справа № 631/1325/24
провадження № 3/631/307/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2025 року селище Нова Водолага

Суддя Нововодолазького районного суду Харківської області Мащенко Світлана Василівна, розглянувши в залі судових засідань № 1 приміщення суду матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Харкова, громадянина України

(ID паспорт з безконтактним електронним носієм № НОМЕР_1 , виданий 19.04.2023 органом 6331),

реєстраційний номер картки платника податків НОМЕР_2 ,

який працює водієм у ФОП ОСОБА_2 ,

має на утриманні трьох неповнолітніх дітей:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; і ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

зареєстрований за адресом:

АДРЕСА_1 ;

та проживає за адресом:

АДРЕСА_2 ;

за вчинення правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

21 травня 2025 року за вхідним № 2863/25-вх до Нововодолазького районного суду Харківської області надійшла справа про адміністративне правопорушення щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Зазначена справа з єдиним унікальним № 631/1325/24 (провадження № 3/631/307/25) відповідно до обліково-статистичної картки справи та Контрольного журналу судових справ і матеріалів, переданих для розгляду судді, в день надходження шляхом неавтоматизованого розподілу судової справи між суддями передана згідно з протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду, а саме головуючому судді Мащенко С. В.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення (серії ААД № 838281), складеного 08.08.2024 року інспектором СРПП ВП № 3 Харківського РУП № 1 в Харківській області Головного управління Національної поліції в Харківській області старшим лейтенантом поліції Токар Т. С. вбачається, що 08.08.2024 року о 19 годині 08 хвилин ОСОБА_1 керував транспортним засобом автомобілем марки «BMW 318i», державний номерний знак НОМЕР_3 , по вулиці Сонячній поблизу будинку№ 28 села Круглянка Харківського району Харківської області, з ознаками алкогольного сп`яніння, мав різкий запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння обличчя, поведінку, що не відповідає обстановці. Після зупинки транспортного засобу відкрив пляшку пива та почав випивати, хоча був попереджений про настання адміністративної відповідальності з приводу заборони вживання алкогольних напоїв до проведення процедури огляду водія на встановлення стану алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу відмовився о 19 годині 38 хвилин, а також від проходження такого огляду в медичному закладі о 19 годині 39 хвилин, що зафіксовано на портативний відео реєстратор поліції TECSAR 6, TECSAR 7, чим порушив вимоги пунктів 2.5, 2.10 «є» Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року (зі змінами та доповненнями), за що передбачена адміністративна відповідальність частиною 4 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а. с. 2).

На доведення факту наявності підстав задля притягнення правопорушника до відповідальності інспектором СРПП ВП № 3 Харківського РУП № 1 в Харківській області Головного управління Національної поліції в Харківській області старшим лейтенантом поліції Токар Т. С. як докази вчинення адміністративного діяння додано:

-протокол про адміністративне правопорушення (серії ААД № 838281), складений 08.08.2024 року інспектором СРПП ВП № 3 Харківського РУП № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області старшим лейтенантом поліції Токар Т. С., разом із CD-R дисками, доданими до нього, які зокрема містять запис про зупинення водія біла дому, як він вийшов з автівки, тримаючи в руках пляшку з пивом, й незважаючи на те, що його попереджене про неможливість вживання алкоголю до проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, все ж таки зробив декілька ковтків з пляшки (а. с. 2, 14 - 16);

-направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, складеного 08.08.2024 року, згідно з яким ОСОБА_1 інспектором СРПП ВП № 3 Харківського РУП № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області старшим лейтенантом поліції Токар Т. С. направлений до КНП «Нововодолазька ЦЛ», проте відмовився від проходження огляду на встановлення ступеню сп`яніння (а. с. 4);

-акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, складений інспектором СРПП ВП № 3 Харківського РУП № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області старшим лейтенантом поліції Токар Т. С., відповідно до якого огляд проводився у зв`язку із різким запахом алкоголю з ротової порожнини, почервоніння обличчя, тремтіння рук, поведінкою, що не відповідає обстановці, натомість від проходження огляду ОСОБА_1 відмовився (а. с. 6);

-письмові пояснення ОСОБА_1 , за змісто яких він проживає за адресом: АДРЕСА_2 ,- й 08.08.2024 року о 19 годині 08 хвилин він зупинився біля свого дому, виліз з автомобіля, відкрив пляшку пива та випив його. В цей час приїхала поліція, забрала пляшку і інкримінувала йому керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння (а. с. 8);

-рапорт інспектора СРПП ВП № 3 Харківського РУП № 1 в Харківській області Головного управління Національної поліції в Харківській області старшого лейтенанта поліції Токар Т. С., поданий 08.08.2024 року на ім`я начальника відділення поліції № 3 Харківського РУП № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області підполковника поліції Глущенка Аркадія, з якого вбачається, що 08.08.2024 року спільно зі старшим сержантом поліції Попсуйшапкою І. С. та старшим інспектором СРПП ОСОБА_6 було здійснено патрулювання Нововодолазької ОТГ. О 19 годині 08 хвилин в селі Круглянка зупинено автомобіль марки «BMW 318і», державний номерний знак НОМЕР_4 , який мав явні ознаки ДТП. Водій зупинив транспортний засіб біля будинку № 28 по вулиці Сонячній, після чого відкрив двері автомобіля і намагався забігти до двору. Водія попереджено, щоб він залишався на місці зупинки транспортного засобу. При цьому він тримав в руках пляшку з пивом. Його було попереджено, що не можна вживати спиртні напої до проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння. Однак він почав вживати пиво з метою уникнення відповідальності, так як після зупинки транспортного засобу у водія малися ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, нестійка хода, поведінка, що не відповідає обстановці. Водієві було запропоновано пройти огляд на встановлення стану алкогольного сп`яніння, однак він ігнорував прохання та не відповідав на питання. На вимогу надати документи, зазначені в пункті 2.1 Правил дорожнього руху України, - не надав. О 19 годині 38 хвилин водій відмовився від проходження огляду на встановлення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестеру Драгер 6820, о 19 годині 39 хвилин водій відмовився від проходження огляду на встановлення стану алкогольного сп`яніння в медичному закладі. Потім водій надав паспорт громадянина України. Ним виявився ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Водій надав письмові пояснення з приводу того, що він приїхав до свого двору та почав вживати пиво. У відношенні ОСОБА_1 складено протокол за частиною 4 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та винесено постанову за частиною 1 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а. с. 9 - 10).

- копію постанови судді Нововодолазького районного суду Харківської області, прийнятої 07.04.2025 року, щодо повернення для належного оформлення інспектору СРПП ВП № 3 Харківського РУП № 1 в Харківській області Головного управління Національної поліції в Харківській області старшому лейтенанту поліції Токар Тетяні Сергіївні протоколу про адміністративне правопорушення (серії ААД № 838281), складений 08.08.2024 року інспектором СРПП ВП № 3 Харківського РУП № 1 в Харківській області Головного управління Національної поліції в Харківській області старшим лейтенантом поліції Токар Т. С. відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення проступку, передбаченого частиною 4 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, разом із доданими до нього документами, у зв`язку з тим, що:

- матеріали справи не містять фактичних даних щодо підстав зупинки транспортного засобу, які задокументовані у процесуальний спосіб (з рапорту інспектора Токар Т. С. убачається, що цьому слугували явні ознаки ДТП);

- а також в матеріалах справах відсутні докази притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення проступку, передбаченого частиною 1 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, що убачається з даних вищевказаного рапорту інспектора (а. с. 17 21);

-паперову копію електронної картки обліку адміністративного правопорушення, з якої вбачається, що ОСОБА_1 08.08.2024 року притягувався до відповідальності у виді штрафу за вчинення проступку, передбаченого частиною 1 статті 126 Кодексу України про адміністративні правпорушення

-рапорт інспектора СРПП ВП № 3 Харківського РУП № 1 в Харківській області Головного управління Національної поліції в Харківській області старшого лейтенанта поліції Токар Т. С., поданий 03.05.2025 року на ім`я начальника відділення поліції № 3 Харківського РУП № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області полковника поліції Глущенка Аркадія, з якого вбачається, що підставою задля зупинки автотранспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 є пункт 3 статті 35 Закону України «Про Національну поліцію»: якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення (а. с. 23).

Правопорушник ОСОБА_1 до судді з`явився, свою вину у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не визнав. Зазначив, що у стані алкогольного сп`яніння не перебував, просив не позбавляти водійських прав, так як має на утриманні трьох неповнолітніх дітей.

На підтвердження своєї позиції ОСОБА_1 надав:

?копію довідки лікаря судово-медичного експерта-токсиколога судово-медичної лабораторії Харківського обласного бюро судово-медичної експертизи ОСОБА_7 , виданої 16.08.2024 року за вихідним № 16/14129-Дм/24, в якій зазначено, що при судово-токсилогічному дослідженні крові ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , метиловий, етиловий, ізопропіловий, н-пропіловий, ізобутиловий, нбутиловий, ізоаміловий спирти не виявлені. Біологічний матеріал вилучений 08.08.2024 року о 22 годині 05 хвилин (а. с. 29);

?Витяг з реєстру територіальної громади щодо відомостей про особу, які надані на підставі відомостей, отриманих від Валківської територіальної громади, № 2023/002706863, сформований 03.04.2023 року о 09 годині 48 хвилин, згідно з яким ОСОБА_1 проживає за адресом: АДРЕСА_1 (а. с. 40);

?копію 1 7 сторінок трудової книжки (серії НОМЕР_5 ), виданої на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на підставі якої зафіксований факт, що він дійсно працює водієм автотранспортних засобів у Фізичної особи - підприємця (ФОП) ОСОБА_8 з 06.04.2023 року (а. с. 41 - 42);

?копію трудового договору № 1, укладеного між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю 06.04.2023 року, а саме: між підприємцем ОСОБА_8 та працівником ОСОБА_1 , який прийнятий на посаду водія автотранспортних засобів (а. с. 43);

?Акт № 614 від 17 липня 2025 року, складений депутатом Нововодолазької селищної ради Дігтяр Г. П., підпис якої засвідчений секретарем ради Степаненко Н. Є. та скріплений печаткою «для документів», вбачається, що в домоволодінні, розташованому за адресою: АДРЕСА_2 ,- фактично проживає, але не зареєстрований: ОСОБА_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Також разом з ним за вищевказаною адресою фактично проживають, але не зареєстровані: ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , які зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 . Вищевказаний факт своїми підписами підтверджують свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 (а. с. 44).

Ретельно та безпосередньо дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та наявні у ній письмові докази, суддя убачає таке.

Інспектором СРПП ВП № 3 Харківського РУП № 1 в Харківській області Головного управління Національної поліції в Харківській області старшого лейтенанта поліції Токар Т. С. складено на спеціальному бланку із зазначенням серії та номеру протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за вчинення проступку, передбаченого частиною 4 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно з правилом, викладеним у частині 1 статті 8 вказаного кодексу провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Зміст вказаної вище норми права, а саме: частини 4 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,- обумовлює адміністративну відповідальність за вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю, наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

Відтак, зміст диспозиції норми права, що закидається особі, відносно якої складено протокол, у провину, оскільки за вчинення проступку, передбаченого частиною 4 статті 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення, особа притягається, у разі:

- вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю, наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником);

- або вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

Також, з протоколу про адміністративне правопорушення (серії ААД № 838281), складеного 08.08.2024 року інспектором СРПП ВП № 3 Харківського РУП № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області старшим лейтенантом поліції Токар Т. С., вбачаться, що нею ОСОБА_1 закидається у провину невиконання приписів пунктів 2.5 та 2.10 «є» Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року (зі змінами та доповненнями).

Так, змістом пункту 2.5 вказаних Правил дорожнього руху України встановлений обов`язок водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Також, пунктом 2.10 «є» цих же Правил визначено, що у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний: до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).

Отже, з огляду на вищевикладене у сукупності наведених норм права задля повного розкриття суті адміністративного проступку, що закидається у провину ОСОБА_1 , слід з`ясувати, чи був він причетний напередодні складення 08.08.2024 року відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, що передбачене частиною 4 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, до дорожньо-транспортної пригоди, а також чи дійсно він вживав в цей момент алкоголь.

Кодекс України про адміністративне правопорушення не надає визначення терміну «алкоголь», що у ньому вживається.

Таке визначення містить інший кодифікований нормативно-правовий акт, а саме: Податковий кодекс України № 2755-VI від 02.12.2010 року (із змінами та доповненнями), який у підпункті 14.1.5 пункту 14.1 статті 14 вказує, що алкогольні напої це продукти, одержані шляхом спиртового бродіння цукровмісних матеріалів або виготовлені на основі харчових спиртів з вмістом спирту етилового понад 0,5 відсотка об`ємних одиниць, які зазначені у товарних позиціях 2203, 2204, 2205, 2206 (крім квасу "живого" бродіння), 2208 згідно з УКТ ЗЕД, а також з вмістом спирту етилового 8,5 відсотка об`ємних одиниць та більше, які зазначені у товарних позиціях 2103 90 30 00, 2106 90 згідно з УКТ ЗЕД.

Крім того, цей кодекс розділяє пиво на два його види: алкогольне та безалкогольне, передбачаючи, що:

1) пиво це насичений діоксидом вуглецю пінистий алкогольний напій з вмістом спирту більше 0,5% об., отриманий у результаті бродіння пивного сусла пивними дріжджами, що відноситься до товарної групи 2203 00 згідно з УКТ ЗЕД (підпункт 14.1.144 пункту 14.1 статті 14);

2) пиво безалкогольне це насичений діоксидом вуглецю пінистий напій з вмістом спирту 0,5% об. або менше, отриманий у результаті бродіння пивного сусла пивними дріжджами, що відноситься до товарної позиції 2202 згідно з УКТ ЗЕД (підпункт 14.1.144-2 пункту 14.1 статті 14).

Також, Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» № 3817-IX від 18.06.2024 року (зі змінами та доповненнями) у пунктах 69 і 70 частини 1 статті 1 розділу І вказує, що:

- пиво - це насичений діоксидом вуглецю пінистий алкогольний напій з вмістом спирту більше 0,5% об., отриманий у результаті бродіння пивного сусла пивними дріжджами, що відноситься до товарної групи 2203 00 згідно з УКТЗЕД;

- а пиво безалкогольне це насичений діоксидом вуглецю пінистий напій з вмістом спирту 0,5% об. або менше, отриманий у результаті бродіння пивного сусла пивними дріжджами, що відноситься до товарної позиції 2202 згідно з УКТЗЕД.

Відтак, вкрай важливим задля висновку про вживання алкоголю ОСОБА_1 є визначення, який саме напій він вживав 08.08.2024 року.

Однак матеріали цієї справи таких відомостей, задокументованих у процесуальний спосіб, не містять.

Окрім цього, абзац 36 пункту 1.10 Правил дорожнього руху України визначає дорожньо-транспортну пригоду як подію, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки.

Одночасно із цим абзац 25 цього є пункту вказує, що водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Натомість у матеріалах справи з єдиним унікальним № 631/1325/24 (провадження № 3/631/307/25) відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо вчинення ним проступку, передбаченого частиною 4 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відсутні докази його участі в дорожньо-транспортній пригоді до вживання ним 08.08.2025 року о 19 годині 08 хвилин алкоголю.

Тобто, вивчаючи протокол та додані до нього документи й матеріали, що містять інформацію про правопорушення, суддею встановлено, що:

- до протоколу не додано жодного доказу на підтвердження факту вживання ОСОБА_1 після того, як його транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, саме алкоголю;

- а також до протоколу не надано жодного доказу на підтвердження факту, що ОСОБА_1 вжив алкоголь саме після дорожньо-транспортної пригоди за його участю.

Втім, з матеріалів справи вбачається, що після зупинки транспортного засобу та виявлення у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, він чітко відмовився на пропозицію поліцейського від проходження огляду на стан сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер», так і у медичному закладі.

Процедура оформлення уповноваженими особами протоколів про адміністративне правопорушення визначена Кодексом України про адміністративні правопорушення, а особами, які є працівниками відповідних органів Національної поліції України - ще й Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом Міністерства Внутрішніх Справ № 1376 від 06.11.2015 року (із змінами та доповненнями), а також Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства Внутрішніх Справ № 1452/735 від 09.11.2015 року.

При цьому зазначений наказ прийнятий, як чітко обумовлено його преамбулою, саме з метою дотримання законності при здійсненні провадження у справах про адміністративні правопорушення, а також приведення нормативно-правових актів у відповідність до законодавства, яке регулює діяльність Національної поліції.

Отже, частина 1 та 2 статті 254 Кодексу України про адміністративні правопорушення обумовлює, що про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності, що, у разі його оформлення, робиться не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

При цьому, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього кодексу, про що робиться відмітка у протоколі (стаття 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Аналогічні за своїм змістом норми щодо порядку складення уповноваженою особою протоколу про адміністративне правопорушення, містяться й в Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції.

Зокрема, пункти 5 - 8 розділу ІІ цієї Інструкції обумовлюють, що протокол про адміністративне правопорушення складається на спеціальному бланку, що виготовлений друкарським способом згідно з технічним описом бланка протоколу про адміністративне правопорушення, на якому проставлено відповідні серію та номер. Усі реквізити протоколу про адміністративне правопорушення заповнюються чорнилом чорного або синього кольору, розбірливим почерком, державною мовою. Не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також унесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено. Протокол про адміністративне правопорушення складається у двох примірниках, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до пункту 15 розділу ІІ Інструкції до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються інші матеріали про адміністративне правопорушення (пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновок експерта, речові докази, протокол про вилучення речей і документів, рапорти посадових осіб, а також інші документи та матеріали, що містять інформацію про правопорушення).

Також пунктом 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, огляду на стан спяніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції є підстави вважати, що вони перебувають у стані спяніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці (пункт 3 вказаної Інструкції).

Огляд на стан сп`яніння, як визначено пунктом 6 наведеної останньою Інструкції проводиться:

-поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби);

-лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Згідно з правилом пункту 7 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

За правилом статті 266 кодифікованого закону України про адміністративні правопорушення огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Як вбачається із матеріалів справи, відмова водія ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку зафіксована на технічні засоби інспектором СРПП ВП № 3 Харківського РУП № 1 в Харківській області Головного управління Національної поліції в Харківській області старшим лейтенантом поліції Токар Т. С. відповідно до правил статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення й відповідний відеозапис події на CD-R дисках долучений до матеріалів справи.

Відтак, ретельно та безпосередньо дослідивши протокол із доданими до нього письмовими доказами, суддя убачає не вірну кваліфікацію дій правопорушника, тобто не відповідність сформульованої об`єктивної сторони вчиненого ОСОБА_1 адміністративного проступку із законодавчо встановленою частиною 4 статті 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення, що не дозволяє судді притягнути його до адміністративної відповідальності за вчинене.

Імперативним приписом статті 19 Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року (Закон України № 254к/96-ВР) обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Тобто, державні органи наділені лише тими повноваженнями і компетенцією, які визначені законом і не можуть на свій розсуд привласнювати повноваження інших державних органів.

Згідно зі змістом статті 129 Конституції України, розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Положеннями частини 3 статті 62 Основного Закону нашої країни передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Також статтею 9 Кодексу України про адміністративне правопорушення унормовано, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Тобто адміністративне правопорушення - це вчинок, який повинен мати сукупність юридичних ознак, які визначають склад правопорушення, а саме: об`єктивну сторону, об`єкт, суб`єктивну сторону (внутрішня сторона діяння, елементами якої є вина, мотив і мета) і суб`єкт. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Зі змісту статті 245 Кодексу України про адміністративне правопорушення убачається, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне в об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Кодексом України про адміністративні правопорушення встановлюється чітка стадійність притягнення особи до відповідальності: виявлення правопорушення, фіксація правопорушення, формування доказової бази (матеріалів справи), розгляд справи про адміністративне правопорушення.

Тобто, після виявлення факту вчинення правопорушення уповноважена на складання протоколів про адміністративні правопорушення особа зобов`язана зібрати належні та допустимі докази такого проступку.

При цьому доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому Кодексом України про адміністративне правопорушення. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень та на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

За приписами статті 252 Кодексу України про адміністративне правопорушення при розгляді справи про адміністративне правопорушення, орган /посадова особа/ оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно із частиною 1 статті 251 цього ж кодексу доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Слід зауважити, що протокол про адміністративне правопорушення є процесуальним документом, який офіційно засвідчує факт вчинення особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, неправомірних дій, та фіксує закінчення діяльності компетентних осіб щодо збирання, оцінки та перевірки доказів. Тобто протокол є, начебто й скоріше за все, з огляду на практику Європейського суду з прав людини, звинувачувальним документом, якому завжди передує момент виявлення відповідного проступку.

Також, відповідно до чинного законодавства України протокол про адміністративне правопорушення є й основним джерелом доказів у справі, оскільки саме він має містити повні та точні відомості про вчинення правопорушення, його кваліфікацію, формулювання суті правопорушення, дані про потерпілих, свідків тощо.

Отже, складання протоколу у справі про адміністративне правопорушення - це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення, та в силу приписів вищенаведених норм права є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення правопорушення при розгляді судом справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Саме тому від того, наскільки грамотно, змістовно і умотивовано складений протокол, залежить якість та правильність розгляду справи по суті й обґрунтованість застосування адміністративного стягнення.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено право особи на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Отже, протокол про адміністративне правопорушення набуває значення належного та допустимого доказу лише якщо він складений уповноваженою на те посадовою особою, не пізніше термінів, передбачених для накладення адміністративного стягнення та його зміст відповідає усім вимогам, що висуваються до формулювання суті адміністративного правопорушення та обставин його вчинення (вони повинні бути викладені конкретно, точно з належним формулюванням складу адміністративного правопорушення у відповідності до змісту диспозиції статті (частини статті) Кодексу України про адміністративне правопорушення, що передбачає відповідальність за його вчинення та за якою складено протокол).

Відтак, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення суддя не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу чи норму права, яка передбачає відповідальність особи, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, що по суті становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді.

Суддя також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином суддя неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням статті 6 Конвенції.

У справах «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 року, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016 року, заява № 926/08) Європейській суд з прав людини серед іншого зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Отже, суддею виявлено, що в діях ОСОБА_1 наявний склад проступку, обумовленого частиною 1, а не частиною 4 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Водночас, розглядаючи цю справу по суті та досліджуючи протокол про адміністративне правопорушення із доданими до нього письмовими доказами, суддя пересвідчився, що повно склад інкримінованого ОСОБА_1 проступку в протоколі не розкрито. Сам по собі факт вживання ним з пляшки рідини автоматично не утворює у порушника складу адміністративного проступку, передбаченого частиною 4 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, позаяк, така рідина повинна бути алкогольною, щ слід доводити у процесуальний спосіб.

Окрім того, жодним чином не доведений факт можливості віднесення особи, відносно якої складено протокол, як особи, яка є учасником дорожньо-транспортної пригоди, що передує даті та часу події, яка закидається ОСОБА_1 у провину.

Отже, стандарт доведення вини поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що правопорушення було вчинено і особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, є винною у вчиненні адміністративного проступку.

При цьому, поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Наведене питання має бути розв`язане на підставі безстороннього та неупередженого аналізу допустимих доказів, які свідчать «за» чи «проти» викладеної версії подій.

Відтак, обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія, викладена у протоколі про адміністративне правопорушення, має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду.

Таким чином, виходячи із правової аксіоми судочинства: «Atrium naben se intromi indicia praese» - «Суд має справу з тими доказами, які перед ним», оцінивши матеріали справи та наведені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, своєчасному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, ураховуючи, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд повинен вжити всіх передбачених законом заходів для повного, всебічного і об`єктивного дослідження доказів по справі та беручи до уваги, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, а не на суд, вважаю, що вина у інкримінованому особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, проступку, визначеному частиною 4 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не доведена, а отже факт вчинення ОСОБА_1 цього проступку відсутній, що має місце внаслідок невірної кваліфікацій дій правопорушника та недоведеності усіх складових проступку.

Доходячи такого, суд ураховує правозастосовну практику, викладену Верховним Судом як найвищим судом у системі судоустрою України, який, з огляду на імперативну норму пункту 6 частини 2 статті 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року (із змінами та доповненнями), забезпечує однакове застосування норм права судами різних спеціалізацій (тобто сталість та єдність судової практики) у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом, а саме: постанову Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, прийнятої 08.07.2020 року в межах справи з єдиним унікальним № 463/1352/16-а (провадження № К/9901/21241/18),- щодо наявності процесуального обов`язку доказування наявності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, саме у суб`єкта владних повноважень.

Також, як чітко зауважує у вказаному судовому рішенні вищий суд, у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягається до відповідальності, тлумачяться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Крім того, суд керується й правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові, прийнятій у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду 10.07.2020 року в межах справи з єдиним унікальним № 420/647/19 (провадження № К/9901/32880/19), згідно з якою підставами для визнання протиправним дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень є невідповідність їх вимогам чинного законодавства. При цьому, обов`язковою умовою для визнання таких дій/бездіяльності протиправними є також наявність факту порушення прав чи охоронюваних законом інтересів позивача у справі. Колегія суддів погоджується, що складання протоколу у справі про адміністративне правопорушення це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді судом справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом і у постанові від 04.03.2019 року по справі № 199/7360/17.

Нормою права, яка міститься у статті 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, передбачено, що його завданням є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

При цьому, частини 1 і 2 статті 7 цього кодифікованого закону України регламентують, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом, а провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Натомість зміст частини 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення мовить про те, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин відсутності події і складу адміністративного правопорушення (пункт 1 вказаної норми права).

З огляду на зміст протоколу про адміністративне правопорушення (серії ААД № 838281) та додані до нього матеріали, убачається, що незважаючи на те, шо в діях ОСОБА_1 наявні ознаки протиправної поведінки, натомість вони не відповідають складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Отже, оцінивши матеріали справи та наведені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, своєчасному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, вважаю факт вчинення ОСОБА_1 проступку, передбаченого частиною 4 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не доведеним, а тому він не може бути підданий адміністративній відповідальності.

Приймаючи постанову, суддя також вважає за необхідне зазначити, що пунктом 160 частини 1 Указу Президента України «Про реорганізацію місцевих загальних судів» № 451/2017 від 29.12.2017 року шляхом реорганізації (злиття) Валківського районного суду, Коломацького районного суду та Нововодолазького районного суду Харківської області утворено Валківський окружний суд у Валківському, Коломацькому та Нововодолазькому районах Харківської області із місцезнаходженням у містах Валках, селищі міського типу Новій Водолазі та селі Різуненковому Коломацького району Харківської області.

За змістом пункту 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року районні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію.

Окрім того, Постановою Верховної Ради України № 807-ІХ від 17.07.2020 року «Про утворення та ліквідацію районів», що набрала чинності 19.07.2020 року, змінений адміністративно-територіальний устрій нашої Держави.

Зокрема, відповідно до підпункту 20 пункту 3 та абзаців 3 і 6 підпункту 20 пункту 1 цієї Постанови ліквідований Нововодолазький район Харківської області та утворені Красноградській район Харківської області (з адміністративним центром у місті Красноград) у складі території Старовірівської сільської територіальної громади (на цей час Берестинський район та місто Берестин відповідно) та Харківський район Харківської області (з адміністративним центром у місті Харків) у складі території Нововодолазької селищної територіальної громади, що затверджені Кабінетом Міністрів України, тощо.

При цьому, як чітко визначив законотворець у пункті 6 своєї Постанови, у продовж тримісячного строку з дня набрання нею чинності Кабінет Міністрів України повинен привести свої нормативно-правові акти у відповідність із нею та забезпечити таке приведення міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів.

Одночасно із цим, приписами статті 125 Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року № 254к/96-ВР (із змінами та доповненнями), а також статтею 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», закріплено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності, спеціалізації, інстанційності і визначається законом.

Пунктом 3-1 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» вищезазначеного Закону на законодавчому рівні унормовано, що до набрання чинності законом України щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням (ліквідацією) районів відповідні місцеві суди продовжують здійснювати свої повноваження у межах територіальної юрисдикції, визначеної до цього, але не довше ніж один рік з дня припинення чи скасування воєнного стану на території України.

Натомість, закон, який змінює існуючу систему судоустрою та приводить її у відповідність до нового адміністративно-територіального устрою, не прийнятий, Валківський окружний суд на цей час свою діяльність не розпочав, воєнний стан на території України не припинений та не скасований, а тому справа перебувала на розгляді належного суду.

На підставі викладеного, діючи в точній відповідності із законом, з метою зміцнення законності та правосвідомості задля всебічного, повного, своєчасного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, виховання осіб в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень, керуючись статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, учиненою 04.11.1950 року в Римі, підписаної Високими Договірними Сторонами й ратифікованої Україною 17.07.1997 року; рішеннями Європейського суду з прав людини від 14.10.2010 року у справі «Щокін проти України», від 30.05.2013 року у справі «Малофєєва проти Росії» та від 20.09.2016 року у справі «Карелін проти Росії»; статтями 19, 57, 68 і 129 Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року (Закон України № 254к/96-ВР) (із змінами та доповненнями); частиною 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року № 3477-ІV (із змінами та доповненнями); статтею 17 і пунктом 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року (із змінами та доповненнями); Постановою Верховної Ради України № 807-ІХ від 17.07.2020 року «Про утворення та ліквідацію районів»; пунктом 160 частини 1 Указу Президента України «Про реорганізацію місцевих загальних судів» № 451/2017 від 29.12.2017 року; ДСТУ 4163-2020 (Вимоги до оформлювання документів), прийнятого й затвердженого наказом Державного підприємства «Український науково-дослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості» № 144 від 01.07.2020 року; Правилами організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затверджених Наказом Міністерства юстиції України № 1000/5 від 18.06.2015 року (із змінами та доповненнями); статтею 14 Податкового кодексу України № 2755-VI від 02.12.2010 року (із змінами та доповненнями), статтею 1 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» № 3817-IX від 18.06.2024 року (зі змінами та доповненнями), а також статтями 1, 7, 9 11, 23, 27, частиною 2 статті 38, статтями 130, 245, 246, 247, 249 - 252, частинами 1 і 2 статті 254, частиною 1 статті 255, статтею 256, частиною 2 статті 268, частиною 2 статті 277, статтями 278, 280, 283 285, частиною 2 статті 287, статтями 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення № 8073-Х від 07.12.1984 року (із змінами та доповненнями),

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного проступку, передбаченого частиною 4 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу цього адміністративного правопорушення.

Постанова оскарженню не підлягає і набирає законної сили з моменту її винесення.

Постанову винесено, оформлено шляхом комп`ютерного набору та підписано суддею в одному примірнику.

Суддя С. В. Мащенко