Справа №949/1593/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2025 року м.Дубровиця

Суддя Дубровицького районного суду Рівненської області Оборонова І.В., розглянувши матеріали справи, які надійшли від ІНФОРМАЦІЯ_1 (з місцем дислокації АДРЕСА_1 ) ІНФОРМАЦІЯ_2 (з місцем дислокації АДРЕСА_1 ) ІНФОРМАЦІЯ_3 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , старшого солдата за призовом, інспектора прикордонної служби 2-ї категорії гранатометника гранатометної групи відділення вогневої підтримки ІНФОРМАЦІЯ_1 (з місцем дислокації АДРЕСА_1 ) ІНФОРМАЦІЯ_2 (з місцем дислокації АДРЕСА_1 ) ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого по АДРЕСА_2 , фактично проживаючого по АДРЕСА_3 ,

за ч. 2 ст. 172-18 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу серії ЧЦП №048856 від 19 червня 2025 року, того ж дня о 13 год. 30 хв. в умовах воєнного стану (під час дії особливого періоду), начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 (з місцем дислокації АДРЕСА_1 ) ІНФОРМАЦІЯ_2 (з місцем дислокації, АДРЕСА_1 ) старшим лейтенантом ОСОБА_2 в ході здійснення перевірки організації та несення служби прикордонного наряду «Контрольний пост», який розташований в 4 км на південь від н.п. Бережниця на території Дубровицької територіальної громади Сарненського району Рівненської області, в межах контрольованого прикордонної району, було виявлено, що старший солдат за призовом ОСОБА_1 , який є інспектором прикордонної служби 2 категорії гранатометник гранатометної групи, відділення вогневої підтримки, який перебував у складі прикордонного наряду «Контрольний пост» порушив правила несення прикордонної служби, а саме: використовував мобільний термінал в особистих цілях. Своїми діями старший солдат за призовом ОСОБА_1 порушив вимоги п.п.16 п.11 глави 2 розділу II «Інструкції про службу прикордонних нарядів ДПСУ», затвердженої наказом МВС №1261 від 19.10.2015 року та вимоги п. 1 наказу №1690-АГ начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 «Про використання мобільних терміналів стільникового зв`язку в підрозділах охорони кордону», тобто вчинив військове адміністративне правопорушення

На розгляді справи в суді ОСОБА_1 свою вину у вчиненому адміністративному правопорушенні не визнав та пояснив, що рішенням начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (з місцем дислокації АДРЕСА_1 ) ІНФОРМАЦІЯ_2 (з місцем дислокації, АДРЕСА_1 ) старшим лейтенантом ОСОБА_2 йому, а також деяким іншим військовослужбовцям вказаної прикордонної комендатури, було надано дозвіл мати при собі мобільний телефон, який можна використовувати у службових цілях та при певних нагальних подіях. 19 червня 2025 року, він ніс службу неподалік АДРЕСА_4 та перебував у складі прикордонного наряду «Контрольний пост». В обідню пору, ОСОБА_1 завершив перевірку транспортних засобів і пішов шлагбауму, де сів, тримаючи в руках мобільний телефон. В цей час, повз нього проїжджав автомобіль із офіцерами відділу внутрішньої та власної безпеки шістнадцятої прикордонної застави, якими і було зафіксовано на відео, як він тримає у руках мобільний телефон. Проте вказаний мобільний телефон він в особистих цілях не використовував.

На підтвердження у нього дозволу на використання мобільного телефону у службових цілях, долучив до матеріалів справи копії із відповідного журналу (а.с.9-10).

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та дослідивши повно й об`єктивно обставини адміністративного правопорушення та матеріали справи, провівши всебічний розгляд справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Ст.245 КУпАП передбачається, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ч.1 ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідальність за ч.2 ст. 172-18 КУпАП настає за порушення правил несення прикордонної служби особою, яка входить до складу наряду з охорони державного кордону України , вчинені в умовах особливого періоду.

При цьому, стаття 172-18 КУпАП є бланкетною нормою, тобто нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших нормативно-правових актів, що наповнює норму ст. 172-18 КУпАП більш конкретним змістом для встановлення тих ознак, які мають значення для правильної правової кваліфікації зазначеного діяння.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» та ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Особливий період діє в Україні від 24 лютого 2022 року, після оприлюднення Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який неодноразово був продовжений та триває по сьогоднішній час.

Відповідно до п. 3 ч.1 розділу I «Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України» прикордонним нарядом є одна або кілька озброєних чи спеціально екіпірованих уповноважених службових осіб Державної прикордонної служби України, які безпосередньо виконують завдання з охорони державного кордону України або здійснюють інші повноваження у випадках, передбачених Законом України "Про Державну прикордонну службу України". До несення служби в прикордонних нарядах допускається особовий склад органів Державної прикордонної служби України, який пройшов відповідну підготовку, здав заліки та допущений до несення служби наказом начальника органу охорони державного кордону.

Зі змісту фабули протоколу вбачається, що у провину ОСОБА_1 ставиться порушення п.п. 16 п.11 глави 2 розділу II Інструкції про службу прикордонних нарядів» Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом MBС №1261 від 19 жовтня 2015 р., яка вказує, що прикордонним нарядам забороняється учиняти інші дії, заборонені законодавством України та наказом на охорону державного кордону, відволікатися від несення служби.

Також, у фабулі протоколу зазначено про порушення ОСОБА_1 вимог п. 1 наказу №1690-АГ начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 «Про використання мобільних терміналів стільникового зв`язку в підрозділах охорони кордону», проте копію такого наказу, для перевірки його змісту та встановлення можливого порушення його вимог, до матеріалів справи не долучено.

Суд зауважує, що протокол про адміністративне правопорушення сам по собі не може бути достатнім доказом для висновку про винуватість особи, якщо не підтверджений іншими доказами.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого правопорушення, до матеріалів справи, окрім протоколу про адміністративне правопорушення серії ЧЦП №048856 від 19 червня 2025 року (а.с.1) долучено: копію службового посвідчення ОСОБА_1 від 09 лютого 2024 року (а.с.2); копію витягу розділу ІІ. Результат виконання бойових (спеціальних) завдань, Журналу бойових дій від НОМЕР_1 прикордонної застави (з місцем дислокації АДРЕСА_1 ) ст.89 том 2 №4.16-14 гриф від 26 березня 2025 року (а.с.3); рапорт начальника НОМЕР_1 прикордонної застави від 20 червня 2025 року (а.с.4); DVD-R диск (а.с.5).

В судовому засіданні судом було досліджено вміст відеозапису із DVD-R диску, де на декілька секунд зафіксовано, що ОСОБА_1 тримає в руках мобільний телефон. Проте, на переконання суду, вказаний доказ, не може бути достатнім доказом для однозначного висновку про винуватість ОСОБА_1 у інкримінованому йому адміністративному правопорушення, адже та обставина, що він тримає в руках мобільний телефон, маючи при цьому дозвіл на його використання у службових цілях, не є належним доказом використання мобільного телефону в особистих цілях та під час несення служби у складі прикордонного наряду.

Більше того, слід зазначити, що контрольні пости обладнані відеоспостереженням, а інспектори прикордонної служби користуються нагрудними камерами, проте таких відеозаписів, які б могли підтвердити, викладені у протоколі обставини, не долучено.

Таким чином, фактично підставою для складення протоколу серії ЧЦП №048856 від 19 червня 2025 року, відносно ОСОБА_1 стали суб`єктивні висновки працівників прикордонної служби, які не підтверджені жодними належними, достатніми та допустимими доказами.

Беручи до уваги ч. 2 ст. 251 КУпАП, згідно з якою обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, зібрати інші докази по даній справі не являється можливим.

Згідно з ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зокрема, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Тобто, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події та складу адміністративного правопорушення, вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Сам протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні ст.251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви.

Суд не вправі самостійно відшукувати докази вину особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з ч.1, 2 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З урахуванням викладеного, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували, що ОСОБА_1 в умовах особливого періоду, порушив правила несення прикордонної служби будучи особою, яка входить до складу наряду з охорони державного кордону України.

Згідно роз`яснень, які містяться в ч. 2 п. 19 Постанови Пленуму ВС України №9 від 01 листопада 1996 року "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", визнання особи винуватою, може мати місце лише за умови доведеності її вини.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, по справам "Кобець проти України" від 14 лютого 2008 року, "Берктай проти Туреччини" від 08 лютого 2001 року, "Леванте проти Латвії" від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення "за відсутності розумних підстав для сумніву", що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

За вказаних обставин, в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.172-18 КУпАП.

Положеннями п. 1 ст. 247 КУпАП визначено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 284 КУпАП при наявності обставин, передбачених ст. 247 цього Кодексу, виноситься постанова про закриття справи.

Враховуючи вищенаведене, беручи до уваги відсутність належних та допустимих доказів вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.172-18 КУпАП, зважаючи на презумпцію невинуватості, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 є недоведеним склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.172-18 КУпАП, а тому провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо нього, слід закрити.

Керуючись ст.ст. 247, 280, 283, 284 КУпАП, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.172-18 КУпАП закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою щодо якої її винесено, до Рівненського апеляційного суду через Дубровицький районний суд Рівненської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: підпис

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду

Суддя Дубровицького

районного суду Оборонова І.В.