Номер провадження: 33/813/1365/25
Номер справи місцевого суду: 496/5382/24
Головуючий у першій інстанції Буран В. М.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.07.2025 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Сегеда С.М.,

за участю:

секретаря Козлової В.А.,

захисника ОСОБА_1 адвоката Маркової О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , на постанову Біляївського районного суду Одеської області від 16 січня 2025 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Зазначеною постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 17 000,00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Також стягнуто з нього на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Відповідно до адміністративних матеріалів, 28.07.2024 року о 09 год. 18 хв. ОСОБА_1 керував по трасі М05 Київ Одеса 452 км., с. Дачне, Одеський район, Одеська область, автомобілем Subaru Forester д.н.з НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення мовлення. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР), за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст.130 КУпАП.

Зазначені обставини стали підставою для винесення оскаржуваної постанови Біляївського районного суд Одеської області від 16 січня 2025 року про визнання винним і притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с.26-29).

Не погоджуючись із вказаною вище постановою, 07 червня 2025 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову суду скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с.34-35).

Постановою Одеського апеляційного суду від 26.06.2025 року ОСОБА_1 був поновлений строк на подання апеляційної скарги на постанову Біляївського районного суду Одеської області від 16 січня 2025 року (а.с.50).

Справа була призначена до розгляду на 16.07.2025 року, з виклик лома в судове засідання працівника поліції …, оскільки правопорушник ОСОБА_1 пояснив в судовому засідання, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а навпаки пробував у трубку приладу «Драгер», про що взагалі не зазначено ні в протоколі про адміністративне правопорушення, серії ЕПР1 № 104941 від 28.07.2024 року, ні в оскаржуваній постанові суду.

Зазначений лист Одеського апеляційного суду Управління патрульної поліції отримало 27.06.2025 року, однак працівник поліції так і не з`явився до суду для дачі ним пояснень (а.с.51, 52).

Дослідивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Визнаючи винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд вважав доведеною його вину зібраними в справі доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 104941 від 28.07.2024 року (а.с.1);

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 28.07.2024 року, який містить зроблену поліцейським відмітку про відмову ОСОБА_1 пройти огляд (а.с.5);

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 28.07.2024 року, якемістить зроблену поліцейським відмітку про те, що огляд не проводився (а.с.6);

- відеозаписом події (а.с.8).

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З доданого до матеріалів справи відеозапису вбачається, що на питання працівника поліції: «В медичний заклад їхати відмовляєтесь?», на що ОСОБА_1 відповів: «Ні» (урив. 0:01:13-0:01:18).

Крім цього, відеофіксацією не підтверджено наявність ознак алкогольного сп`яніння, безспірну відмову водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі. ОСОБА_1 вів себе адекватно, надавав чіткі та послідовні відповіді на поставлені поліцейськими питання, порушень координації руху не виявляв, вів себе спокійно та коректно, більш того не відмовлявся від проїзду до медичного закладу для проведення огляду.

У скарзі проаналізовано хронологію зафіксованих на відеозаписах обставин та надано їм обґрунтовані пояснення, що судом досліджено та приймається до уваги.

Таким чином, матеріали справи не містять спростовування доводів ОСОБА_1 про те, що він не відмовлявся пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, що виключає притягнення до відповідальності за порушення вимог пункту 2.5 ПДР.

Обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, визначено статтею 280 КУпАП, відповідно до положень даної норми права з`ясуванню підлягає, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності тощо.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції не дотримався вимог ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП, не встановив всіх фактичних обставин справи, не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та дійшов передчасного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У своїй сукупності наявні в матеріалах справи докази не підтверджують винуватість ОСОБА_1 у порушенні ним вимог пункту 2.5 ПДР та, відповідно, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд зауважує, що суд повинен обґрунтовувати свої висновки лише доказами, які є достатньо переконливими, чітко сформульованими, тобто такими, які не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартами доведення «поза розумним сумнівом».

Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення.

Стандарт доведення «поза розумним сумнівом» означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і обвинувачений є винним у його вчиненні. Це питання має бути вирішене на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом» (п. 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Конституційний Суд України у рішенні від 26 лютого 2019 року № 1-р/2019 у справі № 1-135/2018 (5846/17) зазначив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип "in dubio pro reo", згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

За положеннями п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Отже, недоведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення має наслідком закриття провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 247, ст.ст. 268, 283, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити задовольнити.

Постанову Біляївського районного суд Одеської області від 16 січня 2025 року скасувати.

Прийняти постанову, якою провадження у справі про визнання винним і притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду С.М. Сегеда