КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 33/824/4012/2025
Справа № 362/3032/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2025 року суддя судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду Ящук Т.І., перевіривши апеляційні скарги ОСОБА_1 на постанову Васильківського міськрайонного суду Київської області від 03 вересня 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130, ст.ст. 173, 185 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт НОМЕР_2 (3214),

встановив:

Постановою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 03 вересня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст.ст. 173, 185 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст.ст. 173, 185 КУпАП закрито на підставі п. 7 ч.1 ст. 247 цього Кодексу. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Не погоджуючись з постановою суду, 07 липня 2025 року ОСОБА_1 надіслав засобами поштового апеляційну скаргу, в якій просив поновити строк на апеляційне оскарження постанови та скасувати постанову, а провадження закрити на підставі п.1 ч.1. ст. 247 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід повернути особі, яка її подала, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Строк на апеляційне оскарження постанови судді в справі про адміністративне правопорушення може бути поновлений тільки у тому разі, коли він пропущений з поважних причин. Поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження є обставини, що об`єктивно перешкоджали особі, яка має право на оскарження постанови, вчасно подати апеляційну скаргу.

Поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати скаргу у визначений законом строк у зв`язку з такими обставинами, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що подала скаргу про перегляд судових рішень, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. При цьому такі обставини належить підтвердити доказами.

При цьому, чинний КУпАП не пов`язує початок перебігу строку оскарження постанови суду у справі про адміністративне правопорушення із датою вручення копії цієї постанови, на що посилається апелянт, а лише надає право клопотати про поновлення строку оскарження, якщо його пропущено з поважних причин.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави поновлення пропущеного строку. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі «Олександр Шевченко проти України» від 26 квітня 2007 року та «Трух проти України» від 14 жовтня 2003 року).

У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності). При цьому на осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду і не допускати свідомих маніпуляцій та ухилень від отримання інформації про рух справи (рішення ЄСПЛ у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування ст. 6 Конвенції визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватися, зокрема для дотримання правил судової процедури, і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі «Станков проти Болгарії» від 12 липня 2007 року).

Поновлення процесуального строку зі спливом встановленого строку та за підстав, які не видаються переконливими, може свідчити про порушення принципу юридичної визначеності (рішення Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України»).

З матеріалів справи вбачається, що 04 вересня 2025 року захисник ОСОБА_1 - адвокат Таранов С.І. звернувся до суду з апеляційною скаргою на постанову Васильківського міськрайонного суду Київської області від 03 вересня 2024 року (а.с.83-93).

Постановою Київського апеляційного суду від 11 листопада 2024 року апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Таранова С.І. залишено без задоволення, а постанову Васильківського міськрайонного суду Київської області від 03 вересня 2024 року - залишено без змін (а.с. 116-129).

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 05 грудня 2024 року, 09 січня 2025 року, 25 лютого 2025 року, 01 квітня 2025 року, 29 квітня 2025 року, 16 червня 2025 року неодноразово звертався до суду із апеляційними скаргами на постанову Васильківського міськрайонного суду Київської області від 03 вересня 2024 року (а.с.133-143, 164-169, 180-186, 194-199, 208-213, 223-228).

Постановами Київського апеляційного суду від 06 січня 2025 року, 20 лютого 2025 року, 25 березня 2025 року, 21 квітня 2025 року, 11 червня 2025 року було відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_2 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Васильківського міськрайонного суду Київської області від 03 вересня 2024 року, а апеляційні скарги повернуто особі, яка її подала та постановою від 04 липня 2025 року апеляційну скаргу було повернуто скаржнику.

15 липня 2025 року до Київського апеляційного суду всьоме надійшла апеляційна скарга ОСОБА_1 на постанову Васильківського міськрайонного суду Київської області від 03 вересня 2024 року, в якій просить оскаржувану постанову скасувати та закрити провадження у справі, а також порушує питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду, посилаючись на ті ж самі підстави, які були предметом перевірки при винесені вище вказаних постанов, та не були визнані суддями поважними причинами пропуску процесуального строку.

Таким чином, подана ОСОБА_1 апеляційна скарга є аналогічною за змістом тим, що були предметом апеляційного розгляду, та свідчить про явне зловживання скаржником процесуальними правами.

Положеннями КУпАП не передбачено можливості повторного оскарження постанови суду, а тому апеляційна скарга ОСОБА_1 на постанову Васильківського міськрайонного суду Київської області від 03 вересня 2024 року підлягає поверненню особі, яка її подала.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Васильківського міськрайонного суду Київської області від 03 вересня 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130, ст.ст. 173, 185 КУпАП ОСОБА_1 - повернути особі, яка її подала.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду Т.І. Ящук