Справа № 464/7858/24 Головуючий у 1 інстанції: Шашуріна Г. О.
Провадження № 33/811/917/25 Доповідач: Галапац І. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2025 року Львівський апеляційний суд в складі:

судді Галапаца І.І.,

розглянувши у судовому засіданні в м.Львові, апеляційну скаргу правопорушника ОСОБА_1 на постанову судді Сихівського районного суду м.Львова від 02 червня 2025 року,

з участю правопорушника - ОСОБА_1 ,

захисника правопорушника - адвоката Леськів С.Р.

в с т а н о в и в:

цією постановою судді ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави 605,60 гривень судового збору.

Згідно постанови судді, ОСОБА_1 09 листопада 2024 року о 21:24 год, у м. Львові, на перехресті вулиць: Зелена - Вулецька, керував автомобілем марки «ВАЗ 2109», номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9а ПДР України. .

В апеляційній скарзі правопорушник ОСОБА_1 покликається на те, що оскаржувана постанова є незаконною та необгрунтованою, так як місцевий суд неповно та однобічно з`ясував фактичні обставини справи, не надав належної правової оцінки наявним в матеріалах справи доказам. Вважає, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували факт керування ним транспортним засобом. Зазначає, що він не заперечує, що перебував в стані алкогольного сп`яніння, проте, не керував транспортним засобом. Звертає увагу на те, що суд першої інстанції не надав належної оцінки показам свідка ОСОБА_2 , який і керував зазначеним транспортним засобом, суперечностям та неточностям, які містяться у письмових поясненнях свідка ОСОБА_3 , рапорті та письмових поясненнях поліцейського Байдали Н. , розбіжностям в частині того, який транспортний засіб перебував в орієнтуванні поліції, а який фактично був зупинений працівниками поліції.

Просить оскаржувану постанову скасувати.

Заслухавши пояснення правопорушника ОСОБА_1 та виступ його захисника - адвоката Леськів С.Р. про задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку що така не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобам у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху.

Вказані положення повністю узгоджуються з положеннями п. 2.9а Правил дорожнього руху України, якими водію забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебувати під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Як вбачається із матеріалів справи суд першої інстанції обґрунтовано, на підставі досліджених доказів дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Такий висновок суду підтверджується зібраними по справі доказами, зокрема: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №170010 від 09 листопада 2024 року, де викладена фабула вчиненого правопорушення; результатом тестування на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного засобу алкотестера «Драгер» (тест № 448), яким встановлено стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 - 2,27 %; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; відеозаписом з місця події; письмовими поясненнями свідка ОСОБА_5 від 09 листопада 2024 року; даними рапорта та поясненнями поліцейського Байдали Н.; фотоматеріалами з камер спостереження Управління безпеки та вуличної інфраструктури, яким суддя районного суду дала належну правову оцінку в своїй постанові, з чим погоджується і апеляційний суд.

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, на думку апеляційного суду, суд першої інстанції обгрунтовано визнав їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП.

Апеляційний суд не бере до уваги доводи правопорушника ОСОБА_1 в частині недоведення факту керування ним транспортним засобом, оскільки такі спростовуються зібраними та дослідженими по справі доказами, як в суді першої, так і апеляційної інстанцій, а невизнання правопорушником своєї вини у скоєному, суд розцінює як спосіб уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення, та відхиляє їх.

Таким чином, твердження апелянта про те, що постанова суду є незаконною та необгрунтованою, не в повній мірі відповідає вимогам закону, матеріалам та обставинам справи, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки при розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було. Суддя відповідно до ст.ст. 245 та 280 КУпАП повно і всебічно з`ясувала усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи.

При цьому, апеляційний суд з врахуванням вищенаведеного вважає, що стягнення у виді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік накладене на правопорушника з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП та відповідає характеру вчиненого правопорушення, особі порушника, ступеню його вини та є необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети виховного впливу та запобігання вчиненню ОСОБА_1 нових правопорушень.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,-

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу правопорушника ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову судді Сихівського районного суду м.Львова від 02 червня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік - без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Галапац І.І.