Справа №: 343/2615/24
Провадження №: 3/343/33/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2025 року м.Долина

Долинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Лицура І.М.,

секретаря судового засідання Бойків В.П.,

з участю захисника адвоката Кобилинець Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Долина Калуського району Івано-Франківської області адміністративний матеріал, що надійшов від відділення поліції № 1 (м.Долина) Калуського РВП ГУ Національної поліції України в Івано-Франківській області, про притягнення до адмiнiстративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше не притягувався до адміністративної відповідальності,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

До Долинського районного суду Івано-Франківської області надійшли для розгляду матеріали про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 189654 від 06.12.2024 року (а.с. 1), 06 грудня 2024 року о 01:12 год. в м.Долина по вул. Нафтовиків Калуського району Івано-Франківської області ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, від проходження огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки та проведення такого огляду у медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

В судовому засіданні ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не визнав та суті справи пояснив, що в той день він разом з І.Титишем св`яткували в смт. Вигода. Пізно ввечері він подзвонив до свого товариша ОСОБА_2 та попросив забрати їх додому. Останній приїхав на автомобілі «Volkswagen Passat», що належить його знайомому, і вони поїхали додому. По дорозі в м.Долина біля приміщення ТЦ «Епіцентр» щось сталося з маслом в автомобілі і ОСОБА_3 зупинився на обочині та пішов шукати масло, а вони з ОСОБА_4 залишилися в автомобілі. В цей час біля них проходила компанія дівчат і вони з ними заговорили та покликали їх в машину. Всі вони сиділи на задньому сидінні. За якийсь час приїхали працівники поліції. Він перший вийшов з автомобіля, напевно тому працівники поліції вирішили, що він є водієм. Він неодноразово вказував їм, що він не водій і автомобілем не керував, однак, його пояснення проігнорували та склали щодо нього протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП та за те, що він не пред`явив водійського посвідчення. Насправді, він жодного правопорушення не вчиняв, пояснював працівникам поліції що він не водій і не повинен проходити огляд на стан сп`яніння та надавати їм посвідчення водія. Просив справу закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Захисник Мальона І.І. згідно ордеру на надання правничої допомоги серії АТ № 1087847 від 30.12.2024 року (а.с. 15) адвокат Кобилинець Т.В. підтримала позицію свого підзахисного та 15.07.2025 року подала до суду письмове клопотання про закриття провадження в даній справі в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке мотивувала тим, що ОСОБА_1 06.12.2024 року не керував автомобілем «Volkswagen Passat», номерний знак НОМЕР_1 , а перебував на задньому пасажирському сидінні. Працівники поліції, які під`їхали до припаркованого автомобіля, двигун якого був "заглушений", не встановивши фактичного водія, безпідставно склали протокол відносно ОСОБА_1 , проігнорувавши його пояснення про те, що він не є водієм і автомобілем не керував. Дані обставини підтвердили допитані в судовому засіданні свідки: ОСОБА_3 , який насправді в той день керував вказаним автомобілем, та ОСОБА_5 , який їхав разом з ОСОБА_1 в цьому автомобілі додому. ОСОБА_1 повідомляв інспектору Трухану С.В., який склав протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, про те, що він не був за кермом, однак інспектор мав наперед сформовану думку про його винуватість, пояснень не взяв до уваги і склав щодо ОСОБА_1 також постанову за те, що він не пред`явив посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Вказана постанова була оскаржена до суду, визнана протиправною і скасована. При цьому судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що посадовими особами не доведено факту керування ОСОБА_1 автомобілем, а тому даний факт, який вже встановлено судом, не потребує доказування. Оскільки ОСОБА_1 того дня не керував автомобілем, а водієм вказаного транспортного засобу був його товариш, якого допитано у суді в якості свідка і який підтвердив цей факт, то в діях ОСОБА_1 відсутня об`єктивна сторона правопорушення - керування транспортним засобом, а тому провадження в справі підлягає закриттю. Вказаний висновок нічим не спростовується. Зокрема, на відеофайлах з бодікамер працівників поліції зафіксовано, як працівник поліції підходить до припаркованого автомобіля, де водій за кермом відсутній, а ОСОБА_1 виходить з місця заднього пасажира через задні двері та починає спілкуватися з працівником поліції, на запитання інспектора неодноразово стверджуючи, що він не був за кермом і не є водієм. Після цього працівник поліції пропонує ОСОБА_1 проїхати в медичний заклад для проходження огляду на стан сп`яніння, на що той відмовляється, мотивуючи тим, що пасажир не зобов`язаний проходити такий огляд. Отже, вказаний доказ фіксує лише розмову поліцейського з ОСОБА_1 та не містить жодної інформації щодо керування останнім транспортним засобом. За таких обставин просила провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши здобуті й перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з наступних підстав.

Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для її виправдання.

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував, що визначення суті правопорушення та його ідентифікація як кримінального правопорушення здійснюється не тільки з врахуванням того, що таке правопорушення відноситься до кримінального права у правовій системі держави, а і з врахуванням правової природи порушення, його характеру і ступеня суворості покарання, яке може понести правопорушник (справа "Озтюрк проти Німеччини","Кемпбелл і Фелл проти Сполученого Королівства").

При цьому, Європейський суд зазначав про те, що санкція у виді позбавлення прав на управління транспортним засобом розглядається як кримінально-правова санкція, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності».

Таким чином, керуючись ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та враховуючи практику Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського союзу з прав людини» повинні застосовуватись судами як джерело права, приймаючи до уваги правову природу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, його характер і ступінь суворості передбачених стягнень, необхідно прийти до висновку, що особа, яка обвинувачується у вчиненні вищевказаного правопорушення, повинна користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення.

Суд звертає увагу на те, що за ч. 1 ст. 130 КУпАП, об`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення полягає у тому, що особа має керувати транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння та відмовитися від огляду на визначення такого стану. Відсутність об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення виключає можливість притягнення особи до адміністративної відповідальності. Тобто, працівники поліції повинні представити суду докази того, що вони встановили факт керування автомобілем особою, в якої наявні ознаки алкогольного сп`яніння, дотримуючись встановленого законом порядку, запропонували особі пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння і на місці зупинки транспортного засобу, і в медичному закладі, на що вказана особа погодилася або ж відмовилися, і відповідно, у випадку відмови, її відмова належним чином зафіксована та може бути доказом, що підтверджує вину особи.

Визначення терміну «керування транспортним засобом» було наведено в п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Крім того, в постанові № 404/4467/16-а від 20.02.2019 року Верховний Суд в складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду зазначив, що само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Таким чином, керування транспортним засобом - це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, працівниками поліції, що складали протокол про вчинення адміністративного правопорушення, на яких, у відповідності до ст. 255 КУпАП, покладено обов`язок щодо збирання доказів, до матеріалів справи долучено акт огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, 2 довідки, копію постанови серії ЕНА № 3612397 від 06.12.2024 року та відеозапис правопорушення на диску DVD+R, які були досліджені в судовому засіданні.

Так, в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 189654 від 06.12.2024 року (а.с. 1)вказано, що 06 грудня 2024 року о 01:12 год. в м.Долина по вул. Нафтовиків Калуського району Івано-Франківської області ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, від проходження огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки та проведення такого огляду у медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.В графі 9 протоколу вказано, що свідки не залучалися.

З дослідженого в судовому засіданні відеозапису на диску DVD+R (а.с. 12) з фіксацією правопорушення, інкримінованого ОСОБА_1 , встановлено, що на ньому містяться 3 файли з інформацією з місця події. Зокрема на файлі, що має назву «0000000__0001», тривалістю 30:00 хв., зафіксовано, як працівники поліції підходять до автомобіля марки «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_1 , який зупинений і не рухається, за кермом цього автомобіля водій відсутній. ОСОБА_1 виходить із задніх лівих дверей автомобіля (0:00:56). На запитання працівника поліції, чи є на даний автомобіль документи, ОСОБА_1 відповідає, що не знає, оскільки він не був за кермом (0:01:35). В подальшому ОСОБА_1 запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу «Драгер» або проїхати в медичний заклад охорони здоров`я для проходження такого огляду, на що той відмовляється, мотивуючи тим, що пасажир не зобов`язаний проходити такий огляд, а він не є водієм (0:08:51 0:09:33). Після цього поліцейським повідомлено ОСОБА_1 про те, що відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. На файлі, що має назву «0000000__0002», тривалістю 30:00 хв., ОСОБА_1 ознайомлено з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 189654, який він підписав та отримав його копію. На відеофайлі з назвою «0000000__0003», тривалістю 02:52 хв., зафіксовано, як працівники поліції оформляють передачу керування автомобілем марки «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_6 .

Таким чином встановлено,що вказані відеоматеріали не містять інформації про керування автомобілем ОСОБА_1 та навіть не містять інформації про рух цього автомобіля. З цих матеріалів також встановлено, що ОСОБА_1 під час спілкування з працівниками поліції чітко та послідовно стверджував, що він не є водієм і не керував цим автомобілем.

Як пояснив допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_3 , пізно ввечері 05.12.2024 року до нього зателефонував його товариш ОСОБА_1 та попросив забрати його з селища Вигода Калуського району Івано-Фрнанківської області, на що він погодився. Він сів в автомобіль "Фольксваген Пассат", який належить його товаришу ОСОБА_7 , і поїхав у смт. Вигода, де до нього підсів ОСОБА_1 з ще одним хлопцем по імені Ігор і вони поїхали додому. В м.Долина неподалік від "Епіцентру" в автомобілі загорівся датчик рівня масла. Він припаркував автомобіль на обочині, заглушив двигун і почав шукати масло, щоб долити в двигун. Оскільки масла не було, він зателефонував до своєї сестри ОСОБА_8 , яка живе в с.Гошів, щоб вона приїхала. Так як вже було поза опівніч і щоб зекономити час, він пішов їй назустріч і сів в її машину біля церкви «Левицького». Вони поїхали на заправку WOC, але потрібного масла там не було, тоді поїхали на заправку ОККО, що на повороті в с.Мала Тур`я, де придбали моторне масло. Коли повернулися, біля автомобіля вже були працівники поліції, ОСОБА_1 зі своїм знайомим та двоє або троє дівчат. Між ними відбувалась якась розмова, працівники поліції давали ОСОБА_1 підписувати якійсь документи. Про те, хто керував автомобілем, його ніхто не запитував, документи в нього також ніхто не перевіряв. Він долив в двигун масло та завів автомобіль. Працівники поліції попросили його сестру сісти за кермо автомобіля "Фольксваген Пассат", а він сів за кермо її автомобіля "Шкода" і вони всі разом поїхали додому.

Показання свідка ОСОБА_3 повністю підтвердив допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 , додавши, що він був тоді в стані алкогольного сп`яніння і всіх деталей події вже добре не пригадує.

Як вбачається з рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 09.05.2025 року в справі № 343/7/25, суд скасував винесену інспектором поліції Труханом С.В. постанову про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №3612397 від 06.12.2024 року, у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн., за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, а провадження в справі про вчинення ним вказаного правопорушення закрив на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП - у зв`язку з відсутністю складу даного адміністративного правопорушення.

Постановою восьмого апеляційного адміністративного суду від 24.06.2025 року вказана постанова Долинського районного суду залишена без змін, а апеляційна скарга ГУНП в Івано-Франківській області без задоволення. В цій постанові суд констатував, що він погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що матеріали адміністративної справи не містять жодних належних та допустимих доказів на підтвердження факту здійснення ОСОБА_1 керуванням транспортним засобом, в розумінні визначення поняття керування транспортним засобом, передбаченого у вказаних вище нормативно-правових актах.

За таких обставин суд приходить до висновку, що дослідженими в судовому засіданні доказами не доведено факту керування ОСОБА_1 06 грудня 2024 року о 01:12 год. в м.Долина по вул. Нафтовиків Калуського району Івано-Франківської області транспортним засобом «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_1 .

Надані працівниками поліції докази підтверджують тільки факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу «Alcotest 6810» та від проведення такого огляду у медичному закладі, чого він сам не заперечує, однак, сам факт відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, без доведення факту керування особою транспортним засобом, не містить складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При цьому суд не приймає до уваги показання допитаного в судовому засіданні як свідка працівника поліції ОСОБА_9 , що складав протокол про адміністративне правопорушення, який пояснив, що ОСОБА_1 керував автомобілем, порушив комендантську годину, а після того, як автомобіль зупинився, він побачив, як водій перелазить на заднє сидіння, оскільки ці показання нічим не підтверджені та спростовуються вищенаведеними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Як роз`яснив Верховний Суд в правовій позиції, що викладена в постанові від 26.06.2019 року в справі № 536/1703/17, адміністративне провадження № К/9901/3839/17, при розгляді справ про вчинення адміністративних правопорушень необхідно врахувати, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами, а непідтвердження здійснення водієм правопорушення відповідними доказами, не породжує правових підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності.

В рішенні від 21.07.2011 року у справі «Коробов проти України» ЄСПЛ висловив позицію, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій фактів, тобто таких, які не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

За таких обставин, враховуючи, що у відповідності до ст. 62 Конституції України всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, а також, що стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для її виправдання, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, а тому провадження у справі про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення, слід закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення - у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, ст. 62 Конституції України, ст.ст. 1,7,9,130,247,250-252,256,266, 286 КУпАП, керуючись ст.ст. 283,284 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення, закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення - у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 (десяти) днiв до Івано-Франківського апеляцiйного суду через Долинський районний суд.

Суддя: