СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 3/759/4836/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2025 року м. Київ

Суддя Святошинського районного суду міста Києва Горбенко Н.О., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Управління патрульної поліції в місті Києві про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: невідомий, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 333892 - 18.05.2025 року о 00 год. 50 хв. в м. Київ, просп. Берестейський, 166, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Ваз 2107 д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: 1) різкий запах алкоголю з порожнини рота; 2) поведінка, що не відповідає обстановці; Нестійка хода. Від огляду на стан алкогольного сп`яніння у лікаря-нарколога у встановленому законом порядку, водій відмовився на нагрудну бодікамеру 470185, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

У відповідності до довідки старшого інспектора з о/д відділу адміністративної практики управління патрульної поліції у місті Києві ДПП щодо проведених заходів із встановлення повторності вчиненого адміністративного правопорушення від 20.05.2025 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 25.08.2024 року вчинено адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачене ст. 130 КУпАП. Постановою Радомишльського районного суду Житомирської області (справа №289/1812/24 від 14.11.2024 року) ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 51 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 10 років.

Враховуючи вищевказане, просили суд вчинене ОСОБА_1 18.05.2025 року близько 00 год. 50 хв. адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачено ст. 130 КУпАП, розглядати за ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 2 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце судового слухання неодноразово повідомлявся належним шляхом направлення судової повістки на адресу ОСОБА_1 , зазначену у протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №333892, та за допомогою направлення виклику СМС повідомленням на номер телефону ОСОБА_1 .

Крім того, у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №333892, міститься підпис ОСОБА_1 про те, йому повідомлено, що розгляд адміністративної справи відбудеться у Святошинському районному суді міста Києва за викликом.

Заяв на відкладення судового засідання від правопорушника не надходило.

Суд позбавлений можливості повідомити ОСОБА_1 про дату, час та місце судового засідання за допомогою інших засобів зв`язку, а подальше відкладення розгляду справу призведе до затягування судового процесу.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував на тому, що розумність тривалості розгляду справи повинна визначатися з огляду на конкретні обставини справи з урахуванням критеріїв, сформованих у практиці Суду, зокрема складності справи, поведінки сторін та відповідних державних органів (рішення Європейського суду з прав людини від 29.05.2008 р. «Якименко проти України»; рішення Європейського суду з прав людини від 21.12.2006 р. «Мороз та інші проти України» та інші).

Згідно з вимогами ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. За відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Враховуючи той факт, що справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 130 КУпАП, не віднесено до таких, які підлягають розгляду за обов`язкової присутності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, а тому суд вирішив розглянути справу за відсутності правопорушника.

У відповідності до статті 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, вина (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 2 статті 130 КУпАП встановлена відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Згідно з ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу на швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу на швидкість реакції, або в разі незгоди з його результатами, огляд проводиться в закладі охорони здоров`я.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №333892 від 18 травня 2025 року вбачається, що у ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, однак від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння водій відмовився.

Відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку зафіксована у відеозаписі з бодікамери №470185.

Крім того, із зазначених відеозаписів судом встановлено, що інспектор перевірив ознаки сп`яніння у ОСОБА_1 , повністю роз`яснив йому процедуру проходження огляду на стан сп`яніння та її можливі наслідки, дотримуючись встановлених законодавством України вимог. Роз`яснив права, які має ОСОБА_1 , котрий, в свою чергу, відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння.

У п. 2.5 Правил дорожнього руху України зазначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Виходячи зі складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 130 КУпАП, об`єктивна сторона правопорушення полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, також передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само і ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Крім того, для кваліфікації скоєного за ч. 2 ст. 130 КУпАП обов`язково підлягає доказуванню ознака повторності вчиненого протягом року.

Згідно з п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності.

Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

За змістом зазначених положень особу може бути притягнуто до адміністративної відповідальності, коли вона керувала транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що визначається лише у встановленому чинним законодавством порядку, а так само за відмову саме особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Таким чином, ст. 130 КУпАП встановлює відповідальність і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

За вимогами, встановленими п. 6-8 розділу І Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 року № 1103, водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Огляд може також проводитися в спеціально обладнаних пересувних пунктах (автомобілях), що належать закладам охорони здоров`я і відповідають установленим МОЗ вимогам.

Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції у Розділі ІІ у п.8, 9 вказує, що форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.

З метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП підтверджується зібраними доказами у справі та матеріалами справи, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №333892 від 18 травня 2025 року;

- картками обліку адміністративного правопорушення;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 18 травня 2025 року з якого встановлено, що у ОСОБА_1 у результаті огляду, проведеного поліцейським, виявлені ознаки сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота; поведінка, що не відповідає обстановці та нестійка хода;

- довідкою старшого інспектора з о/д відділу адміністративної практики УПП у місті Києві ДПП щодо проведених заходів із встановлення повторності вчиненого адміністративного правопорушення від 20.05.2025 року щодо фактів вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ст. 130 КпАП;

- витягом із Єдиного державного реєстру судових рішень з копією постанови Радомишльського районного суду Житомирської області від 14 листопада 2024 року у справі №289/1812/24, яка набрала законної сили 25 листопада 2024 року, про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ст. 124, ч. 5 ст. 126, ч. 3 ст. 130 КУпАП;

- та відеозаписом з бодікамери поліцейського ID реєстратора: 470185, з якого судом встановлено наступне:

До матеріалів справи доєднано диск, який підписаний як «ЕПР1-333892 ОСОБА_1».

На вказаному диску наявний файл під назвою «333892». Вказаний відео файл містить відеозапис із бодікамери поліцейського ID реєстратора: 470185.

Зазначений відеозапис розпочинається із того, як автомобіль Ваз 2107 д.н.з. НОМЕР_1 перебуває у русі, здійснюючи зупинку. Із місця водія даного транспортного засобу вийшла особа, яка представилась як ОСОБА_1 , який повідомив, що позбавлений права керування транспортними засобами.

На 0:06:22 хвилині відеозапису інспектор почав перевірку ознак сп`яніння у ОСОБА_1 , в результаті котрої були виявлені ознаки алкгольного сп`яніння.

Суд зауважує, що при перевірці наявності ознак у ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, працівником поліції дотримано усіх норм законодавства, в тому числі Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, детально роз`яснено процедуру проходження огляду на стан сп`яніння та його можливі наслідки.

Жодних порушень при перевірці ознак алкогольного сп`яніння при перегляді відеозапису суд не встановив. ОСОБА_1 було повідомлено, що в нього вбачають ознаки алкогольного сп`яніння після того, як попросили його дихнути, що дало змогу встановити поліцейським чи наявний у ОСОБА_1 запах алкоголю з порожнини рота. Після того, ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та у лікаря-нарколога.

Працівники патрульної поліції уповноважені здійснювати перевірку наявності ознак сп`яніння та здійснювати направлення особи на огляд на стан сп`яніння.

Отже, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану (п. 2 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції).

Саме у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є повноваження здійснювати перевірку ознак сп`яніння та направлення особи на проведення огляду. Тобто, це є дискреційними повноваженнями працівників поліції, які за власним переконанням встановлюють ознаки сп`яніння. Крім того, суд бере до уваги, що саме працівники поліції знаходились на місці події та встановлювали ознаки сп`яніння, в той час коли із відеозапису майже неможливо достовірно встановити наявність або відсутність ознак сп`яніння у особи.

Працівник поліції в конкретній справі мав підстави вважати, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, оскільки у останнього були виявлені відповідні ознаки (різкий запах алкоголю з порожнини рота, про що було зазначено інспектором), що вказує на те, що ОСОБА_1 правомірно запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та у лікаря-нарколога.

ОСОБА_1 , у свою чергу, відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння.

Факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння чітко зафіксовано у відеозаписі із бодікамери поліцейського.

Крім того, під час дослідження відеозаписів із нагрудного реєстратора поліцейських, було встановлено, що саме ОСОБА_1 перебував за кермом та керував транспортним засобом.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Усі дії працівників поліції щодо складення матеріалів про адміністративне правопорушення відповідають чинному законодавству.

Наявні у матеріалах справи докази узгоджуються між собою, та беззаперечно вказують на наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, що виразилось у відмові від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

У відповідності до ст. 23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Санкцією ч. 2 ст. 130 КУпАП передбачено адміністративне стягнення у виді накладення штрафу на водіїв у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого або адміністративний арешт на строк десять діб з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого і на інших осіб - накладення штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого або адміністративний арешт на строк десять діб з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

ОСОБА_1 має право керування транспортними засобами: документ НОМЕР_2 , що вбачається із картки обліку адміністративного правопорушення та протоколу про адміністративне правопорушення.

Крім того, як вбачається із матеріалів справи, адміністративне правопорушення вчинене ОСОБА_1 на транспортному засобі, що належить не правопорушнику, а іншій особі. Таким чином, суд не має права за таких обставин втручатись у приватне право особи на володіння та розпорядження транспортним засобом без належних на те доказів у справі.

Отже, адміністративне стягнення у вигляді оплатного вилучення транспортного засобу застосовано бути не може.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, слід піддати адміністративному стягненню у вигляді накладення штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.

Положеннями ст. 40-1 КУпАП передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні дані, які б підтверджували звільнення особи, що притягується до адміністративної відповідальності від сплати судового збору, а відтак з нього слід стягнути судовий збір за ухвалення постанови про накладення адміністративного стягнення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 9, 23, 33, 40-1, ч. 1 ст. 130, 251, 266 КУпАП та ЗУ «Про судовий збір» , -

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 3 (три) роки.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір на користь держави у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Роз`яснити особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, що штраф має бути сплачений не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення її постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у вищезазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

Виконання постанови про позбавлення права керування транспортним засобом здійснюється шляхом вилучення посвідчення водія на строк позбавлення права керування транспортними засобами та внесення до єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України відомостей про позбавлення права керування транспортним засобом на строк, визначений постановою, та про вилучення посвідчення водія.

Особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права.

Зобов`язати відділ державної виконавчої служби повідомити про виконання постанови шляхом повернення останньої на адресу суду з відміткою про її виконання.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Строк пред`явлення постанови до виконання - три місяці з дня її винесення.

Суддя Н.О.Горбенко