ПОСТАНОВА

Справа № 947/9302/25

Провадження № 3/947/1555/25

17.07.2025 року м. Одеса

Суддя Київського районного суду м.Одеси Борщов І.О., розглянувши у приміщені суду справу про адміністративне правопорушення за протоколом серії ЕПР1 №256973 від 26.02.2025, складений інспектором УПП в Одеській області ДПП старшим лейтенантом поліції Костенюк С.В. щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, є інвалідом 1-ї групи, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 26.05.2025, близько 13:50, навпроти буд.32-А по проспекту Ярослава Мудрого (Академіка Глушка) в м.Одесі, керував транспортним засобом - електроскутером, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.9.а «Правил дорожнього руху України».

Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу за згодою особи за допомогою приладу газоаналізатору Drager Аlcotest 7510, прилад ARLM-0431, що підтверджується тестом 2135 від 26.02.2025. Результат огляду становить 0,63 проміле, що відповідає стану алкогольного сп`яніння.

ОСОБА_1 та його представник адвокат Карпова В.Г. до суду не з`явилися. Про час та місце судових засідань неодноразово повідомлялися належним чином. Судові засідання за клопотанням сторони захисту неодноразово відкладалися.

Згідно ст.268 КпАП України явка особи, щодо якої складений протокол про адміністративне правопорушення, та його представника, у вказаній категорії справ не є обов`язковою, а тому протокол розглянуто без участі ОСОБА_1 та його представника адвоката Карпової В.Г. Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 відмовився від надання письмових пояснень.

Адвокат Карпова В.Г. надала письмові заперечення на протокол про адміністративне правопорушення з проханням закрити справу про адміністративне правопорушення у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своєї позиції і клопотання адвокат Карпова В.Г. зазначила, що ОСОБА_1 заперечує свою вину та стверджує, що наземний

транспортний засіб, на якому він перемішувався, був не електроскутер, як це було зазначено у протоколі, а велосипед з електродвигуном FADA Ritmo потужністю 500 Вт., що підтверджується роздруківкою з сайту.

Крім того, ОСОБА_1 є інвалідом 1-ї групи та вимушений пересуватися за допомогою електровелосипеда.

Відповідно до Закону України «Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів» №3220-ІХ не відноситься до категорії - засоби транспортні дорожні.

Окрім цього, визначення термінів транспортний засіб та механічний транспортний засіб міститься у діючих Правилах дорожнього руху.

Відповідно до п.1.10, розділу 1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року (зі змінами та доповненнями), транспортний засіб - це пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.

Даний термін охоплює всі види транспортних засобів, які можуть рухатися дорогами загального користування.

Транспортні засоби поділяють на механічні та немеханічні.

До немеханічних транспортних засобів належать ті, «які призначені для руху в складі з механічним транспортним засобом (причепи, напівпричепи) або приводяться в рух за допомогою мускульної сили людей (велосипеди тощо) або тварин (гужові вози, сани тощо).

Таким чином, будь-який транспортний засіб, що приводиться в рух за допомогою двигуна, незалежно від його робочого об`єму, належить до механічних транспортних засобів. Із визначення випливає, що межа між механічними і немеханічними транспортними засобами проходить тільки в класі транспортних засобів із електродвигуном.

Транспортними засобами, у зв`язку з керуванням якими настає відповідальність згідно диспозиції ст.130 КУпАП, виступають всі види автомобілів, трактори та інші самохідні машини, трамваї і тролейбуси, а також мотоцикли та інші механічні транспортні засоби, що приводяться в рух за допомогою двигуна з робочим об`ємом 50 куб. см і більше або електродвигуна потужністю понад до 4 кВт.

Тобто, адміністративна відповідальність, на думку адвоката, за правопорушення, зазначене у вказаній раніше нормі матеріального права, наступає щодо транспортних засобів, які приводяться в рух двигуном внутрішнього згоряння з робочим об`ємом понад 50 см або іншим механічним двигуном (електричним, паровим тощо).

Наземний транспорт з допоміжними педалями та встановленим електродвигуном для пересування двоколісний велосипед FADA FDEB 05LA-60, на якому рухався ОСОБА_1 , має потужність 500 вт. Тому цей наземний транспорт не є транспортним засобом.

Відповідно до довідки інформаційного порталу національної поліції громадянин ОСОБА_1 посвідчення водія не отримував, до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП протягом року не притягувався.

Вказані відомості, на думку адвоката Карпової В.Г., свідчать про те, що в діях ОСОБА_1 відсутність склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КпАП України, у зв`язку з чим провадження по справі підлягає закриттю.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заперечення адвоката Карпової В.Г., дійшов висновку про винуватість ОСОБА_1 у порушені правил дорожнього руху України, виходячи з наступного.

Відповідно до п.2 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом Міністерств внутрішніх справ України і охорони здоров`я України №1452/735 від 09.11.2015, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України за №1413/27858 від 11.11.2015, (далі, Інструкція) огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі, поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно п.3 розділу І Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покрову обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці.

Тобто, поліцейський на місці зупинки транспортного засобу самостійно виявляє і приходять висновку про наявність у водія відповідних ознак сп`яніння.

В свою чергу, на виконання вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Винність ОСОБА_1 у вчиненому підтверджується сукупністю інших доказів, що є у справі: протоколом про адміністративне правопорушення, актом на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, результат тесту 0,63 проміле, оптичним диском з відеозаписом обставин адміністративного правопорушення, проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння та оформлення протоколу, довідками інформаційного порталу Національної поліції, згідно яких ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП протягом року не притягувався та не отримував посвідчення водія.

Так, з відеозапису на оптичному диску вбачається, що транспортний засіб без державного номеру під керуванням ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції. ОСОБА_1 були повідомлені причини зупинки. ОСОБА_1 не заперечував факт керування транспортним засобом. Під час спілкування поліцейський повідомив ОСОБА_1 , що у того вбачаються ознаки алкогольного сп`яніння, після чого запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на місці за допомогою приладу газоаналізатору Drager або проїхати до медичного закладу на медичний огляд. Поліцейський також роз`яснив наслідки відмови від проходження медичного огляду. ОСОБА_1 не заперечував проти проведення дослідження за допомогою газоаналізатору Drager. Під час перевірки виявляється, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, рівень якого становить 0,63 проміле. Після чого починається процедура складання протоколу про адміністративне правопорушення, з яким ОСОБА_1 був ознайомлений.

Правомірність зупинки ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом з порушенням правил дорожнього руху, підтверджено відеозаписом. Ознаки алкогольного сп`яніння водія були виявлені уповноваженим поліцейським, після чого стан алкогольного сп`яніння підтверджений у встановленому порядку.

Доводи адвоката Карпової В.Г., які вона виклала в своїх запереченнях, спростовуються матеріалами справи та дослідженим відеозаписом.

У постанові Верховного Суду від 15.03.2023 року у справі №127/5920/22 вказано, що використання електросамоката чи іншого подібного засобу (моноколеса, сегвея тощо) для переміщення особи як учасника дорожнього руху є джерелом підвищеної небезпеки в розумінні статті 1187 ЦК України, якщо в конкретному випадку такий засіб приводився в рух за допомогою встановленого на ньому електричного двигуна; для кваліфікації діяльності, пов`язаної з таким використанням електричного самоката, характеристика електросамоката, як механічного транспортного засобу з урахуванням потужності електродвигуна, встановленого на ньому, значення не має.

Тому, посилання адвоката Корпової В.Г. на те, що ОСОБА_1 керував електровелосипедом, а не транспортним засобом, а тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, є безпідставними.

Більш того, Верховний Суд у справі №338/17 роз`яснив, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку, а для підтвердження порушення Правил дорожнього руху України, відповідно до ст. 251 КпАП України працівники мають надати, зокрема відеозапис події, фотокартки. Саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення такого правопорушення.

Відповідно до вимог ст.ст.31, 40 Закону України «Про національну поліцію», поліція може застосовувати превентивні заходи, зокрема застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Тому, наявний в матеріалах справи CD-диск з відеозаписом обставин адміністративного правопорушення, є належним та допустимим доказом.

Оскільки ОСОБА_1 , не отримуючи посвідчення водія на право керування транспортними засобами, тобто як інша особа згідно санкції ч.1 ст.130 КпАП України, керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, то він визнається винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України.

В рішенні у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Визначаючи міру відповідальності правопорушника, враховується характер адміністративного правопорушення, данні про особу винного.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.221, 283, 284 КпАП України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (Сімнадцять тисяч) гривень, на користь держави (р/р-UA0015001 ЄДРПОУ (код отримувача) 37607526, МФО 899998, код класифікації доходів бюджету 21081300, отримувач: ГУК Одеської області.

На підставі ст.5 п.9 Закону України «Про судовий збір», оскільки ОСОБА_1 є інвалідом 1-ї групи, звільнити його від сплати судового збору.

Роз`яснити ОСОБА_1 положення ст.308 КпАП України, згідно якої у разі несплати правопорушником штрафу у строк, встановлений ст.307 КпАП України, а саме не пізніше п`ятнадцяти днів з дня вручення правопорушнику постанови про накладення штрафу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби. Після чого в порядку примусового виконання постанови з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку через суд першої інстанції протягом десяти діб з моменту її винесення.

Суддя Борщов І. О.