ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/8519/24

Номер провадження 3/495/334/2025

24 червня 2025 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровського міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючої судді - Шевчук Ю.В.,

при секретарі судового засідання - Кракатиці В.І.

за участю:

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

адвоката - Братінова І.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білгород-Дністровському Одеської області матеріали, які надійшли від Білгород-Дністровського РВП Головного управління НП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, не працюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення

ВСТАНОВИВ:

12.09.2024 до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП).

З матеріалів справи вбачається, що 09.09.2024 року о 21.25 год. по вул.Провадіській 16, м.Білгород-Дністровський, Одеської області ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Toyota», д/з НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, нечітка річ, тремтіння рук). Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального приладу «Alkotest Drager» або огляду у медичному закладі ОСОБА_1 відмовився. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

09.09.2024 року відносно ОСОБА_1 за ст.130 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення був складений адміністративний протокол серії ААД №577375.

В судовому засіданні ОСОБА_1 не визнав свою вину, про що надав письмові пояснення, а також клопотання про закриття провадження у даній справі у зв`язку із відсутністью події та складу адміністративного правопорушення, та пояснив наступне. Він проживає у квартирі АДРЕСА_2 . Поруч з будинком, де він мешкає, розташований блок гаражів, один із яких належить йому, і та він там зберігає свій автомобіль. 09.09.2024 року ОСОБА_1 займався переробкою зібраного в огороді винограду в гаражі, у звязку з чим він залишив автомобіль по вул.Провадійська 16, біля баків для збору битових відходів, відстань від місця стоянки автомобілю до його гаражу становить 34 метрів. Близько 21 години ОСОБА_1 набрав дві ємкості з виноградним соком та заніс їх додому, гараж залишився відкритим, дома він поклав сік на електроплиту в каструлі, щоб його зварити, включив електроплиту, закрив квартиру і пішов загнати машину у гараж, взяти ще соку та повернутись додому. В той день він дома був один, оскільки його жінка була за кордоном у доньки, а тому він поспішав, оскільки працювала електроплита без нагляду. ОСОБА_1 сів в автомобіль, почав рух до гаражу, однак одразу почув, що з переднім колесом є проблема, тому він тихенько їхав, так як відстань до гаражу 34 метрів, при цьому нікому не заважав, поруч ніяких транспортних засобів не було. Коли він зупинився біля гаражу, став виходити із машини, то в цей час позаду нього на невеликій відстані зупинився автомобіль з маячками. До нього підійшли два співробітника поліції, які не представились, а один із них потребував у ОСОБА_1 документи, які останній з автомобілю дістав віддав співробітникам поліції. Після чого поліцейські сказали, що у ОСОБА_1 наявні ознаки алкогольного сп`яніння, та стали пропонувати продути тест Драгер або пройти медичний огляд в лікарні. Продувати тест ОСОБА_1 не погодився, оскільки не довіряє даним приборам, які дають значні похибки та більшість є такими, що не проходять калібрування вчасно, а на пропозицію пройти медичний огляд погодився, тільки попросив їх щоб він загнав автомобіль в гараж, так як вже було темно, гаражі не охороняються, а також зайти в квартиру та виключити електроплиту. Працівники поліції на його пропозицію проїхати до медичного закладу відповіли відмовою, та стали казати, що вони не наполягають на медичному огляду, це повинно бути його рішенням. ОСОБА_1 ще декілька разів пропонував їм налати йому можливість виключити електроплиту, щоб уникнути пожежі, але вони не бажали цього. Тому ОСОБА_1 вказав. Про те. що все ж він має перш за все вимкнути електроплиту, а потім їхати із співробітникпмим поліції. Після цих слів співробітники поліції сказали, що вони з ним зустрінуться в суді і уїхали. Ані при спілкуванні з ОСОБА_1 , ані після цього ніяких актів, протоколів, які би підтвердили те, що ОСОБА_1 знаходився у стані алкогольного сп`яніння, складено не було, жодних підстав та причин того, чого вони підїхали до нього після зупинки, йому не пояснювали. Протокол про порушення вимог ст.130 КУпАП у присутності ОСОБА_1 не складався, він взагалі не знав про існування цього протоколу, ніяких прав, передбачених законодавством, йому не роз`яснювали, ніяких письмових направлень на медичний огляд при ньому не складали та йому не видавали, алкотестер Драгер не застосовувався, понятих або свідків при вказаних подіях не було, від керування автомобілем його не відсторонили, на штраф майданчик не передавали, автомобіль після від`їзду співробітників поліції ОСОБА_1 сам загнав у гараж. З відеоматеріалів, які додані до протоколу, вбачається, що проводити відео зйомку поліцейські почали коли ОСОБА_1 вже рухався о 21 год.25 хв.45 сек., а зйомка закінчилася о 21 год.26 хв.20 сек., диск містить два запису, тобто зйомка переривалась.

У судовому засіданні адвокат Братінов І.П. повністю підтримав доводи, викладені у клопотанні про закриття провадження у даній справі у зв`язку із відсутністью події та складу адміністративного правопорушення, а такод повністю підтримав доводи, викладені ОСОБА_1 у судовому засіданні, та дозвернув увагу на той факт, що ОСОБА_1 не їхав по дорозі, а лише перегнав машину з-під будинку до гаражу, алкогольні напої не вживав, жодного проколу чи будь-яких направлень за участі ОСОБА_1 складано не було, відеозапис, який долучений до даного протоколу містить два файли, запис на яких не мічстиь подій, які мали місце від початку до кінця, і записи є очевидно перерваними, тобто зйомка, яку вели співробітники поліції переривалась, що с уперечит вимогам діючого законодавства. Пояснив, що вважає даний протокол таким, що складений із грубими порушеннями вимог КУпАП, у зв`язку з чим вважає, що адміністративна справа відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю за відсутності у діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Також просив при ухваленні рішення у справі врахувати практику розгляду судами справ аналогічної категорії, які додані ним до заперечень на вказаний протокол.

Вислухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, адвоката, дослідивши та вивчивши матеріали адміністративної справи, відеозапис, який міститься у матеріалах справи, оцінивши докази в сукупності, всебічно, повно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

За змістом ч.2 ст.7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст.247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283,284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до положень ч.1 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів,посадових (функціональних) обов`язків,наказів керівництва; поважати і не порушувати прав і свобод людини.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення ААД №577375 від 09.09.2025 року, громадянин ОСОБА_1 09.09.2024 року о 21.25 год. по вул.Провадійській 16, м.Білгород-Дністровський, Одеської області керував автомобілем марки «Toyota», д/з НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, нечітка річ, тремтіння рук). Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального приладу «Alkotest Drager» або огляду у медичному закладі ОСОБА_1 відмовився. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За положенням ч.1 ст.130 КУпАП, відповідальність за вчинене адміністративне правопорушення настає у випадку керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що на думку поліцейського у ОСОБА_1 були явні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нечітка річ, тремтіння рук.

До протоколу долучено диск із двома файлами відеозапису подій, що відбувалися в день складення протоколу.

Перший файл містить запис 09.09.2025 року з 21 години 25 хвилин по 21 годину 26 хвилин, тобто тривалість запису складає одну хвилину, з якого вбачається, що співробітники поліції їдуть за автомобілем «Toyota», д/з НОМЕР_1 , який рухається у тупіковому ряду гаражів, наприкінці цього відео з авомобілю виходить громадянин, зовнішньо схожий на ОСОБА_1 , і до нього підходять співробітники поліції, запис переривається та не є завершеним.

Другий файл містить містить запис, на якому взагалі відсутні будь-які позначки про дату, час та рік цього запису. На цьому запису міститься розмова ОСОБА_1 із співробітниками поліції тривалістю одна хвилина, на початку якого співробітники поліції пропонують ОСОБА_1 пройти освідування на алкотестері «Драгер» , на що він відмовляється, та після цього вказує на те, що він може проїхати до лікарні та сдати аналізи там, однак, перед тим просить співробітників поліції дати йому можливість зайти додому та виключити увімкнену електроплиту із каструлею на ній, щоб уникнути пожежі, на що отримує відмову від працівників поліції. Далі, на даному відео зафіксовано, що ОСОБА_1 вказує на те. що огляд проходити він не буде, оскільки він не перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Даний запис також є очевидно перерваним та незавершеним.

Таким чином, ці два записи не мають закінчення, а саме: складання та завершення процедури оформлення інспектором адміністративних матеріалів відносно ОСОБА_1 , оформлення відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, відсутня фіксація роз`яснення прав, в тому числі на правову допомогу, не попереджено про наслідки відмови від проходження медичного огляду та проігноровано бажання ОСОБА_1 пройти медичний огляд у приміщенні лікарні.

Відповідно до «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», затвердженої наказом МВС України 18.12.2018 №1026, зареєстрована в МЮ України 11.01.2019 за № 28/3299 (далі Інструкція), зазначено, що включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський повинен переконатися в точності встановлених на пристрої дати та часу. Відсутність безперервного відеозапису ставить під сумнів законність проведених поліцейськими процесуальних дій та позбавляє можливості об`єктивно перевірити обставини пов`язані із виявленням та фіксацією адміністративного правопорушення у випадку їх оспорювання.

Як вбачається з відеофайлу, відеозйомка не проводилась безперервно, що є порушенням п.5. розділу II Інструкції, тобто працівниками поліції безперервна відеофіксація обставин вчинення виявлення адміністративного правопорушення не проводилась, відео фіксація події не проводилась з моменту зупинки транспортного засобу до кінця оформлення протоколу.

Також, суд звертає увагу, що даний запис є фрагментарним, та не відкриває всю суть правопорушення яке відповідно до даного протоколу скоїв ОСОБА_1 , окрім того, другий файл не містить часу, та дату події, яка на ньому зафіксована.

Працівником поліції не роз`яснено з яких причин включення портативного відеореєстратора відбулося не з моменту початку виконання службових обов`язків та не було закінчено до повного завершення складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно пункту 1 розділу VІІ Інструкції під час виконання своїх повноважень поліцейським забороняються: самовільне видалення відеозаписів з носіїв відеозапису, заміна цих носіїв, зміна їх системної дати та часу; примусове виключення відеореєстраторів, у тому числі на вимогу сторонніх осіб; перешкоджання здійсненню фото- і кінозйомки, відеозапису; використання носіїв відеозапису у випадках, не пов`язаних із здійсненням ними повноважень поліції; копіювання, передання інформації з відповідних носіїв стороннім особам.

Отже, доданий відеоматеріал, який доданий до адміністративної справи є неналежним доказом, у зв`язку з порушенням законодавства з боку працівника поліції.

Окрім того, слід зазначити, що у відповідності до положень Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09.11.2015 року, яка в свою чергу визначає процедуру проведення такого огляду, підставою для проведення огляду, в тому числі, звернення працівника поліції до особи з відповідною пропозицією щодо проведення такого огляду з метою встановлення перебування/не перебування такої особи в стані сп`янінням, є не лише наявність у поліцейського відповідної підозри, а й безпосередньо наявність в такої особи відповідних ознак даного стану, встановлених розділом 1 вищезазначеної Інструкції, а саме п.3, котрий містить перелік ознак алкогольного сп`янінням та п.4 вказаного розділу, що містить перелік ознак сп`яніння.

Відповідно, наявність даних ознак сп`яніння, перелік яких міститься в п.п.3, 4 Інструкції, повинна бути встановлена поліцейським, в тому числі й підтверджена належними та достатніми доказами. Сам по собі навіть факт тремтіння рук не може бути достатньою підставою для висновку про вживання алкоголю. Саме лише твердження працівника поліції (без будь-яких об`єктивних ознак та даних) щодо наявності у ОСОБА_1 певних ознак алкогольного сп`яніння не може бути єдиним доказом на підтвердження наявності таких, у відповідності до положень ст.251 КУпАП та відповідно повинно підтверджуватися іншими доказами зібраними у матеріалах справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, сечовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (абз. 1 ст.251 КУпАП).

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, сечовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (абз. 1 ст.251 КУпАП).

Враховуючи вказані обставини суд дійшов висновку, що законність складання протоколу про адміністративне правопорушення та процесуальні дії працівників поліції щодо збирання інших доказів у справі, викликають розумні сумніви в їх законності, що виключає можливість визнання цього протоколу та наданих до нього документів, як допустимих та достовірних доказів у справі.

Протокол про адміністративне правопорушення хоч і є джерелом доказів, однак за своєю процесуальною суттю є фіксацією правопорушення та інформація, яка в нього вноситься повинна ґрунтуватися на первинних доказах, зокрема на візуальних спостереженнях, фото- та відео фіксації, поясненнях свідків тощо.

Відповідності до статті 1 Кодексу, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст. 9 КУпАП).

Завданням у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. При розгляді кожної справи суддя зобов`язаний з`ясувати обставини, передбачені ст. 280 КУпАП, а винесене у справі судове рішення має ґрунтуватись на конкретних доказах (ст. 245 КУпАП).

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із ст. 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства, є забезпечення доведеності вини.

З`ясовуючи обставини справи, суд повинен виходити з положень ст. 251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У відповідності до ст.252 КУпАП оцінка доказів здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В даному випадку об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є саме керування транспортним засобом у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного), а його суб`єктом є будь-яка особа, що досягла шістнадцятирічного віку (ст. 12 КУпАП) на момент керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, які знижують їх увагу та швидкість реакції, незалежно від наявності чи відсутності посвідчення водія.

Підставою притягнення суб`єкта правопорушення до юридичної відповідальності є наявність в його діях складу правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення без підтвердження іншими належними та допустимими доказами, сам по собі, не може бути доказом вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Крім цього, як встановлено матеріалами справи про адміністративне правопорушення, працівниками поліції не було задокументовано та не доведено належними та допустимими доказами факту порушення водієм ОСОБА_1 , таких положень Правил дорожнього руху, які б відповідно до ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» давали право працівникам поліції здійснити законну зупинку транспортного засобу під керуванням останнього. Таким чином, із матеріалів справи про адміністративне правопорушення не вбачається, що водій ОСОБА_1 допустив будь-які порушення правил дорожнього руху, за які його слід було зупинити, у зв`язку із чим, всі наступні вимоги працівників поліції водій не був зобов`язаний виконувати, а всі складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Вищевикладені висновки повністю узгоджуються з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 15.03.2019 року у справі №686/11314/17.

Таким чином, в судовому засіданні під час розгляду матеріалів про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не знайшов свого підтвердження факт вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП.

Згідно практики Європейського суду з прав людини у справах "Лучанінова проти України" (рішення від 09.06.2011 р., заява N 16347/02), "Малофєєва проти Росії" (рішення від 30.05.2013 р., заява N 36673/04), "Карелін проти Росії" (заява N 926/08, рішення від 20.09.2016 р.), як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні, в тому числі і закріпленій вст.62 Конституції України презумпції невинуватості.

Також позиція висловлена у п. 39 Постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду по справі №463/1352/16-а від 08.07.2020 p., де зазначено, що в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен прийти до висновку про винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, поза розумним сумнівом.

Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Аналізуючи вищенаведене, суд приходить до переконання про відсутність в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП, а тому провадження по справі про притягнення його до адміністративної відповідальності слід закрити в зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ч. 1ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 130, 245, 247, 251, 255, 280, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по адміністративній справі № 495/8519/24 у відношенні ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КПАП України - закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, або представником або на неї може бути винесено протест прокурора протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Повний текст постанови складено 30.06.2025.

Суддя Юлія ШЕВЧУК