№ 536/401/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2025 року Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі головуючої судді Баранської Жанни Олександрівни, за участю секретаря Бегми С.А., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника адвоката Павелка Р.С., потерпілого ОСОБА_2 , розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Відділення поліції № 2 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого ФОП « ОСОБА_3 », який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

27 січня 2025 року о 14.00 годині ОСОБА_1 на території домоволодіння в АДРЕСА_2 вчинив сімейну сварку відносно тестя ОСОБА_2 , з яким разом не проживають, але мають спільний побут, під час сварки виражався в його бік нецензурною лайкою чим завдав шкоди його психологічному здоров`ю, тим самим вчинив домашнє насильство психологічного характеру, тобто адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні інкримінованих дій не визнав. Пояснив суду, що ОСОБА_2 є батьком його дружини, яка з початком війни виїхала з України до Великої Британії разом з їх спільними дітьми. Вже деякий час триває процес розлучення ОСОБА_1 з дружиною, який ініціювала остання. ОСОБА_1 вказав, що всіляко намагається зберегти сім`ю, і 27 січня 2025 року він вирішив поїхати до с.Недогарки до будинку АДРЕСА_2 , де проживає ОСОБА_2 та де в той час перебувала і його теща ОСОБА_4 . Пояснив, що перед тим як їхати зателефонував до дільничного інспектора поліції та попередив, що буде їхати до ОСОБА_2 , також телефонував і до тещі ОСОБА_4 . Метою його приїзду було поговорити з тестем та тещею, щоб повпливали на доньку, аби вона не розлучалась з ОСОБА_1 . Окрім того вказав, що він є співвласником вказаного вище будинку, у зв`язку з чим приїхав перевірити збереження власних речей. По приїзді він зайшов на подвір`я, проте двері будинку були замкнені, а оскільки в нього немає ключів від вхідного замку, попросив аби ОСОБА_2 , який перебував усередині будинку відкрив двері, проте той відмовив. Після цього ОСОБА_1 пройшовся по двору домоволодіння та поїхав додому. Жодних сварок він не вчиняв, погроз не висловлював. Щодо нецензурної лайки, вказав, що він взагалі не вживає таку в розмові. Окрім того вказав, що є віруючою людиною, а того дня було церковне свято, тому він тим більше не міг вчинити жодних сварок, з мотивів віри.

Захисник особи, що притягується до адміністративної відповідальності адвокат Павелко Р.С. просив суд закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях його підзахисного складу інкримінованого адміністративного правопорушення. Вказав, що в матеріалах справи взагалі відсутні будь-які докази на підтвердження вчинення ОСОБА_1 інкримінованого правопорушення. Так, ОСОБА_1 є співвласником домоволодіння АДРЕСА_2 , а тому мав законні підстави там перебувати та потрапити до будинку. Вказав, що як потерпілий ОСОБА_2 , так і його колишня дружина ОСОБА_4 , мають підстави оговорювати ОСОБА_1 , оскільки підтримують рішення доньки про розлучення та мають неприязнь до ОСОБА_1 .

Окрім того, як на думку захисника, невірною є правова кваліфікація діянь, які інкримінуються ОСОБА_1 . Оскільки такий склад адміністративного правопорушення, як зазначено у фабулі протоколу, є складом хуліганства, а не домашнього насильства.

Також захисник вказав, що протокол про адміністративне правопорушення був складений працівниками поліції не протягом 24 годин, як це передбачено законодавством, а лише 05 лютого 2025 року, що також є грубим процесуальним порушенням.

Потерпілий ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_1 є його зятем. Донька ОСОБА_5 на даний час перебуває за кордоном разом з дітьми, з ОСОБА_1 в неї триває процес розлучення. На час перебування за кордоном донька доручила батькові наглянути за збереженням її майна в будинку АДРЕСА_2 , співвласницею якого вона є. Також пояснив, що вказаний будинок вони будували всі разом родиною, а при реєстрації права власності, оформили право власності на доньку. В цьому будинку ОСОБА_2 проживає вже дуже тривалий час, однак детально щодо спірних питань між співвласниками будинку йому не відомо. Також пояснив, що після того, як ОСОБА_1 дізнався, що дружина ініціювала розлучення, він періодично вчиняє сварки зі ОСОБА_2 , моральне тисне на нього, аби той вплинув на доньку, вчиняє сварки з приводу будинку, погрожує.

Також пояснив, що 27 січня 2025 року близько 14.00 години вони разом з колишньою дружиною ОСОБА_4 приїхали до домоволодіння по АДРЕСА_2 та перебували там. В той час, коли ОСОБА_2 перебував у коридорі, він почув гуркіт у двері, що вчинив ОСОБА_1 . Останній голосно стукав у двері, кричав та вимагав, щоб його впустили до будинку, при цьому ображав ОСОБА_2 нецензурною лайкою, погрожував йому фізичною розправою. Потерпілий пояснив, що не відчинив ОСОБА_1 , оскільки боявся Окрім того, він дуже нервував через дії та погрози ОСОБА_1 , та йому стало погано з серцем. Колишня дружина ОСОБА_4 , яка в той час також перебувала в будинку, знайшла ліки потерпілого та дала їх йому випити. Через деякий час, коли стан ОСОБА_2 трохи покращився, вони викликали поліцію. ОСОБА_1 зник у невідомому напрямку.

Вислухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , думку його захисника, пояснення потерпілого ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Пункт 3 ч.1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначає, що домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Відповідно до п.14 ч.1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічним насильством є така форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Частиною 1 ст. 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто за умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого

Як вбачається з рапорту старшого інспектора-чергового ВНП № 2 КРУП Ушакова Д.Ю., 27 січня 2025 року надійшло повідомлення зі служби 102 з приводу того, що 27 січня 2025 року о 14.07 годині в АДРЕСА_2 зять вчиняє домашнє насильство, погрожує. Прибувши на місце події встановлено, що в громадянина ОСОБА_2 стався конфлікт із зятем ОСОБА_1 , в ході якого останній стукав у двері та вікна, погрожував фізичною розправою.

27 січня 2025 року ОСОБА_2 звернувся до ВНП № 2 КРУП із заявою про вчинення відносно нього домашнього насильства громадянином ОСОБА_1

27 січня 2025 року інспектором СРПП ВНП № 2 Іванчуком І.В. складено протокол прийняття заяви ОСОБА_2 про кримінальне правопорушення та іншу подію, за фактом того, що 27 січня 2025 року в АДРЕСА_2 приїхав зять ОСОБА_1 та почав погрожувати фізичною розправою.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що вона є колишньою дружиною ОСОБА_2 , а ОСОБА_1 є її зятем. Пояснила, що ОСОБА_1 незадоволений рішенням дружини розлучитись з ним, а тому всіляко намагається вплинути на неї через батьків ОСОБА_2 та ОСОБА_4 . Вказала, що неодноразово пояснювала ОСОБА_1 , що жодним чином не може змінити рішення доньки щодо розлучення з ним, оскільки донька є самостійною дорослою людиною. Пояснила, що 27 січня 2025 року близько 14.00 години вони разом зі ОСОБА_2 перебували в будинку АДРЕСА_2 . У цей час приїхав їх зять ОСОБА_1 та почав голосно стукати у двері, при цьому лаявся нецензурною лайкою в бік ОСОБА_2 та погрожував йому фізичною розправою. Свідок пояснила, що вона та ОСОБА_2 дуже злякались ОСОБА_1 та не відчиняли йому двері і взагалі не відповідали йому. Свідок лише чула та бачила, що ОСОБА_2 говорив, звертаючись ніби сам до себе, фразу «Коли це все припиниться» чи щось дуже схоже. Потім свідок побачила, що ОСОБА_2 стало погано, і оскільки вона знала, що останній є дуже хворою людиною, має захворювання серця, дізналась в нього де знаходяться його ліки та відразу принесла їх аби дати ОСОБА_2 . Після вживання ліків ОСОБА_2 стало трохи краще та вони викликали поліцію.

Щодо ОСОБА_1 , свідок пояснила, що він поїхав у невідомому напрямку ще до приїзду поліції.

Також свідок пояснила, що ОСОБА_2 проживає в будинку АДРЕСА_2 вже більше 20 років. Щодо якихось спорів між співвласниками будинку їй детально невідомо, однак відомо, що донька, яка перебуває за кордоном, доручила ОСОБА_2 наглянути за збереженням її майна та за будинком.

Як вбачається з висновку клінічного психолога ОСОБА_6 за № 09/2025, складеного 03 червня 2025 року, за результатами діагностичного обстеження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у нього виявлені ознаки психологічного травмування внаслідок систематичного вчинення чоловіком його доньки ОСОБА_1 відносно нього домашнього насильства, у тому числі психологічного характеру; ознаки психологічного травмування ОСОБА_2 внаслідок вчинення чоловіком його доньки ОСОБА_1 відносно нього домашнього насильства психологічного та фізичного характеру проявляються у постійному підвищеному почутті тривоги, переживання посттравматичних стресових реакцій, що стали наслідком дій з боку ОСОБА_7 , які за відчуттями ОСОБА_2 , несли йому смертельну загрозу, ознак помірно вираженої депресії та соматичних проявах (ситуативне сильне серцебиття, серцеві напади, підвищений тиск, порушення сну, постійні головні болі, страх, тремтіння рук, внутрішній тремор), а також зниження рівня якості життя; за наслідками проведеної діагностики та виявлення психологічного травмування ОСОБА_2 (а саме: високий рівень ризику посттравматичного стресового розладу у відповідності до проведеної діагностики за опитувальником PCL-5, виражену реакцію на травматичну подію відповідно до шкали оцінювання впливу травмівної дії (ISE-R) та ознаки помірно вираженої депресії у відповідності до діагностичної шкали ОСОБА_8 ), високий рівень тривоги відповідно до опитувальника ОСОБА_9 для оцінки тривоги внаслідок систематичного вчинення чоловіком його доньки ОСОБА_1 відносно нього домашнього насильства, рекомендовано залучення додаткових спеціалістів для стабілізації стану ОСОБА_2 .

Зазначений вище висновок психолога приймається судом до уваги як доказ в частині щодо саме психологічного стану ОСОБА_2 на момент проведення психологічного діагностичного обстеження.

З урахуванням наведеного, дослідивши письмові докази, показання свідка, потерпілого, у їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні домашнього насильства психологічного характеру стосовно ОСОБА_2 , що вірно кваліфіковане за ч. 1 ст.173-2 КУпАП.

Щодо доводів сторони захисту про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, суд зазначає наступне.

Так, сторона захисту посилалась на законність перебування ОСОБА_1 на території домоволодіння по АДРЕСА_2 , як співвласника домоволодіння та вчинення йому перешкод у доступі до будинку та до його власних речей.

Судом досліджено копію ухвали Кременчуцького районного суду Полтавської області від 27 січня 2021 року у справі № 536/1373/20, якою затверджено мирову угоду між ОСОБА_10 , яка діяла в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , та ОСОБА_1 щодо виділу, зокрема ОСОБА_1 254/1000 часток у житловому будинку, в підвалі та по надвірним господарським спорудам в домоволодінні АДРЕСА_2 .

Також досліджено наданий стороною захисту відеозапис, здійснений ОСОБА_1 27 січня 2025 року, яким зафіксовано перебування останнього на території домоволодіння по АДРЕСА_2 , також зафіксовано вид житлового будинку та господарських споруд на подвір`ї, а також коментарі ОСОБА_1 при зніманні відео про те, що його не впускають до власного будинку.

З цього приводу суд зазначає, що в даному випадку в рамках даної справи про адміністративне правопорушення судом розглядається виключно інкримінований ОСОБА_1 факт вчинення домашнього насильства психологічного характеру стосовно ОСОБА_2 .

Стосовно будь-яких спорів щодо прав володіння, користування та розпорядження вказаним домоволодінням, то такі можуть бути розглянуті виключно в межах цивільного провадження.

Щодо скріншотів вхідних та вихідних дзвінків з мобільного телефону ОСОБА_13 , вбачається що на них дійсно відображено вихідні дзвінки 27 січня 2025 року абонентам, що зазначені як « ОСОБА_14 (дільничний Недогарки)» та « ОСОБА_15 », проте такі докази підтверджують виключно факти здійснення дзвінків ОСОБА_13 вказаним абонентам, з них неможливо встановити суть розмови та її наслідки, до того ж вони не суперечать та не спростовують показання свідка ОСОБА_4 , яка вказала, що дійсно ОСОБА_1 їй телефонував того дня та вона телефонувала останньому.

Також захисник посилався на порушення процесуального строку складання протоколу про адміністративне правопорушення, з приводу чого суд зазначає наступне.

Як встановлено в ході судового розгляду справи, і не заперечується учасниками судового провадження, ОСОБА_1 був відсутній на місці події 27 січня 2025 року по приїзді працівників поліції.

Положеннями ч. 2 ст. 254 КУпАП передбачено, що протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, 05 лютого 2025 року ОСОБА_1 складено письмову відмову від надання пояснень на підставі статті 63 Конституції України та того ж дня, а саме, 05 лютого 2025 року уповноваженою особою складено протокол про адміністративне правопорушення.

З врахуванням викладеного, суд не вбачає будь-яких порушень при складанні протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , у зв`язку з чим відхиляє посилання захисника на такі порушення, оскільки вони спростовуються матеріалами справи.

Обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, передбачених ст.34-35 КУпАП України, судом не встановлено.

Враховуючи, особу правопорушника, обставини, за яких вчинено правопорушення, суд вважає за доцільне застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у межах санкції ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Суд вважає, що така міра відповідальності відповідає вчиненому правопорушенню і є такою, що відповідає меті адміністративного стягнення, встановленого ст. 23 КУпАП.

Згідно ст.40-1 КУпАП з ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Керуючись статтями 173-2, 268, 283, 284, 401 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі сорок неоподатковуваних розмірів доходів громадян, що складає 680 грн. на рахунок: адміністративні штрафи та інші санкції: ГУК у Полт.обл/тг с.Піщане/210815 - Казначейство України (ел. адм. подат.) UA0016587 - 21081100.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп. на рахунок:

Отримувач коштів ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106

Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783

Банк отримувача Казначейство України (ЕАП)

Рахунок отримувача UA0026001

Код класифікації доходів бюджет 22030106

Призначення платежу 101 __________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті); Судовий збір, стягнутий з ___________ (ПІБ чи назва установи, організації з якої стягується судовий збір) на користь держави, за рішенням №_/_/__(номер рішення про стягнення судового збору). При заповненні платіжного документа у графі «Код платника» платником судового збору юридичною особою зазначається код ЄДРПОУ, а платником фізичною особою ідентифікаційний код, а при його відсутності, у зв`язку з релігійними переконаннями, зазначаються його паспортні дані.

Відповідно до частини 1 статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому копії постанови про накладення штрафу.

У разі несплати правопорушником штрафу у зазначений строк, у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу у сумі 1360, 00 грн.

Згідно статті 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною 1 статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника.

Стягувач: Держава.

Боржник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянин України, працює ФОП « ОСОБА_3 », адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення.

Повна постанова складена 23 липня 2025 року.

СуддяЖанна Олександрівна Баранська