справа № 619/4103/25
провадження № 3/619/1683/25
ПОСТАНОВА

іменем України

21 липня 2025 року м. Дергачі

Суддя Дергачівського районного суду Харківської області Калиновська Л.В., розглянувши матеріали відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, навідника 3 танка 2 танкового взводу 2 танкової роти танкового батальйону військової частини НОМЕР_1 , проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-10 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 03.07.2025 А4718 №2/44/1 з 29.06.2025 по 02.07.2025 ОСОБА_1 , відмовлявся виконувати вимоги бойового розпорядження командира танкового батальйону військової частини НОМЕР_1 від 29.06.2025 №9/302***, а саме відмовлявся виконувати інженерні роботи, в умовах дії воєнного стану - особливого періоду під час виконання службових обов`язків. 03.07.2025 був доставлений в АДРЕСА_2 , з метою зняття з виконання бойового розпорядження, пояснення відмовився надавати. Факт відмови від виконання вимог бойового розпорядження підтверджує лейтенант ОСОБА_2 , командир інженерно-дорожнього взводу групи інженерного забезпечення військової частини НОМЕР_1 . За фактом відмови старшим солдатом ОСОБА_1 від виконання вимог бойового розпорядження командира танкового батальйону військової частини НОМЕР_1 від 29.06.2025 №9/302*** було складено розпорядження штабу військової частини НОМЕР_1 від 03.07.2025 №1/2315***. Від надання пояснень старший солдат ОСОБА_1 відмовився. Своїми діями старший солдат ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.172-10 КУпАП.

ОСОБА_1 надав заяву, у якій він просить здійснити розгляд справи без його участі, вину визнає.

Дослідивши матеріали справи, пояснення правопорушника суд вважає, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-10 КУпАП виходячи з наступного.

Відповідно до ст.245 КУпАП під час провадження в справах про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Вимогами ст. ст. 278, 280 КУпАП встановлено, що при підготовці до розгляду справи суд вирішує, зокрема, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи, а при розгляді справи суд зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні тощо.

Відповідно до ст.35 Конституції України кожен має право на свободу світогляду і віросповідання. Це право включає свободу сповідувати будь-яку релігію або не сповідувати ніякої, безперешкодно відправляти одноособово чи колективно релігійні культи і ритуальні обряди, вести релігійну діяльність.

Здійснення цього права може бути обмежене законом лише в інтересах охорони громадського порядку, здоров`я і моральності населення або захисту прав і свобод інших людей. Ніхто не може бути увільнений від своїх обов`язків перед державою або відмовитися від виконання законів за мотивами релігійних переконань. У разі якщо виконання військового обов`язку суперечить релігійним переконанням громадянина, виконання цього обов`язку має бути замінене альтернативною (невійськовою) службою.

Положення статті 35 Конституції України кореспондуються з положеннями статті 9 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, відповідно до статті 9 Конвенції, кожен має право на свободу думки, совісті та релігії; це право включає свободу змінювати свою релігію або переконання, а також свободу сповідувати свою релігію або переконання під час богослужіння, навчання, виконання та дотримання релігійної практики і ритуальних обрядів як одноособово, так і спільно з іншими, як прилюдно, так і приватно. Свобода сповідувати свою релігію або переконання підлягає лише таким обмеженням, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах громадської безпеки, для охорони публічного порядку, здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

За приписами статті 64 Конституції України, в умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби регламентовано Законом України "Про військову службу і військовий обов`язок" від 25.03.1992 № 2232-XII.

Частиною першою статті 1 Закону №2232-ХІІпередбачено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Відповідно до частини третьої статті 4 Закону України "Про свободу совісті та релігійні організації" ніхто не може з мотивів своїх релігійних переконань ухилятися від виконання конституційних обов`язків. Заміна виконання одного обов`язку іншим з мотивів переконань допускається лише у випадках, передбачених законодавством України.

Відповідно до ст.37 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін. Про виконання або невиконання наказу військовослужбовець зобов`язаний доповісти командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому командирові (начальникові), а також вказати причини невиконання наказу або його несвоєчасного (неповного) виконання.

У контексті наведеного суддя звертає увагу, що в умовах збройної агресії рф проти України, коли під загрозу поставлено життя, здоров`я, безпеку інших громадян і саме існування держави, існує нагальна потреба у належному комплектуванні Збройних Сил України для відсічі агресії і високі ризики недобросовісної поведінки осіб, що підлягають призову, спрямованої на ухилення від виконання конституційного обов`язку захисту Вітчизни.

За таких особливих умов досягнення справедливого балансу між правом людини за ст. 9 Конвенції і ст. 35 Конституції України в аспекті можливості сумлінної відмови від військової служби та інтересами захисту суверенітету, територіальної цілісності України, прав і свобод інших осіб вимагає забезпечення об`єктивної перевірки тверджень особи про несумісність її релігійних переконань з військовою службою і підтвердження доказами наявності відповідних релігійних переконань, але це не означає, що можливість здійснення права на сумлінну відмову від військової служби обмежується членством у зареєстрованих релігійних організаціях, зміст віровчення яких передбачає безумовну неприпустимість такої служби, носіння та використання зброї.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.172-10 КУпАП підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серія А4718 №2/44/1 від 03.07.2025, рапортом, актом про відмову від надання пояснення від 03.07.2025, письмовими поясненнями, тимчасовим посвідченням № НОМЕР_2 , копією паспорта, службовою характеристикою.

З урахуванням викладеного кваліфікувати дії ОСОБА_1 слід за ч. 2 ст. 172-10 КУпАП, як відмова від виконання законних вимог командира (начальника), вчинене в умовах особливого періоду.

Згідно ст.ст.23,33КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, поваги до правил співжиття, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність судом встановлено не було.

Відповідно до п.12 ч.1ст.5 Закону України "Про судовий збір", військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків, звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях. Таким чином, ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.33-37,283,ч.2 ст.172-10 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-10 КУпАП і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень, який сплатити на р/р UA0020599, Банк отримувача - Казначейство України (ел. адм. подат.), КОД , отримувач - ГУК Харків обл/МТГ Дергачі/21081100.

Роз`яснити, що згідно з ч. 1 ст.307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або внесення на неї подання прокурора такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або подання без задоволення.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Харківського апеляційного суду через Дергачівський районний суд Харківської області.

Суддя Л. В. Калиновська