Справа № 368/196/25 Головуючий в суді І інстанції - Кириченко В.І.
Провадження № 33/824/3144/2025 Доповідач в суді II інстанції - Свінціцька О.П.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд

в особі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Свінціцької О.П., в присутності захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Наріжнього О.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Кагарлицького районного суду Київської області від 07 травня 2025 року,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Кагарлицького районного суду Київської області від 07 травня 2025 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 09.02.2025 року близько 22 год. 25 хв. в м. Кагарлик по вул. Козацька керував автомобілем HYUNDAI ELANTRA, д.н.з. НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння ( різкий запах алкоголю з ротової порожнини рота, нестійка хода, порушення мови), чим порушив п. 2.5 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився під відео фіксацію.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає оскаржувану постанову незаконною та необґрунтованою, винесеною з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказав, що суд суб`єктивно поставився до розгляду вказаної справи, допустив неоднакове застосування закону та не надав належної оцінки порушенням вимог закону під час складання протоколу. Також зазначив, що суд першої інстанції не врахував, що адміністративний протокол серії ЕПР №242844 від 09.02.2025 року складений із суттєвими порушеннями норм ст.256 КУпАП, наказу МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735, та інших нормативних актів. Звернув увагу на те, що у вищевказаному протоколі про адміністративне правопорушення фактичні обставини описані так «09.02.2025 о 22 год. 25 хв. ОСОБА_1 керував автомобілем д.н.з. НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння», при цьому суд не має права самостійно встановлювати факт описки та виправляти її судовим рішенням. Вказав, що працівники поліції, які мають доводити викладені у протоколі обставини такого клопотання не заявляли, отже суд вийшов за межі своїх повноважень і не врахував ту обставину, що у протоколі вказано неправильне прізвище особи яка керувала транспортним засобом. Також вказав на те, що у протоколі також вказано невірний час (за версією поліції) руху автомобіля, а саме вказано 22:25, однак з відеозапису встановлено, що о 22:25 ОСОБА_1 сидить у автомобілі поліцейських, а о 22:13 відбувається спілкування ОСОБА_1 з працівниками поліції, а тому о 22:25 керувати він не міг фізично, при цьому суд знову вийшов за межі своїх повноважень та самостійно встановив, що це описка. Разом з тим, зазначив, що те, що ОСОБА_1 керував автомобілем повністю спростовується відеозаписом та поясненнями свідка ОСОБА_2 , однак суд необґрунтовано взяв за основу обставин події пояснення заінтересованого свідка працівника поліції ОСОБА_3 та критично поставився до пояснень ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_2 . Також вказав, що захисник Наріжній О.А. заявив клопотання про допит свідка ОСОБА_3 , при цьому захист з`являвся на 3 судові засідання які відкладались через неявку вказаного свідка, однак коли у захисника Наріжнього О.А. були об`єктивні підстави у відкладенні засідання, яке відбулося 07.05.2025, суд першої інстанції не забезпечив право на захист і не надав можливості допитати свідка, при цьому самостійно допитавши його. Вважає, що суд у цьому питанні вийшов за межі своїх повноважень, і самостійно почав збирати докази на підтвердження вини ОСОБА_1 . Крім того, свідок ОСОБА_3 не надав суду докази того, що автомобіль ОСОБА_1 рухався. Зазначив про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки в матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують факт належної зупинки транспортного засобу та факт того, що автомобіль взагалі рухався. Разом з тим, вказав, що доводи суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 не є військовослужбовцем, оскільки в цей день не перебував на військовій службі є необґрунтованими, оскільки будучи вільним від військової служби не змінює статусу ОСОБА_1 на військовозобов`язаного або резервіста. Крім того, з відеозапису вбачається, що працівники поліції розуміли та знали, що ОСОБА_1 є діючим військовослужбовцем ЗСУ, бо працівник поліції сам вказав на те, що «поставите машину поряд з військкоматом, або на територію військкомату». Також ОСОБА_1 наполягав викликати ВСП, однак це не зафіксовано на відеозаписі, і саме на цю обставину вказував в судовому засіданні захист, а тому посилання суду на те, що захисник не вказав яка саме конкретно обставина не зафіксована на відео є необґрунтованим. Вказав, що протокол про адміністративне правопорушення є неналежним доказом, так як огляд на стан алкогольного сп`яніння проведений з порушенням вимог ст.266-1 КУпАП. Разом з тим, зазначив, що судом не було враховано невідповідність обставин викладених в протоколі з зафіксованими обставинами справи, а саме, протокол складено 09.02.2025 року о 22:53, під час опису події інспектор вказав, що порушення відбулось 09.02.2025 року о 22:25, однак з відеозапису вбачається, що о 22:13 автомобіль стояв припаркований, не рухався і поліцейські спілкувались з ОСОБА_1 . Крім того, в направленні, що міститься в матеріалах справи, дата та час вказані 09.02.2025 - 22:20, що підтверджує той факт, що неможливо виписати направлення до того, як ще не зупинили автомобіль, який ще рухався о 22:25, а потім рухався о 22:36. При цьому, акт вилучення посвідчення водія складено о 22:30 від 09.02.2025 року, ці матеріали засвідчують факт невідповідності точного часу вчинення адміністративного правопорушення, та фіксує той факт, що обставини справи не відповідають фактичним обставинам події. Крім того, посилання суду на те, що ОСОБА_1 не написав заперечення на ці обставини у протоколі є недоречними, адже у ОСОБА_1 є повне право написати ці заперечення у клопотанні до суду. Вказав також, що не можна ставити такі обставини у вину ОСОБА_1 також через те, що він не мав можливості дослідити всі докази по справі у перевірити відеозапис з боді камери і даними з протоколу. Вважає, що у зв`язку з цим протокол про адміністративне правопорушення є недопустимим доказом. Також вказує на те, що за матеріалами справи свідки відсутні, а відеозапис зроблено переривами і на ньому не зафіксовано всіх обставин справи, а тому його не можна визнати належним та допустимим доказом у справі. За таких обставин, просив оскаржувану постанову скасувати, а провадження у справі закрити.

Вислухавши пояснення:

захисника Наріжнього О.А., який подану апеляційну скаргу підтримав, підтвердив її доводи та просив її задовольнити;

вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Висновки судді місцевого суду про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні ним вимог п.2.5 ПДР України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами і є обґрунтованими.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази суддя місцевого суду дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, правильності кваліфікації його дій за ч.1 ст. 130 КУпАП, необхідності накладення на нього стягнення та на законних підставах, із дотриманням вимог ст. 23 і 33 КУпАП наклав на нього стягнення у межах санкції, передбаченої ч.1 ст. 130 КУпАП.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що матеріали справи не містять даних, які підтверджують факт керування ним транспортним засобом, то вказані доводи є безпідставними та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, а саме, письмовими поясненнями самого ОСОБА_1 , з яких вбачається, що він підтвердив той факт, що вжив алкогольні напої, після чого керував транспортним засобом HYUNDAI ELANTRA, д.н.з. НОМЕР_2 , відеозаписом, з якого вбачається, що при наближенні авто працівників поліції ОСОБА_1 вийшов з-за керма, а сам автомобіль знаходився на виїзді з автозаправної станції, що також свідчить про керування ним транспортним засобом.

Доводи про те, що в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували факт належної зупинки транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 , не спростовують правильності висновків суду першої інстанції щодо необхідності притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, а саме, за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, поставленого у вину ОСОБА_1 проявляється у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Матеріали справи містять докази, які підтверджують як факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, так і факт його відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відповідно до встановленого законодавством порядку.

Що стосується доводів апеляційної скарги про порушення порядку огляду ОСОБА_1 як військовослужбовця, на стан сп'яніння, то суд вважає їх безпідставними та такими, що не відповідають вимогам закону.

За змістом ч.1 ст. 15 КУпАП за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху військовослужбовці несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.

Як вбачається зі змісту ч.2 ст.266-1 КУпАП України огляд військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром (начальником) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу), іншого утвореного відповідно до законів України військового формування, а також правоохоронного органу спеціального призначення, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів у випадку, якщо вони у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин.

Як вбачається з матеріалів справи, інкриміноване ОСОБА_1 , адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП було вчинено не на території військової частини, а в АДРЕСА_1 . Також матеріали справи не містять належних доказів того, що на момент зупинки його працівниками поліції він виконував обов'язки військової служби.

Доводи апеляційної скарги про те, що відео з нагрудних камер працівників поліції зроблено з перервами, суд вважає безпідставними. Так, долучений до матеріалів справи відеозапис з нагрудної камери працівників поліції є належним та допустимим доказом, оскільки на даному відеозаписі об`єктивно зафіксовані обставини адміністративного правопорушення в обсязі, достатньому для вирішення питання про наявність події адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та винуватості ОСОБА_1 у його вчиненні.

Також є безпідставними доводи ОСОБА_1 про порушення судом першої інстанції принципу безсторонності. Як вбачається з матеріалів справи, дії судді і застосована ним процедура жодним чином не вплинули і не могли вплинути на формування сукупності доказів вчинення адміністративного правопорушення. Розглянувши справу і прийнявши рішення на основі повного, всебічного, об`єктивного й неупередженого дослідження й аналізу матеріалів, направлених правоохоронним органом, доводів та аргументів сторони захисту, суд діяв виключно у межах власної функції - відправлення правосуддя.

Так, посилання ОСОБА_1 на те, що протокол про адміністративне правопорушення складений з порушеннями та суперечить іншим матеріалам справи в частині невірного зазначення часу вчинення правопорушення та прізвища порушника, то суд звертає увагу на те, що вказані порушення не впливають на доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Як вбачається зі змісту протоколу, він був складений саме щодо ОСОБА_1 , а зазначення у викладі фактичних обставин прізвища « ОСОБА_1 » викликано лише специфікою технічного засобу, за допомогою якого вказаний протокол був виготовлений. Наявність незначних розбіжностей у часі вчинення правопорушення, який зазначений у протоколі та у інших матеріалах справи, не спростовують правильність висновків суду першої інстанції про необхідність притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі.

Доводи щодо не залучення свідків не ґрунтуються на вимогах закону. Відповідно до п.4 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1103 огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів - у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. Не можуть бути залучені як свідки працівники Національної поліції або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

Як вбачається з матеріалів справи, подія правопорушення була зафіксована за допомогою технічних засобів відеозапису, матеріали відеозапису долучені до матеріалів справи, а тому в залученні двох свідків не було потреби. Крім того, свідок що був присутній на місці події за словами правопорушника на відеозаписі є його другом, а тому є сумніви в його неупередженості.

З урахуванням викладеного суд вважає, що у ході розгляду цієї справи у суді першої інстанції із належною повнотою були доведені як подія адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП так і вина ОСОБА_1 у його вчиненні.

Отже, розгляд цієї справи суддею місцевого суду проведений відповідно до вимог закону, при її розгляді та ухваленні рішення суддею дотримані вимоги ст. 23, 245, 280 КУпАП, рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності із накладенням стягнення є обґрунтованим і належним чином мотивоване. Підстав для скасування чи зміни постанови судді Кагарлицького районного суду Київської області від 07 травня 2025 рокущодо ОСОБА_1 суд не вбачає, у зв`язку із чим залишає цю постанову без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючисьст. 294 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Кагарлицького районного суду Київської області від 07 травня 2025 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя О.П. Свінціцька