ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 609/440/25Головуючий у 1-й інстанції Ковтунович О.В.
Провадження № 33/817/364/25 Доповідач - Сарновський В.Я.
Категорія - ч.2 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2025 р. суддя Тернопільського апеляційного суду Сарновський В.Я. розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 адвоката Янчишина В.Й. на постанову Шумського районного суду Тернопільської області від 17 червня 2025 року,-

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2000 (двох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки, без оплатного вилучення транспортного засобу. На підставі ч.3 ст.30 КУпАП до стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом, застосованого до ОСОБА_1 даною постановою, приєднано невідбуту частину стягнення за постановою судді Шумського районного суду Тернопільської області № 609/1145/24 від 16.09.2024, яка набрала законної сили 26.09.2024, за ч.1 ст.130 КУпАП, у виді 3 (три) місяці 09 (дев`ять) днів позбавлення права керування транспортними засобами і призначено ОСОБА_1 остаточне адміністративне стягнення за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.130 КУпАП у виді штрафу на користь держави в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки 3 (три) місяці 09 (дев`ять) днів, без оплатного вилучення транспортного засобу. Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір в сумі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 (шістдесят) коп.

Згідно постанови, 23.04.2025 01:26:00 год. с. Боложівка, вул. Гора (Гагаріна) водій ОСОБА_1 керував т.з. повторно протягом року в стані алкогольного сп`яніння. Огляд зі згоди водія проводився в законопостановленому порядку на місці зупинки т.з за допомогою газоаналізатора Драгер Alcotest 6820 ARLK-0005, результат огляду 1,62 проміле. Від проходження огляду в медичному закладі водій відмовився, чим порушив п. 2.9 ПДР, за що відповідальність передбачена ч.2 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 адвокат Янчишин В.Й. просить скасувати постанову Шумського районного суду Тернопільської області від 17 червня 2025 року, а провадження у справі закрити. Свої вимоги мотивує тим, що:

протокол про адміністративне правопорушення не містить відповідного пункту 2.9 ПДР України, який начебто порушив ОСОБА_1 ;

у протоколі про адміністративне правопорушення не вказано, на підставі якого рішення суду ОСОБА_1 позбавлено права керування транспортними засобами;

у матеріалах справи відсутні відео докази, які підтверджують факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, та порушення ним ПДР України;

рапорт працівника поліції не є беззаперечним доказом винуватості ОСОБА_1 ;

в матеріалах справи немає жодного документа, який підтверджує факт відсторонення водія від керування транспортними засобами;

у матеріалах справи відсутнє письмове направлення, яке не було оформлено та не було вручено ОСОБА_1 ;

працівники поліції не запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння у найближчому медичному закладі, і відповідно ОСОБА_1 не відмовлявся від його проходження;

працівниками поліції істотно порушено право ОСОБА_1 на захист, так як останньому не було роз`яснено його право на допомогу адвоката;

сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні.

Заслухавши доводи захисника Янчишина В.Й., який просив проводити розгляд у відсутності ОСОБА_1 і задовольнити апеляційну скаргу з викладених у ній підстав, проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до вимог статей 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Перевіркою матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено, що суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винуватості ОСОБА_1 в порушенні правил дорожнього руху.

Як вбачається зі змісту оскарженої постанови, судом першої інстанції належним чином перевірені всі обставини справи, які досліджені всебічно, повно та об`єктивно, висновки суду про винуватість ОСОБА_1 у вчинені правопорушень ґрунтуються на матеріалах справи.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП підтверджується даними, які містяться в: протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №309168 від 23 квітня 2025 року; акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, результат позитивний 1,62 проміле; роздруківці із газоаналізатора «Аlcotest 6820» ARLK-0005 результат 1,62 проміле; свідоцтві про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки газоаналізатор Alcotest 6820 № ARLK-0005, чинне до 02 липня 2025 року; направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 23 квітня 2025 року; копії постанови Шумського районного суду Тернопільської області № 609/1145/24 від 16 вересня 2024 року; копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №4560848 від 23 квітня 2025 року; долучених до матеріалів справи відеозаписами із нагрудної камери поліцейського та відеореєстратора патрульного автомобіля, записаними на DVD-R диск.

Наведені в оскарженій постанові докази, на підставі яких суд першої інстанції прийшов до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 є послідовними та узгоджуються між собою.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП доведений належним чином дослідженими в судовому засіданні доказами.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність і належність доказів та обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, по справі не вбачається.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані окрім протоколу про адміністративне правопорушення та інших документів, установлюються також і поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Виходячи з вищенаведеного, доводи апеляційної скарги про те, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, суд апеляційної інстанції оцінює критично. Окрім того, вирішуючи справу суд першої інстанції взяв до уваги не тільки протокол про адміністративне правопорушення, а й інші докази, наявні у матеріалах справи.

Доводи апелянта про те, що у матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, та порушення ним ПДР України, є безпідставні, так як спростовуються сукупністю належних та допустимих доказів, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №309168 від 23 квітня 2025 року, який узгоджується з відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції, з яких вбачається, що ОСОБА_1 23 квітня 2025 року о 01:26:00 год. в с. Боложівка, вул. Гора (Гагаріна) керував транспортним засобом.

Також, даними відеозапису (файл export-b9ah0.mp4 з 01:28:40 по 01:30:45 год) зафіксовано розмову ОСОБА_1 із працівником поліції, з приводу того, що він керував транспортним засобом в комендантську годину, на що останній не висловлює жодних заперечень з приводу факту керування ним транспортним засобом і порушення ним комендантської години.

Крім того, відеозаписом зафіксовано, що ОСОБА_1 погодився із працівником поліції щодо керування ним транспортним засобом, так як на повідомлення працівника поліції Все одно ж то ти їхав, ОСОБА_1 відповів Я знаю (файл export-b9ah0.mp4 з 01:28:40).

Крім наведеного твердження захисника про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом та не порушував ПДР України, спростовуються копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього рух, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №4560848 від 23 квітня 2025 року, зі змісту якої слідує, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КупАП за те, що він 23 квітня 2025 року о 01:26:50 год. в с. Боложівка, вул. Гора (Гагаріна) 2 керував транспортним засобом марки Ford Focus д.н.з. НОМЕР_1 будучи позбавленим такого права згідно рішення Шумського районного суду, чим порушив п.2.1.а ПДР України.

Відомостей про скасування вказаної постанови в апеляційній скарзі не вказано і в ході апеляційного розгляду не надано, отже на даний час вона не скасована і набрала законної сили.

Твердження апелянта про те, що працівники поліції не запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння у найближчому медичному закладі, і відповідно ОСОБА_1 не відмовлявся від його проходження, суд апеляційної інстанції оцінює критично з огляду на наступне.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Відповідно до вимог пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ за № 1306 від 10.10.2001 року, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно п.6 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, (далі Інструкція) огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, а також лікарем закладу охорони здоров`я.

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №309168 від 23 квітня 2025 року, 23.04.2025 01:26:00 год. с. Боложівка, вул. Гора (Гагаріна) водій ОСОБА_1 керував т.з. повторно протягом року в стані алкогольного сп`яніння. Огляд зі згоди водія проводився в установленому законом порядку на місці зупинки т.з за допомогою газоаналізатора Драгер Alcotest 6820 ARLK-0005, результат огляду 1,62 проміле. Від проходження огляду в медичному закладі водій відмовився, чим порушив п. 2.9 ПДР, за що відповідальність передбачена ч.2 ст.130 КупАП.

Даний протокол є документом, що засвідчує факт учинення неправомірних дій, і є одним з джерел доказів, у силу положень ст.251 КУпАП.

Як убачається з інформації з роздруківки приладу «Alcotest 6820», результат продуття ОСОБА_1 зазначеного спеціального технічного приладу становить 1,62% проміле, який останнім підписано без зауважень (а.с.2).

Також, як вбачається із акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, у ОСОБА_1 виявлені такі ознаки алкогольного сп`яніння як: почервоніння обличчя, нечітка вимова, з ротової порожнини відчувається запах спиртного, результати огляду на стан сп`яніння 1.62 проміле (а.с.6).

Зафіксовані у вказаних документах обставини підтверджуються також даними наявного в матеріалах справи відеозапису з нагрудної камери поліцейського, з якого вбачається, що працівники поліції, при спілкуванні з водієм виявили у нього ознаки алкогольного сп`яніння і йому було запропоновано пройти відповідний огляд на стан сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і у найближчому медичному закладі. ОСОБА_1 погодився пройти огляд саме на місці зупинки транспортного засобу з використанням алкотестеру «Драгер», результат позитивний 1,62 проміле.

Крім того, апеляційний суд зауважує, що після проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 не висловлював незгоди із результатами тестування, а навпаки неодноразово пояснював працівникам поліції, що вживав алкогольний напій (файл export-b9ah0.mp4 з 01:33:55 год).

До того ж, будь-яких зауважень чи заперечень щодо порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння та оформлення протоколу щодо нього, ОСОБА_1 не зазначав, із заявами про неправильність дій чи порушення його прав під час огляду на стан сп`яніння та складання протоколу до компетентних органів не звертався і матеріали справи таких відомостей не містять.

Апеляційним судом не встановлено порушень порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, визначеного Інструкцією. Також, відсутні обставини, які би доводили упередженість або будь-яку зацікавленість працівників поліції у результатах розгляду справи або притягненні особи до адміністративної відповідальності.

Доводи апеляційної скарги про те, що у матеріалах справи відсутнє письмове направлення, яке не було оформлено та не було вручено ОСОБА_1 є неналежними, оскільки ОСОБА_1 погодився з результатами огляду на стан сп`яніння, проведеного на міці події, а тому в працівників поліції не було підстав оформляти направлення водія у відповідний медичний заклад.

Так, за змістом положень частин третьої, четвертою ст.266 КУпАП підставою для направлення особи для огляду на стан алкогольного сп`яніння в заклад охорони здоров`я є попередня згода самого водія на проходження такого огляду, який згідно п.7 розділу 1, п.п.8,9 розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за № 1413/27858, проводиться у найближчому закладі охорони здоров`я за обов`язкової участі поліцейського не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

На підставі наведеного апеляційний суд приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги про скасування постанови суду через те, що поліцейськими не оформлено та не вручено направлення на огляд є помилковими.

Крім того, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 23 квітня 2025 року наявне у матеріалах справи (а.с. 5).

Доводи апеляційної скарги з приводу того, що рапорт працівника поліції не є беззаперечним доказом винуватості ОСОБА_1 , не є підставою для скасування оскарженої постанови, оскільки висновки суду про доведеність вини ОСОБА_1 ґрунтуються на сукупності інших доказів, які підтверджують вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП.

Твердження захисника про те, що працівники поліції не відсторонили водія від керування транспортними засобами, а також те, що працівниками поліції істотно порушено право ОСОБА_1 на захист, так як останньому не було роз`яснено його право на допомогу адвоката є надуманими, так як вбачається із матеріалів справи, зокрема відеозаписів із нагрудних камер працівників поліції (файл export-b9ah0.mp4 з 01:37:30 год, а також 02:11:50 год), ОСОБА_1 працівниками поліції було повідомлено про те, що він відсторонений від керування транспортними засобами, а також повідомлено його права та обов`язки, зокрема і право на допомогу адвоката.

Вказівка на конкретне судове рішення про позбавлення права керування в тексті протоколу не є обов`язковим реквізитом, передбаченим ст. 256 КУпАП. У матеріалах справи наявна постанова суду, яка набрала законної сили до моменту вчинення повторного правопорушення, й ця обставина встановлена та досліджена судом у межах повноважень, визначених ст. 251 КУпАП.

Інші доводи апеляційної скарги, які перевірені в ході апеляційного розгляду, не спростовують правильності встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи і його висновків про кваліфікацію дій ОСОБА_1 за ч.2 ст.130 КУпАП, а тому ці доводи не є підставою для скасування постанови і закриття провадження за відсутністю події та складу правопорушення, як про це просить апелянт.

Таким чином, в ході апеляційного розгляду не встановлено обставин, які би ставили під сумнів правильність висновків суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП.

За наведених обставин, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Янчишина В.Й. залишити без задоволення, а постанову Шумського районного суду Тернопільської області від 17 червня 2025 року відносно ОСОБА_1 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя