ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 3/753/4740/25
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" липня 2025 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Заруба П.І., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 173-2, ч. 2 ст. 173-8 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

встановив:

01 червня 2025 року о 18-й годині 30 хвилин за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_1 вчинив сімейну сварку з співмешканкою ОСОБА_2 , в ході якої словесно ображав, хапав за руки, чим своїми діями завдав психологічного болю.

Крім того, 02 червня 2025 року близько 10-ї години 00 хвилин за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 порушив вимоги термінового заборонного припису серії АА 480699 від 01.06.2025 року, а саме: заборону на вхід перебування в місце проживання, а також заборону в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою. Так ОСОБА_1 , прийшов за місцем мешкання ОСОБА_2 та вчинив сварку.

Таким чином ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачені ч. 3 ст. 173-2, ч. 2 ст. 173-8 КУпАП.

Вказані матеріали справ складені у відношенні однієї особи та знаходяться у провадженні одного органу, уповноваженого на їх розгляд. У зв`язку з чим, на підставі вимог ст. 36 КУпАП дані матеріали підлягають об`єднанню в одне провадження.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 повідомлений, що розгляд справи відбуватиметься в Дарницькому районному суді м. Києва.

Будучи завчасно, до початку судового розгляду, двічі належним чином повідомленою про розгляд справи за допомогою направлення судових повісток, ОСОБА_1 на виклики суду не з`явився та провадженням щодо нього не цікавився.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477-VI від 23.02.2006 року, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику суду як джерело права. У п. 41 рішення Європейського суду з прав людини «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 р. (заява № 3236/03) зазначено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Зважаючи на викладене, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність ОСОБА_1 на підставі наявних доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що винність ОСОБА_1 повністю підтверджується наданими суду матеріалами справи, а саме: фактичними даними, які містяться в протоколах про адміністративні правопорушення серії ВАД № 632511, ВАД № 632512, які складені відповідно до вимог ст. 256 КУпАП (а.с.1, 22); електронному рапорті (а.с.3), письмовій заяві ОСОБА_2 , відповідно до якої вона просить притягнути до відповідальності її співмешканця ОСОБА_1 , який 01.06.2025 року вчинив відносно неї домашнє насильство фізичного характеру, а саме хапав за руки, штовхав, словесно ображав (а.с.4), копії постанови Дарницького районного суду м. Києва від 07.08.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП (а.с.13-16), письмових поясненнях ОСОБА_2 відповідно до яких, 02.06.2025 року її співмешканець ОСОБА_1 порушив тимчасово заборонний припис, та зранку прийшов до неї додому перелізши через паркан та вчинив паркан (а.с.23), копії термінового заборонного припису стосовно кривдника ОСОБА_1 , відповідно до якого останньому заборонено на 1 добу на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи, заборонено в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою (а.с.26).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнєнасильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Пунктом 16 ч. 1 ст. 1 вказаного Закону визначено, що терміновий заборонний припис стосовно кривдника - спеціальний захід протидії домашньому насильству, що вживається уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України як реагування на факт домашнього насильства та спрямований на негайне припинення домашнього насильства, усунення небезпеки для життя і здоров`я постраждалих осіб та недопущення продовження чи повторного вчинення такого насильства.

Письмові пояснення ОСОБА_1 , що він не вчиняв домашнього насильства відносно своєї співмешканки суд розцінює як спосіб уникнення від відповідальності.

Враховуючи викладене, досліджені письмові докази, приходжу до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 173-2, ч. 2 ст. 173-8 КУпАП, а саме вчинення домашнього насильства щодо ОСОБА_2 , що завдало шкоду її психологічному та фізичному здоров`ю та невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений.

При вирішення питання накладення адміністративного стягнення суд враховує ч. 2 ст. 36 КУпАП, відповідно до якої, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність.

Крім того, відповідно до ст. 39-1 КУпАП, у разі вчинення домашнього насильства чи насильства за ознакою статі суд під час вирішення питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення має право одночасно вирішити питання про направлення особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, на проходження програми для таких осіб, передбаченої Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" чи Законом України "Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків".

Враховуючи особу правопорушника, те, що він раніше не притягувався до адміністративної відповідальності, відсутність обтяжуючих та пом`якшуючих обставин, вважаю правильним призначити йому адміністративне стягнення у виді штрафу з направленням ОСОБА_1 як особи, яка вчинила домашнє насильство на проходження програми, передбаченої Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству".

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з правопорушника підлягає стягненню судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. 39-1, 173-2, 283, 284, 285 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» суддя,

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 173-2, ч. 2 ст. 173-8 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 40 (сорока) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 гривень в дохід держави.

Направити ОСОБА_1 як особу, яка вчинила домашнє насильство, на проходження програми, передбаченої Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до Управління соціального захисту населення Дарницької районної у місті Києві державної адміністрації /м. Київ, вул. О. Кошиця, 11/.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 гривні.

Строк пред`явлення постанови до примусового виконання протягом трьох місяців з дня її винесення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва.

За відсутності скарги постанова набирає законної сили після закінчення десятиденного строку встановленого на оскарження.

Суддя П.І. Заруба