Справа № 339/247/25
Провадження № 3/339/115/25
П О С Т А Н О В А

іменем України

22 липня 2025 року м. Болехів

Суддя Болехівського міського суду Івано-Франківської області Кілик М.П., розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли з відділення поліції №1 (м.Долина) Калуського районного відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області,

про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , фізична особа-підприємець, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався,

до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),

за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , якому роз`яснено зміст ст.63 Конституції України та права, передбачені ст.268 КУпАП, його захисника адвоката Романіва Р.М.,

в с т а н о в и л а :

до суду з відділення поліції №1 (м.Долина) Калуського районного відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області надійшов адміністративний матеріал стосовно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №254647 від 03 липня 2025 року вбачається, що 24 січня 2025 року близько 11 год 00 хв в АДРЕСА_2 ОСОБА_1 вчинив стосовно колишньої дружини,ОСОБА_2 , домашнє насильство фізичного характеру, яке виражалось у штовханні та шарпанні за одяг.

Дії ОСОБА_1 працівниками поліції кваліфіковано за ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Розгляд справи, призначений на 10.07.2025, відкладено у зв`язку з клопотанням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , про перебування його адвоката у відпустці.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 у судовому засіданні 22.07.2025 вину у вчиненому правопорушенні не визнав, зазначив, що обставини, викладені в протоколі, не відповідають дійсності. Між ним та колишньою дружиною виник конфлікт через наявність спірних питань щодо нерухомого майна. Пояснив, що шлюб між ними розірвано вкінці 2024 року, проте з 2019 року вони проживали окремо. Тривалий час вони перебувають у неприязних стосунках, зокрема, і через питання розподілу та порядку користування нерухомим майном, набутим під час шлюбу. Відповідний цивільний спір щодо нерухомого майна перебуває на розгляді в суді. Події, вказані в протоколі, відбулись за адресою його проживання - в АДРЕСА_2 , саме після одного з призначених судових засідань у справі щодо поділу майна; вказана нерухомість є предметом судового спору. За вказаною адресою розташоване комерційне приміщення, а також близько шести років там проживає він, ОСОБА_1 . Колишня дружина 24 січня 2025 року прибула за цією адресою з адвокатом, вони викликали працівників поліції з приводу відсутності у ОСОБА_2 доступу до приміщення за цією адресою. Вважає, що саме адвокат спровокував конфлікт, коли сказав до ОСОБА_2 силою відкривати двері до приміщення, після чого ОСОБА_2 зламала дверну ручку і разом з адвокатом відійшли від приміщення. Він, ОСОБА_1 , стояв перед входом у приміщення, колишню дружину не штовхав і за одяг не шарпав.

У судовому засіданні 22.07.2025 захисник ОСОБА_1 адвокат Воробець Р.М. просив закрити справу у зв`язку з відсутністю складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП. Зокрема, у діях ОСОБА_1 не було складу домашнього насильства, натомість між колишнім подружжям трапився конфлікт через поділ майна, при цьому не ОСОБА_1 спровокував цей конфлікт. Про відсутність обставин, вказаних у протоколі, зокрема, штовхання та шарпання за одяг, свідчить долучений протокол огляду відеозапису, відповідно до якого на відеозаписах з нагрудної камери поліцейського, що був присутній на місці конфлікту, не зафіксовано будь-якого конфлікту чи шарпанини між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . У протоколі про адмінправопорушення не викладено суті правопорушення у відповідності до ч.1 ст.173-2 КУпАП. Протокол складено після спливу трьох місяців після складення постанови про закриття кримінального провадження, тому вважає протокол неналежним і недопустимим.

Потерпіла ОСОБА_2 в судове засідання не прибула, була належно повідомлена про час та місце розгляду справи; за клопотанням від 15.07.2025 ознайомилася в приміщенні суду з матеріалами справи; інших заяв чи клопотань, зокрема, про поважність причин неявки та про відкладення розгляду справи, до суду не подавала.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , йогозахисника адвоката Воробця Р.М., дослідивши представлені адміністративні матеріали, суд дійшов такого висновку.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження в справі про адміністративне правопорушення, серед іншого, є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

За положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.9, ст.247 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі, зокрема, відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно з ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, іншими доказами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу, - у даному випадку на посадових осіб відділення поліції №1 (м.Долина) Калуського районного відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області. При цьому, державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, стосовно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

За приписами ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

При цьому слід зазначити, що у випадку, коли викладена у протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшуковувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Частина 1 статті 173-2 КУпАП встановлює відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства, визначаються Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Відповідно до ч.1 ст.1 вказаного Закону домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь (п.3);

фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру (п.17).

Пунктом 22 ч.1 ст.92 Конституції України передбачено, що виключно законами України визначаються діяння, які є адміністративними правопорушеннями, та відповідальність за них.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого правопорушення надано: протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №254647 від 03.07.2025, який підписаний уповноваженим працівником поліції та особо, щодо якої його складено. Свідків подій, відповідно до змісту протоколу про адміністративне правопорушення, немає. При цьому, зі змісту матеріалів провадження вбачається, що правовою підставою для складання протоколу про адмінправопорушення була постанова начальника сектору дізнання ВП №1 (м.Долина) Калуського РВП ГУ НП в Івано-Франківській області Сідька Р.В. про закриття кримінального провадження №0000011 від 20.03.2025 (а.с.3-6);

до матеріалів справи долучені також копії письмових доказів, які були отриманні під час проведення досудового розслідування кримінального провадження №0000011 від 20.03.2025 за ч.1 ст.125 КК України, зокрема: копію витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, відповідно до якого 20.03.2025 за ухвалою суду внесені відомості до реєстру за №0000011 за ч.1 ст.125 КК України (а.с.7); копію ухвали слідчого судді Долинського районного суду Івано-Франківської області від 10.03.2025 про задоволення скарги адвоката Ощипка В.С., який діє в інтересах ОСОБА_2 , у порядку ст.303 КПК України (а.с.9); копію протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 24.01.2025 від ОСОБА_2 , відповідно до якої остання просить вжити заходи впливу відповідно до законодавства щодо її колишнього чоловіка ОСОБА_1 , який 24.01.2025 у АДРЕСА_2 поміняв замки в некомерційному приміщенні і немає можливості зайти в приміщення. У графі «чи застосовувалось фізичне насильство» заявниця зазначила: так, штовхав (а.с.10-11);

копію письмових пояснень ОСОБА_2 від 25.01.2025, у яких вона зазначила, що 24.01.2025 близько 11 год коли вона приїхала в АДРЕСА_2 , то не змогла потрапити в комерційне приміщення за цією адресою, оскільки ОСОБА_1 поміняв замки. Відповідно до Реєстру вказана нерухомість належить їй на праві власності. Коли вона намагалась зайти до приміщення, то «її чоловік» штовхав її (а.с.12); копію заяви ОСОБА_2 від 05.02.2025 щодо притягнення ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності (а.с.13);

копію протоколу допиту потерпілої ОСОБА_2 від 21.03.2025, відповідно до змісту якого потерпіла вказала, що 24.01.2025 не змогла потрапити до свого комерційного приміщення в АДРЕСА_2 , оскільки ОСОБА_1 поміняв замки. Коли вона підійшла ближче до вхідних дверей та намагалась ввійти всередину, то до неї підійшов ОСОБА_1 , почав її відштовхувати, після чого ліктем наніс їй один удар в ділянку грудної клітки справа, від чого вона відчула сильний біль (а.с.14);

копію протоколу огляду відкритої земельної ділянки по АДРЕСА_2 від 24.03.2025 з фототаблицею (а.с.15-17);

копію протоколу допиту свідка ОСОБА_3 від 27.03.2025, проведеного у межах кримінального провадження №0000011, відповідно до якого свідок є поліцейським СРПП ВП №1 (м.Долина) Калуського РВП ГУ НП. 24.01.2025 прибув за викликом у с.Тисів, за повідомленням ОСОБА_2 . По прибуттю встановлено, що на місці події була ОСОБА_2 та її адвокати, також був присутній її колишній чоловік ОСОБА_1 , який прибув після працівників поліції. Під час спілкування із заявницею ОСОБА_2 повідомила, що ОСОБА_1 не пускає її в приміщення по вул.Грушевського, 2А в с.Тисів, і коли вона намагалася зайти в приміщення, то ОСОБА_1 її штовхав, врезультаті чого вона відчуває біль в ділянці грудної клітки. Про те, щоб ОСОБА_1 наніс удар в ділянку грудної клітки ОСОБА_2 , чи її штовхав він (свідок) не бачив (а.с.18-19);

копію протоколу огляду відеозапису від 31.03.2025, згідно з яким начальник сектору дізнання ВП №1 (м.Долина) Калуського РВП ГУ НП в Івано-Франківській області Сідько Р.В. у межах кримінального провадження №0000011 провів огляд відеозаписів з нагрудної камери поліцейського СРПП ВП №1 (м.Долина) Москальчука М.М. за 24.01.2025, встановлено, що 24.01.2025 о 11:45 год на відео присутні ОСОБА_2 , два її адвокати, ОСОБА_1 та працівники поліції. Між всіма присутніми відбувається спілкування, однак будь-якого конфлікту, шарпанини чи бійки між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 не зафіксовано. На відмітці часу 11:52:52 ОСОБА_1 підтвердив, що відмовляється впустити до належного ОСОБА_2 приміщення (а.с.23-24);

висновок експерта Долинського міжрайонного відділення обласного бюро судово-медичної експертизи № 15 від 21.03.2025, за яким тілесних ушкоджень чи їх слідів на момент огляду не виявлено. На підставі даних судово-медичної експертизи ОСОБА_2 , медичної карти амбулаторного хворого без номера (медична установа не вказана) експерт дійшов таких підсумків: у ОСОБА_2 було тілесне ушкодження у вигляді синця в ділянці грудної клітки. Синець спричинений дією тупого твердого предмета, відноситься до легких тілесних ушкоджень. У зв`язку з тим, що в медичній карті амбулаторного хворого точне розташування ушкодження в ділянці грудної клітки та забарвлення синця не описані, висловитись про давність та механізм утворення тілесного ушкодження немає можливості (а.с.20-21).

Адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Встановлено, що формулювання обвинувачення в протоколі про адміністративне правопорушеннясерії ВАД №254647 від 03 липня 2025 року, не відповідає диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки не є конкретним та не містить всіх необхідних ознак, які повинні бути вказані в обвинуваченні.

Так, під поняттям «домашнє насильство» розуміється певний спосіб поведінки, якою одна особа намагається утвердити або підтримати контроль над іншою особою, що належить до певної вразливої групи і перебуває у вразливій ситуації. При цьому «домашнє насильство» - це не будь-яке насильство, що трапляється між членами сім`ї.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, полягає в умисному вчиненні будь-яких діянь фізичного, психологічного чи економічного характеру, внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Обов`язковим елементом об`єктивної сторони складу цього адміністративного правопорушення є наявність наслідків, а саме: завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Статтею 21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що постраждала особа має право, зокрема, на дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства.

Однак важливо розрізняти поняття «сварка», «конфлікт», «насильство».

Домашнє насильство істотно відрізняється від звичайних конфліктних відносин, оскільки має певні ознаки та характеризується тим, що особа яка застосовує домашнє насильство, маючи значну перевагу в своїх можливостях, діє умисно з наміром досягти бажаного результату, який полягає у заподіянні шкоди потерпілому шляхом порушення його прав і свобод.

У той час, як під конфліктом необхідно розуміти такий стан взаємовідносин, який характеризується наявністю зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями; ситуація, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію несумісну з інтересами іншої сторони.

Виникнення конфлікту залежить не лише від об`єктивних причин, але й від суб`єктивних факторів, до яких необхідно віднести власні уявлення учасників конфлікту про себе, свої потреби, мотиви, життєві цінності та ставлення до іншої сторони конфлікту.

Сварка - це, гостра суперечка, що супроводжується взаємними докорами, образами.

Враховуючи зміст протоколу про адміністративне правопорушення, пояснення ОСОБА_1 , досліджені під час судового розгляду докази, суд вважає, що між колишнім подружжям ОСОБА_4 мав місце саме конфлікт, а не домашнє насильство.

Зокрема, як встановлено під час розгляду протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 та потерпіла ОСОБА_2 є колишнім подружжям, протягом тривалого часу проживають окремо. Вони перебувають у неприязних стосунках протягом тривалого періоду, зокрема, і через наявність судового спору щодо поділу майна, набутого під час шлюбу, у тому числі, щодо нерухомого майна за адресоюАДРЕСА_2 (де на цей час проживає ОСОБА_1 ).

Наведені в протоколі обставини слід розцінювати в контексті наявної між ними, як колишнім подружжям, конфліктної ситуації щодо поділу спільно набутого майна та різного бачення порядку користування ним до моменту вирішення цивільного судового спору про поділ майна. З огляду на наведене, факт наявності між колишнім подружжям конфліктної ситуації щодо ненадання ОСОБА_1 доступу до комерційного приміщення, та одночасне відштовхування ОСОБА_2 при її намаганні зайти в приміщення, не може свідчити про вчинення домашнього насильства, в розумінні вимог ч.1 ст.173-2 КУпАП та ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». При цьому, обставина «шарпання за одяг», що вказана в протоколі про адміністративне правопорушення, не підтверджена жодними долученими до протоколу доказами, у тому числі і письмовими поясненнями самої потерпілої.

Наявність сварок і непорозумінь між особами на майновому ґрунті свідчить про існування між ними неузгодженості життєвих позицій в певних аспектах ставлення до життя, однак не підтверджує факту вчинення саме домашнього насильства.

Насильство в сім`ї, у розумінні ст. 173-2 КУпАП, є адміністративним правопорушенням з матеріальним складом, оскільки він потребує наявності не тільки певного діяння, але й спричинення шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого. Проте у вищевказаному протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено наслідків дій ОСОБА_1 відповідно до диспозиції ч.1 ст.173-2 КУпАП, а саме: не зазначено чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілої.

Отже, обставини домашнього насильства, описані у протоколі, не дозволяють зробити висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, оскільки в ньому не зазначено не лише про характер вчиненого насильства відносно ОСОБА_2 , а й про завдання внаслідок цього шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілої.

Суд вважає, що копія вищевказаного висновку експерта № 15 від 21.03.2025 не може доводити вчинення правопорушення ОСОБА_1 , зокрема, завдання шкоди фізичному здоров`ю потерпілої, оскільки експерт не зміг висловитись про давність та механізм утворення тілесного ушкодження у ОСОБА_2 у вигляді синця в ділянці грудної клітки, а також оскільки твердження про заподіяння потерпілій такого тілесного ушкодження явно виходить за межі висунутого обвинувачення.

Отже, у протоколі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 не розкрито об`єктивну сторону правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Суддя не має права у постанові за підсумками розгляду справи вказувати на кваліфікуючі ознаки правопорушення, які не зазначались у протоколі про адміністративне правопорушення, адже в протилежному випадку він виходить за межі своєї компетенції.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. У рішеннях від 30.05.2013 у справі № 36673/04 «Малофєєва проти Росії» та від 20.09.2016 у справі № 926/08 «Карелін проти Росії» Європейський суд з прав людини зауважив, що «…при розгляді справи суд має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод...».

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Частинами 1 та 2 ст.7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Суд враховує положення ст.62 Конституції України, у відповідності до якої обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, а також основні конституційні засади судочинства, визначені ст. 129 Конституції, до яких належать забезпечення доведеності вини і змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Підсумовуючи викладене, дослідивши матеріали справи в їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає, що обставини, зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД №254647 від 03 липня 2025 року, не підтверджені належними та допустимими доказами у справі, які б свідчили про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 247, 251, 252, 283, 284 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и л а:

провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП. Апеляційна скарга подається до Івано-Франківського апеляційного суду через Болехівський міський суд Івано-Франківської області.

Суддя: М.П.Кілик