КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №368/1469/24 Головуючий у І інстанції - Шевченко І.І.
апеляційне провадження №33/824/3974/2025 Доповідач у ІІ інстанції - Приходько К.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2025 року суддя Київського апеляційного суду Приходько К.П., розглянув матеріали справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП, з апеляційною скаргою прокурора Кагарлицького відділу Обухівської окружної прокуратури Київської області Побірайка Ю.О. на постанову судді Кагарлицького районного суду Київської області від 26 червня 2025 року,-

установив:

Постановою судді Кагарлицького районного суду Київської області від 26 червня 2025 року, провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу правопорушення.

Не погоджуючись з постановою суду, прокурор Побірайко Ю.О. подав апеляційну скаргу, в якій він просить постанову Кагарлицького районного суду Київської області від 26 червня 2025 року у справі №371/1469/24 відносно ОСОБА_1 - скасувати. Прийняти нову постанову, якою встановити факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП та накласти стягнення у межі санкцій вказаних статей.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала, з наступних підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 цього Кодексу.

Отже, правом на апеляційне оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення, згідно з ч. 2 ст. 294 КУпАП, наділено вичерпний перелік осіб, а по відношенню до прокурора право на оскарження обмежено випадками, передбаченими ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 цього Кодексу.

За змістом ч. 1 ст. 287 КУпАП, постанова у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 цього Кодексу, якою визначено, що прокурор здійснює нагляд за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян.

В інших випадках, виходячи із змісту ч. 2 ст. 294 КУпАП, апеляційна скарга підлягає поверненню прокурору як така, що подана особою, яка не наділена правом на апеляційне оскарження постанови судді районного суду у справі про адміністративне правопорушення.

Обґрунтовуючи право на оскарження постанови судді Кагарлицького районного суду Київської області від 16 червня 2025 року про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП, прокурор послався на ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ч. 1 ст. 55 Конституції України, ст. 250 КУпАП, щодо здійснення прокурорського нагляду за виконанням законів при провадженні в справах про адміністративні правопорушення та позицію, щодо підтвердження права прокурора на апеляційне оскарження постанов і рішень у справах про адміністративне правопорушення, викладеною в листі ВССУ від 30.04.2015 №9-749/0/4-15.

Посилання прокурора на відсутність обмежень у праві прокурора на оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення суперечить вимогам ч. 2 ст. 294 КУпАП, якою таке обмеження встановлено з посиланням на ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП.

Право на справедливий судовий розгляд, передбачене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та право на оскарження судового рішення на підставі ч. 1 ст. 55 Конституції України, як норми прямої дії, в принципі, можуть слугувати підставою для обґрунтування права прокурора на оскарження постанови судді у справі про адміністративні правопорушення, проте це може мати місце лише у випадках порушення прав людини, громадянина у разі, коли таке право прокурора не охоплюється вимогами ч. 5 ст. 7 КУпАП.

У даній справі суддя районного суду ухвалив рішення про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Посилання прокурора на ст. 250 КУпАП не можуть бути взяті до уваги суддею апеляційного суду, оскільки частиною вказаної статті передбачена обов`язкова участь прокурора у розгляді справи судом при провадженні у справах про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 172-4 -172-9, 172-9-2 цього Кодексу, проте ч. 1 ст. 250 КУпАП право прокурора на оскарження постанови судді районного суду у справах про адміністративні правопорушення не передбачено.

Позаяк в апеляції прокурора на постанову судді Кагарлицького районного суду Київської області від 19 березня 2025 року про закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП, відносно ОСОБА_1 не наведені обставини, які б свідчили про те, що у даному випадку прокурор здійснює нагляд за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень, щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, то у даному випадку прокурор не може бути суб`єктом оскарження постанови судді районного суду в розумінні ч. 2 ст. 294 КУпАП.

Крім того,щодо посилання прокурора в апеляційній скарзі на лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 квітня 2015 року №9-749/0/4-15, в якому наведено рекомендації щодо застосування норм КУпАП, які в свою чергу регулюють право прокурора на оскарження постанов, прийнятих у справах про адміністративні правопорушення, не заслуговують на увагу, оскільки цей лист не є джерелом права та має лише рекомендаційний характер, а тому не є обов`язковим для виконання.

Таким чином, за наявності неузгодженостей між положеннями ч. 5 ст. 7, ст. 250, ч. 1 ст. 287 та ч. 2 ст. 294 Кодексу, щодо повноважень прокурора, оскаржувати постанови суду у справах про адміністративне правопорушення, що може бути вирішено лише у законодавчому порядку, висновок про що викладено в ухвалі Конституційного Суду України від 08 грудня 2015 року №49-у/2015 (справа №2-43/2015), посилання прокурора на наявність у нього права на оскарження постанови судді у справі про адміністративні правопорушення, виходячи із загальних конституційних засад судочинства та положень ст. 55 Конституції України і ст. 250 КУпАП, не може бути визнано обґрунтованим.

За таких обставин суд приходить до висновку, що зазначена апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала, оскільки прокурор не є суб`єктом, який, відповідно до вимог закону, наділений правом на оскарження постанови судді у даній справі про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

постановив:

Апеляційну скаргу прокурора Кагарлицького відділу Обухівської окружної прокуратури Київської області Побірайка Ю.О. на постанову судді Кагарлицького районного суду Київської області від 26 червня 2025 року про закриття провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ч.ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП - повернути особі, яка її подала.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду К.П. Приходько