будь-яких пояснень щодо обставин, викладених у протоколі, відмовилась. Крім того, на відеозаписі зафіксовано приїзд бригади ЕМД, яка надавала первинну медичну допомогу ОСОБА_2 ;

-листом директора КНП ХОР «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» від 17.07.2025 року №01-1361/В згідно якого 28.05.2025 року службою екстреної медичної допомоги було прийнято виклик за адресою: АДРЕСА_1 до гр. ОСОБА_2 . Привід до виклику «травма». Бригадою ЕМД після огляду та зібрання анамнестичних відомостей гр. ОСОБА_2 поставлено попередній діагноз.

Достовірність та об`єктивність наведених доказів у суду сумніву не викликає, адже вони отримані без порушення закону, узгоджуються один з одним, відносні, допустимі та достатні для належної правової оцінки дій ОСОБА_1 та визнання її винуватості, у зв`язку з чим суд вважає можливим прийняти вказані докази.

Надані під час судового розгляду пояснення потерпілого ОСОБА_2 щодо обставин вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства повністю узгоджуються із іншими письмовими доказами у справі, у зв`язку з чим вказані пояснення розцінюються судом як достовірні та такі, що є об`єктивно підтвердженими.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Відповідно до ч. 1 та ч.2 ст. 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого або вчинене стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи.

Протиправні дії за цією статтею можуть мати характер фізичного, психологічного чи економічного насильства.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Суд враховує, що ОСОБА_1 в судовому засіданні не заперечувала факту ображання потерпілого ОСОБА_2 нецензурною лайкою, а також отримання останнім в ході конфлікту тілесних ушкоджень від кухонного ножа.

Наведені докази у своїй сукупності беззаперечно вказують на вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства відносно свого чоловіка та у присутності малолітньої дитини, що вказує на склад правопорушень ч. 1, ч. 2 ст. 173-2 КУпАП в її діях.

Поведінка ОСОБА_1 за наведених обставин, має ознаки психологічного та фізичного насильства, яка в свою чергу очевидно спричинила емоційну невпевненість, занепокоєння за власне життя та здоров`я, та зашкодило психологічному та фізичному здоров`ю потерпілих.

Доводи ОСОБА_1 про відсутність в її діях вчинення домашнього насильства та наявність побутового конфлікту не є переконливими та не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки висловлювання на адресу потерпілого нецензурних, образливих слів, приниження честі та гідності, також є проявом психологічного насильства.

При цьому матеріали справи не містять жодних доказів, які б спростовували обставини, зафіксовані у протоколах про адміністравтині правопорушення.

Враховуючи наведене, приходжу до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а саме вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, а саме - діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене стосовно малолітньої особи.

Невизнання ОСОБА_1 своєї вини суд розцінює як бажання уникнути адміністративної відповідальності за вчинення даних правопорушень. Будь-яких належних та допустимих доказів, які б підтверджували пояснення ОСОБА_1 , матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять.

Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самою особою, що притягується до адміністративної відповідальності, так і іншими особами (ст. 23 КУпАП).

Відповідно до ст. 36 ч.2 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Враховуючи обставини, встановлені під час судового розгляду, характер вчиненого правопорушення, особу винної, вважаю за можливе накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави, в межах санкції статті, яка передбачає покарання за більш тяжке правопорушення з числа вчинених, тобто в межах санкції ч.2 ст.173-2 КУпАП, що буде необхідним і достатнім для виправлення останньої та попередження вчинення нею нових правопорушень.

Окрім цього, з ОСОБА_1 на користь держави, відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» підлягає стягненню судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп.

Керуючись ст. ст. 23, 33, 34, 173-2 ч.1, ч.2, 251, 283-284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 173-2, ч.2 ст. 173-2 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення:

- за вчинення правопорушення за ч.1 ст. 173-2 КУпАП у виді штрафу на користь держави в розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 340, 00 грн. (триста сорок гривень 00 коп.);

- за вчинення правопорушення за ч.2 ст. 173-2 КУпАП у виді штрафу на користь держави в розмірі 40 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 680, 00 грн. (шістсот вісімдесят гривень 00 коп.).

Відповідно до ст.36 КУпАП остаточно накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа скоєних, у виді штрафу на користь держави у сумі 680, 00 грн. (шістсот вісімдесят гривень 00 коп.) (отримувач коштів ГУК Харків обл/МТГ Харкiв/21081100, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37874947, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA0020649, код класифікації доходів бюджету 21081100).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави (отримувач коштів ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106) судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Строк пред`явлення постанови до виконання три місяця.

Постанова може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Новобаварський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Н.М. Васильєва