Справа № 347/1024/25
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2025 року м. Косів

Суддя Косівського районного суду Івано-Франківської області Кіцула Ю.С., розглянувши адміністративні матеріали, що надійшли від Косівського РВП ГУНП України в Івано-Франківській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працює,

за ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и л а:

15.05.2025 року о 20:50 год. в м. Косів по вул. Ольги Кобилянської, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки Тойота, д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. У встановленому законодавством порядку водієві було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці за допомогою приладу Алкофор 507, а також проїхати у Косівську ЦРЛ, останній відмовився, чим порушив п.2.5.ПДР Відмова особи, яка керує ТЗ від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 2 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 будучи належним чином повідомлений, не з`явився, про причини неявки суд не повідомляв (а.с. 21).

Відповідно до вимог ст. 129 Конституції України, ст. 11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» розгляд справ про адміністративні правопорушення відбувається в судах відкрито, що гарантує особі, яка притягається до адміністративної відповідальності можливість дізнатись про визначений час розгляду справи. Європейський Суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 наголосив, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження».

Особи, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, розпоряджаються своїми правами на власний розсуд, однак користуватися ними повинні сумлінно в межах процесуального закону відповідно до їх призначення і тією мірою і в тих формах, які необхідні для досягнення мети провадження у справі.

В матеріалах справи відсутні будь-які відомості, що ОСОБА_1 вживав будь-яких заходів, які б вказували на те, що він бажає подати докази, надати пояснення для розгляду справи про адміністративне правопорушення. Такі права можна реалізувати не тільки в судовому засіданні, а й у інший спосіб, наприклад письмово.

З огляду на наведене, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки затягування розгляду справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).

Також стаття 268 КУпАП не містить імперативної заборони щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та долучені до нього матеріали, оцінивши в сукупності всі докази, суд доходить висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Згідно з ч. 1 ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, крім іншого, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Виходячи з вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 2 статті 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою ст. 130 КУпАП.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП підтверджується наступними доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 331609 від 15.05.2025 року, відповідно до якого: «15.05.2025 року о 20:50 год. в м. Косів по вул. Ольги Кобилянської, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки Тойота, д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. У встановленому законодавством порядку водієві було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці за допомогою приладу Алкофор 507, а також проїхати у Косівську ЦРЛ, останній відмовився, чим порушив п.2.5.ПДР Відмова особи, яка керує ТЗ від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алк., нарк., чи ін. сп`яніння». Вказаний протокол складений уповноваженою особою, та містить необхідні реквізити встановлені ст. 256 КУпАП. Протокол підписаний особою, яка притягається адміністративної відповідальності ОСОБА_1 (а.с. 1);

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, з якого вбачається, що направлення від 15.05.2025 року оформилось до закладу охорони здоров`я «Косівська ЦРЛ». Результат огляду проведено уповноваженою особою патрульної служби і виявлено ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода. Результат огляду відмовився (а.с.2);

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 3), з якого вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на алкогольного сп`яніння;

- копією постанови про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КупАП (а.с.4);

- постановою Косівського районного суду Івано-Франківської області від 17.12.2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП (а.с.5);

- письмовим рапортом поліцейського СРПП Косівського Н. Гаврилюка (а.с.6), в якому вказано, що 15.05.2025 року о 20:50 год. в м. Косів, вул. Центральна, було зупинено ТЗ Toyota Raw 4 д.н.з. НОМЕР_1 на польській реєстрації за порушення правил дорожнього руху, водій перетнув вузьку суцільну лінію. В ході спілкування з водієм та винесення постанови у водія ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, мова, що не відповідає дійсності, тому у встановленому законодавством порядку водієві було запропоновано пройти тест на стан алкогольного сп`яніння на місці, на що водій відмовився. Також було запропоновано проїхати у Косівську ЦРЛ для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, на що водій теж відмовився. По вище вказаній особі були складені відповідні адмін матеріали за ст. 130 КУпАП ч.2 (п.2.5 ПДР).

- відеозаписами на диску з боді камер поліцейського (а.с. 7). Так, на відеозаписі з відеореєстратора поліцейського автомобіля зафіксовано момент зупинки ТЗ Toyota Raw 4 д.н.з. НОМЕР_1 на вимогу працівників поліції. З відеозапису 0000000__0002 вбачається спілкування працівника поліції з водієм цього транспортного засобу, встановлення особи водія, яким виявився ОСОБА_1 . На прохання офіцера поліції надати документи на автомобіль відповів, що немає, стосовно посвідчення водія відповів, що позбавлений такого, так, як притягувався до відповідальності за ст. 130 КУпАП. На запитання працівника поліції, чи вживав алкогольні напої, ствердив, що вживав (03:33 хв). Озвучивши причини зупинки ТЗ, а також те, що у водія є ознаки алкогольного сп`яніння, офіцер поліції запропонував водію пройти тест на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, проїхати у медичний заклад чи відмовитися від проходження такого тесту. ОСОБА_1 , уникаючи відповіді, відповідав: «Для чого це?». Після цього працівник поліції ще декілька разів запропонував пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, на місці зупинки транспортного засобу, проїхати у медичний заклад чи відмовитися від проходження такого тесту, на що водій відповів, що «ні, не буде» (07:06 хв.). Офіцером озвучено, що на ОСОБА_2 буде складено адміністративні матеріали за ч.2 ст. 130 КУпАП. На відеозаписі 0000000__0004 зафіксовано ознайомлення водія з його правами відповідно до ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП (00:16 хв.), ознайомлено зі складеними процесуальними матеріалами, після чого він підписав їх.

За таких обставин, перевіривши всі наявні в матеріалах справи докази, суд доходить висновку, що вина ОСОБА_1 в інкримінованому йому адмінправопорушенні доведена поза всяким розумним сумнівом.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність викладених письмових доказів, що містяться в матеріалах справи не убачається, тому вказані докази суд визнає належними та допустимими.

Вивчивши та дослідивши всі матеріали справи, беручи до уваги характер вчиненого правопорушення, яке містить в собі суспільно-небезпечне діяння, особу та майновий стан порушника, ступінь його вини, а також враховуючи те, що ОСОБА_1 вже було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу за аналогічне правопорушення, однак воно не мало достатнього виховного впливу, вважаю за необхідне накласти стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки, без оплатного вилучення транспортного засобу.

Що стосується адміністративного стягнення в частині оплатного вилучення транспортного засобу, то суд зазначає, що, відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 28 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" від 23 грудня 2005 року N 14, оплатне вилучення транспортного засобу є допустимим тільки як додаткове адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, за які встановлена відповідальність ч. 6 ст. 121, ч. 2 та 3 ст. 130 КУпАП. Застосування його як основного стягнення законом не передбачено. Не можна накладати це стягнення й на особу, яка вчинила відповідне правопорушення, керуючи транспортним засобом, що належить іншій особі.

Разом з тим, матеріали справи не містять жодних даних про те, що ОСОБА_1 керував автомобілем, який є його власністю, а відтак у суду відсутні об`єктивні підстави для вирішення питання про оплатне вилучення транспортного засобу (автомобіля).

Відповідно до ч. 3 ст. 30 КУпАП якщо особою, позбавленою права керування транспортним засобом, до закінчення строку дії такого стягнення вчинено нове адміністративне правопорушення, за яке застосовано стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом, до стягнення за вчинення нового адміністративного правопорушення приєднується невідбута частина стягнення. При цьому загальний строк позбавлення права керування транспортним засобом може перевищувати гранично допустимий строк, передбачений частиною другою цієї статті.

Постановою Косівського районного суду Івано-Франківської області від 17.12.2024 року ОСОБА_1 позбавлено права керування транспортним засобом на строк один рік.

Враховуючи вищевикладене, вважаю, що на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення у межах санкції ч. 2 ст. 130 КУпАП, у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки, без конфіскації транспортного засобу.

При цьому, на підставі ч. 3 ст. 30 КУпАП приєднати до стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом, призначеного цією постановою, невідбуту частину стягнення, призначеного постановою Косівського районного суду Івано-Франківської області від 17.12.2024 року, а саме 7 місяців 12 днів.

На підставі ст. 40-1 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з правопорушника слід також стягнути судовий збір у сумі 605, 60 грн. Відомостей про наявність у правопорушника пільг про сплаті судового збору, які передбачені п. п. 8, 9, 10 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», матеріали справи не містять.

Керуючись ст. ст. 40-1, 283-284 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и л а :

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі двох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки без оплатного вилучення транспортного засобу.

На підставі ч. 3 ст. 30 КУпАП призначити ОСОБА_1 остаточне стягнення у виді позбавлення керування транспортними засобами на строк 3 роки 7 місяців 12 днів.

Роз`яснити, що штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення апеляційної скарги без задоволення.

На підставі ч. 2 ст. 308 КУпАП, у разі несплати правопорушником штрафу у вищенаведений строк, у порядку примусового виконання постанови стягується подвійний розмір штрафу, що складає 34 000,00 грн. (тридцять чотири тисячі гривень).

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605 грн. (шістсот п`ять гривень) 60 коп. (шістдесят копійок) на користь отримувача коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106 (стягувачем є Державна судова адміністрація України).

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду.

Суддя Ю. С. Кіцула