Рівненський апеляційний суд
___________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2025 року м. Рівне

Справа № 557/346/25

Провадження № 33/4815/573/25

Суддя Рівненського апеляційного суду Полюхович О.І.,

з участю:

захисника Таргонія А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Таргонія А.В. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Гощанського районного суду Рівненської області від 13 травня 2025 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Гощанського районного суду Рівненської області від 13 травня 2025 року ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і щодо неї застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік..

З матеріалів справи слідує, що 01 лютого 2025 року о 01 год. 48 хв. на 299 км а/д «Київ-Чоп», в с-щі Гоща ОСОБА_1 керувала транспортним засобом «BMW X5», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці та, в порушення вимог п.2.5 Правил дорожнього руху, від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Drager Alcоtest 7510» та проведення такого огляду у медичному закладі відмовилася. Вказані дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.1 ст.130 КУпАП.

В поданій апеляційній скарзі захисник Таргоній А.В. просить постанову суду скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Вказує, що ОСОБА_1 своєї вини у вчиненому правопорушенні не визнає, оскільки не керувала транспортним засобом, а за кермом був її чоловік, який після того як їх зупинила поліція, почав тікати через пасажирське сидіння, оскільки працює водієм та боявся втратити роботу, тому вона взяла всю відповідальність на себе. Також зазначила, що перебування за кермом саме її чоловіка підтверджується показами свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ..

Наголошує, що на відеозаписі відсутній момент саме зупинки транспортного засобу, що є важливим для з`ясування обставин справи, при цьому на 39 хвилині запису зафіксована розмова працівників поліції, де чітко чути як один з них стверджує, що ОСОБА_1 вийшла з автомобіля через пасажирські дверцята, тобто підтверджується те, що вона не могла керувати транспортним засобом.

Також просить поновити строк на апеляційне оскарження.

Відповідно до ст.285 КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Постанова відносно ОСОБА_1 винесена 13 травня 2025 року (а.с.29).

Копію повного тексту зазначеної постанови адвокат Таргоній А.В. отримав 20 травня 2025 року, що підтверджується матеріалами справи (а.с.32).

Апеляційна скарга подана до поштового відділення 29 травня 2025 року (а.с.56).

Отже, оскільки строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин, то цей строк слід поновити.

Заслухавши доводи захисника Таргонія А.В. на підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Так, однією з підстав притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння визначається ст.266 КУпАП, Постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведення такого огляду" від 17 грудня 2008 року №1103 та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858.

Відповідно до цих нормативних актів, оглядові підлягають лише водії транспортних засобів, щодо яких в уповноваженої особи є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного чи іншого сп`яніння, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення при зазначених у постанові обставинах ґрунтується на зібраних у справі та перевірених у судовому засіданні доказах, а саме:

- актом огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого ОСОБА_1 від проходження огляду на місці зупинки відмовилась (а.с.4);

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно якого ОСОБА_1 направлено до медичного закладу. Огляд у медичному закладі не проводився у зв`язку з відмовою останньої (а.с.5);

- відеофайлу з нагрудної камери працівника поліції, яким зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від проходження встановленого огляду на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі (файл wyurk, час 00:42:28).

Зазначені вище докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі і сумніву у своїй належності та допустимості не викликають, тому вони є належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції є об`єктивними доказами, тобто такими, які процесі доказування не встановлюються від людей і не залежать від їх суб`єктивного сприйняття певних обставин.

Так, апеляційний суд виходить з того, що відмова від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі зафіксовано відеозаписом безперервно, а тому відеозапис, долучений до матеріалів справи, є належним та допустимим доказом.

Судом не встановлено обставин, які б свідчили про упередженість дій працівників поліції стосовно ОСОБА_1 та порушень ними оформлення адміністративних матеріалів, що ставили б під сумнів її вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Жодних доказів порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо) до апеляційної скарги додано не було.

Доводи апеляційної скарги про, що ОСОБА_1 не керувала транспортним засобом, а відповідальність взяла на себе лише для того, щоб захистити свого чоловіка, є необґрунтованими, оскільки спростовуються наявними доказами.

Так з відеозапису з нагрудної камери працівників поліції вбачається, що ОСОБА_1 особисто неодноразово повідомляла працівників поліції, що саме вона керувала автомобілем (файл wyurk, час 00:18:00 та час 00:58:00). Тому такі її подальші пояснення апеляційний суд розцінює як спробу уникнення від адміністративної відповідальності, що не підтверджується жодними об`єктивними доказами.

Інші доводи апеляційної скарги щодо незаконності оскаржуваної постанови також не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

За наведених обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Стягнення суддею накладене з врахуванням положень ст.33, ст.38 КУпАП в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

На думку апеляційного суду, таке стягнення буде достатньою мірою гарантувати виправлення ОСОБА_1 і попередження вчинення нею нових адміністративних правопорушень, а отже досягне мети адміністративного стягнення, передбаченої ст.23 КУпАП.

Доказів на спростування висновків місцевого суду в апеляційній скарзі не наведено, матеріалами справи не встановлено і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.

Таким чином постанова суду є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст.6 ЄКПЛ, ст.294 КУпАП, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Поновити захиснику Таргонію А.В. строк на апеляційне оскарження.

Постанову Гощанського районного суду Рівненської області від 13 травня 2025 року відносно ОСОБА_1 залишити без зміни, а апеляційну скаргу її захисника адвоката Таргонія А.В. без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Рівненського апеляційного суду О.І. Полюхович