Єдиний унікальний номер 205/5525/25
Номер провадження3/205/1986/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2025 року м. Дніпро

Суддя Новокодацького районного суду міста Дніпра Дахно М.М., розглянувши матеріали, що надійшли з Відділу адміністративної практики Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

До суду з Відділу адміністративної практики Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції надійшов протокол про адміністративне правопорушення ЕПР1 №283023 від 27.03.2025. Згідно вказаного протоколу 27.03.2025 о 12:00 у м.Дніпро на вул.Повітрофлотська, 12, ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21011 державний номерний знак НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування транспортними засобами Красногвардійським районним судом м.Дніпропетровська від 24.04.2024 строком на 5 років, чим порушив п.2.1.а ПДР. Правопорушення вчинено повторно протягом року.

До протоколу про адміністративне правопорушення уповноваженою особою долучено такі матеріали:

- рапорт інспектора-чергового ВП№1 Дніпровського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про реєстрацію вказаного правопорушення;

- картка обліку адміністративних правопорушень, відповідно до якої 11.06.2024 Індустріальним районним судом м.Дніпропетровська накладено стягнення на ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП (вид стягнення не вказано),

- картка обліку адміністративних правопорушень, відповідно до якої 08.08.2024 Ленінським районним судом м.Дніпропетровська накладено стягнення у виді штрафу на ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП,

- довідка Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції від 31.03.2025 про те, що згідно НАІС МВС України ОСОБА_1 посвідчення водія не отримував.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, будучи неодноразово викликаним до суду шляхом направлення повісток поштою за адресою його проживання, а також отримання смс-повідомлення про виклик до суду.

Зважаючи на те, що судом вжито вичерпних заходів для повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, про дату, час і місце розгляду справи, забезпечивши можливість з`явитися до суду і висловити свою позицію стосовно складеного відносно неї протоколу про адміністративне правопорушення, враховуючи, що остання, будучи обізнаною під час складання щодо неї протоколу про адміністративне правопорушення про розгляд справи про адміністративне правопорушення у приміщенні Ленінського районного суду міста Дніпропетровська (на теперішній час Новокодацького районного суду міста Дніпра), що засвідчує її підпис у вказаному протоколі, з моменту складання відповідного протоколу і по день винесення постанови суду, не дивлячись на достатність часу для того, аби з`явитися до суду та дізнатися про рух справи, заходів для явки до суду не вжила, суд вважає можливим розглянути справу без участі останньої.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. Згідно положень ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд повинен належним чином з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи по суті.

Частиною 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно вимог п.15 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1376 06.11.2015, складання протоколів про адміністративні правопорушення, отримання пояснення від осіб, які притягаються до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків здійснюють уповноважені на те посадові особи органів поліції; до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються інші матеріали про адміністративне правопорушення (пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновок експерта, речові докази, протокол про вилучення речей і документів, рапорти посадових осіб, а також інші документи та матеріали, що містять інформацію про правопорушення).

Відповідно вимог ч.5 ст.126 КУпАП відповідальність за вказане правопорушення настає за вчинене повторно протягом року, зокрема, керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами. Суб`єктивна сторона вказаного адміністративного правопорушення передбачає умисну форму вини.

Згідно ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Таким чином, для притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення вказаного адміністративного правопорушення доведенню підлягають, серед іншого: факт позбавлення особи права керування транспортними засобами, строк такого позбавлення, обізнаність особи про такий факт та усвідомлення нею, що вона керує транспортним засобом за відсутності в неї такого права, факт керування транспортним засобом цією особою. Належним доказом позбавлення особи права керування транспортним засобом є завірена у встановленому порядку копія рішення органу (посадової особи), який застосував такий вид стягнення.

Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та долучені до нього матеріали, суд констатує, що уповноваженою особою в порушення вимог ст.251 КУпАП, ст.15 Інструкції на підтвердження об`єктивної сторони адміністративного правопорушення не надано суду належних та беззаперечних доказів факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 , перед складанням протоколу не отримано пояснення від особи, що притягається до адміністративної відповідальності.

Окрім того, не надано й суду належних та беззаперечних доказів факту позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами та строку дії цього стягнення.

Так, у протоколі про вчинення адміністративного правопорушення зазначено, що останній позбавлений права керування транспортними засобами строком на 5 років рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська, проте до протоколу таке судове рішення не долучене, як і іншої інформації, що свідчила б про застосування до нього такого стягнення.

У картці обліку адміністративних правопорушень міститься інформація про накладення стягнення на ОСОБА_1 11.06.2024 Індустріальним районним судом м.Дніпропетровська за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КупАП, проте вид такого стягнення не вказано.

У картці обліку адміністративних правопорушень також міститься інформація про накладення стягнення у вигляді штрафу на ОСОБА_1 08.08.2024 Ленінським районним судом м.Дніпропетровська за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КупАП.

Отже, долученими до протоколу матеріалами не підтверджено, коли, ким та на який строк ОСОБА_1 позбавлений права керування транспортним засобом, та чи взагалі він його позбавлений.

Інших доказів на підтвердження суб`єктивної та об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, на підставі яких суд мав би можливість встановити наявність складу адміністративного правопорушення у діях особи, що притягається до адміністративної відповідальності, а також інші факти, які мають істотне значення для з`ясування усіх обставин справи для правильного її вирішення, суду не надано.

Разом з тим, суд звертає увагу на наявну в матеріалах справи довідку Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції від 31.03.2025 про те, що згідно НАІС МВС України ОСОБА_1 посвідчення водія не отримував.

Частиною 2 ст.126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом. Відповідальність за такі дії, вчинені повторно протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, встановлена ч.5 ст.126 КупАП. Проте такі дії ОСОБА_1 уповноваженою особою не інкриміновано.

Окрім того, наявність такої довідки беззаперечно не свідчить про відсутність права керування транспортними засобами у особи, зважаючи на положення ст.15 Закону України «Про дорожній рух» про дію території України відповідно до Конвенції про дорожній рух міжнародних посвідчень водія, а також установлену Положенням про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами (затверджене постановою КМУ №340 від 08.05.1993) можливість користування на території України посвідченням водія іноземної держави.

Оцінюючи надані докази, суд бере до уваги, що протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення і відповідно до ст. 251 КУпАП є одним із джерел доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення. Однак, протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення і являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.

Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п.43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України», п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини»). Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене, і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 N 23- рп/2010 адміністративна відповідальність в України та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленої в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості. Згідно зі ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У рішенні Європейського Суду з прав людини від 21.07.2011 у справі «Коробов проти України» вказується, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпції факту. Тобто таких, які не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

У справі «Barbera, Messeguand Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Крім того, у справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява №36673/04) ЄСПЛ зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Таким чином, враховуючи відсутність у даній справі належних та беззаперечних доказів позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами, факту керування ним транспортним засобом, беручи до уваги відсутність у суду права самостійно редагувати фабулу протоколу, а так само права відшукувати докази на користь обвинувачення, суд дійшов висновку про те, що за таких обставин неможливо стверджувати про наявність у діях вказаної особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КупАП - керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП, має наслідком закриття провадження у справі на підставі п. 1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст.7, 38, ч. 5 ст.126, ст.247, 251, 280 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ :

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.5 ст.126 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови до Дніпровського апеляційного суду через Новокодацький районний суд міста Дніпра.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя М.М.Дахно