Номер провадження: 33/813/1330/25
Номер справи місцевого суду: 523/3221/25
Головуючий у першій інстанції Шкуренков М. В.
Доповідач Лозко Ю. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.06.2025 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Лозко Ю.П.,

за участю секретаря судового засідання Пересипка Д.В., захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Ільїчова Сергія Дмитровича

розглянувши апеляційну скаргу захисника Ільїчова Сергія Дмитровича

на постанову судді Пересипського районного суду м. Одеси від 19 травня 2025 року,

встановив:

Постановою судді Пересипського районного суду м. Одеси від 19 травня 2025 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАПта накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобоми строком на 1 рік. Вирішено питання щодо судового збору.

Судом першої інстанції встановлено, що 16.02.2025 року о 23 годині 51 хвилині, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом електросамокатом марки «Jet» №203-163 без держномеру біля будинку 40/1 по вулиці Академіка Сахарова в місті Одесі з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови). Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, що було зафіксовано на відеореєстратор камери №470402, №471178 працівниками поліції.

В апеляційній скарзі захисник Ільїчов С.Д., який діє в інтересах ОСОБА_1 , просить скасувати постанову судді Пересипьского районного суду м. Одеси від 19 травня 2025 року та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

За доводами апеляційної скарги судом першої інстанції не враховано, що матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у часі та місці, зафіксованому у протоколі про адміністративне правопорушення. З відеозапису убачається, що електросамокатом керувала саме дівчина, а ОСОБА_1 тримаючись за неї, не виконував функцію водія. У зв`язку з наближенням комендантської години, а також те, що поліцейські могли доставити ОСОБА_1 до ТЦК, останній розгубився на місці події та не повідомив правоохоронців про те, що транспортним засобом керувала саме дівчина. Зважаючи на викладене вище, є неправомірною вимога поліцейських щодо проходження ним огляду. Крім того, накладаючи додаткове стягнення за вчинення адміністративного правопорушення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, суд першої інстанції не надав належної правової оцінки тому, що ОСОБА_1 не отримував посвідчення водія, що підтверджується документами, наданими правоохоронцями, що унеможливлює застосування відносно нього додаткового стягнення.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник Ільїчов С.Д. підтримали вимоги апеляційної скарги, надали пояснення за доводами апеляційної скарги.

Вислухавши ОСОБА_1 та його захисника Ільїчов С.Д.. за доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду та таке.

Із тексту апеляційної скарги убачається, що захисником не заперечується та обставина, що ОСОБА_1 на вимогу поліцейських відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, як на місці зупинки за допомогою спеціального технічного засобу (алкотестеру), так і у закладі охорони здоров`я, наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння, які слугували підставою для висловлення вимоги з проходження такого огляду, захисник також не оспорює, як і те, що складення протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 фіксувалося правоохоронцями за допомогою технічного засобу фіксації, а тому з огляду на положення ч. 7 ст. 294 КУпАП, ці обставини апеляційним судом не перевіряються.

Як на підставу для задоволення вимог апеляційної скарги захисник посилається на відсутність у матеріалах справи доказів, які б підтверджували факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом за обставин, зафіксованих та викладених у протоколі про адміністративне правопорушення. Незаконність рішення суду в частині накладення адміністративного стягнення полягає у неможливості застосування до ОСОБА_1 додаткового стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, зважаючи на те, що ОСОБА_1 не отримував посвідчення водія.

Переглядаючи справу про адміністративне правопорушення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд враховує таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Ознаками об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є: по-перше, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; по-друге, передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів; по-третє відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Ознаками об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є: по-перше, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; по-друге, передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів; по-третє відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України N 1306 від 10.10.2001 року, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення (ч. 2 ст. 266 КУпАП).

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я (ч. 3 ст. 266 КУпАП).

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним (ч. 5 ст. 266 КУпАП).

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 266 КУпАП).

Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затверджено Постановою КМУ від 17.12.2008 року N 1103 (далі Порядок).

Пунктом 6 Порядку передбачено, що водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Згідно із пунктом 8 Порядку у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Також порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським і оформлення його результатів, регламентовано розділом II Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 року N 1452/735 (далі -Інструкція).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я) (п. 7 розділу I Інструкції).

Наведені вище вимоги законодавства при складенні протоколу про адміністративне правопорушення були дотримані.

Поняття доказів та джерела їх отримання, визначені ст. 251 КУпАП, зокрема, до таких джерел законодавець відносить протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, відеозапис, інші документи.

Приймаючи постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції виходив із того, що його вина підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення та відеозаписом, долученим поліцейськими до матеріалів справи.

З такими висновками суду, апеляційний суд погоджується, з огляду на таке.

Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №248929 від 17 лютого 2025 року, правоохоронцями зафіксовано, що: «16 лютого 2025 року о 23:51:00 год в м. Одеса, вул. Академіка Сахарова, 40/1, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом електросамокатом «Jet» №203-163 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Драгер» або у медичному закладі водій відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР.

Від підписання зазначеного вище протоколу, отримання його копії, а також надання письмових пояснень ОСОБА_1 відмовився, про що відповідно до ч.3 ст. 256 КУпАП, поліцейським зроблено відповідні записи.

З відеозапису, долученого правоохоронцями до матеріалів справи убачається, що у нічний час доби, за 5 хвилин до початку комендантської години, поліцейськими зупинено електросамокат на якому знаходилися 2 особи, а саме ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Під час з`ясування обставин щодо напрямку руху, а також попередження про неможливість одночасного руху 2 осіб на електросамокаті, правоохоронцями виявлено у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота) у зв`язку з чим поліцейський запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, як на місці зупинки за допомогою спеціального технічного засобу (алкотестеру), так і у спеціалізованому закладі охорони здоров`я. На що ОСОБА_1 уточнив у поліцейського про те, чи обумовлено це тим, що він їхав на електросамокаті (23:56:56 час вказаний на відеозаписі). Поліцейський зазначив, що електросамокат є транспортним засобом, тому обов`язок пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння поширюється також і на водіїв електросамокатів. Також з відеозапису убачається, що ОСОБА_1 пропонував вирішити питання у позапроцесуальний спосіб (23:58:55 час вказаний на відеозаписі), у чому йому було відмовлено та повідомлено про необхідність виконання обов`язку, передбаченого п.2.5 ПДР, а також про те, що у разі відмови буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП. На вимогу поліцейського, ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у порядку, передбаченому законом (00:01:16 00:01:26 час вказаний на відеозаписі).

Установивши та зафіксувавши, що водій транспортного засобу, з ознаками алкогольного сп`яніння, відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у порядку, встановленому законом, поліцейськими підставно складено відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Аргументи захисника про те, що матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом за обставин, зафіксованих у протоколі про адміністративне правопорушення, апеляційний суд відхиляє, як такі, що спростовуються відеозаписом на якому зафіксовано, що ОСОБА_1 не заперечував факт керування електросамокатом, тобто саме те, що він виконував функцію водія цього транспортного засобу, не зазначав про те, що ним керував ОСОБА_2 , остання, яка була присутня на місці події, про такі обставини поліцейських також не повідомляла. Окрім того, відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 фактично мотивував не тим, що він не був водієм транспортного засобу, а своєю не згодою з віднесенням електросамоката до транспортних засобів.

За клопотанням захисника, під час апеляційного перегляду справи, судом допитано в якості свідка ОСОБА_2 , яка пояснила, що є дівчиною особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 . Того дня ввечері вони разом з ОСОБА_1 йшли від друзів, побачивши електросамокат вирішили поїхати на ньому, від`їхали недалеко, оскільки він був розряджений і одразу під`їхали поліцейські, які запитували документи та напрямок їх руху. За твердженнями свідка на місці події вона повідомляла правоохоронців про те, що саме вона керувала електросамокатом.

Апеляційний суд критично оцінює надані ОСОБА_2 пояснення в якості свідка, на підтвердження доводів апелянта, оскільки такі суперечать встановленим у справі обставинам, і спростовуються сукупністю інших доказів, що містяться у справі, зокрема відеозаписами, протоколом про адміністративне правопорушення, а також поясненнями ОСОБА_1 , які надані ним 17 лютого 2025 року на місці події безпосередньо правоохоронцям, зокрема про те, що саме він керував електросамокатом до моменту його зупинки. З відеозаписів, наданих поліцейськими не убачається, що після зупинки вказаного вище транспортного засобу, ОСОБА_2 , як про те стверджувала остання в судовому засіданні, повідомляла правоохоронців про те, що саме вона керувала електросамокатом до моменту його зупинки поліцейськими.

Крім того, свідок ОСОБА_2 знаходиться у близьких стосунках з ОСОБА_1 , тому надані нею пояснення суд оцінює як сприяння для уникнення ОСОБА_1 негативних правових наслідків, обумовлених притягненням його до адміністративної відповідальності.

Добросовісність - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.

Під час апеляційного перегляду справи ОСОБА_1 зазначив, що на місці події він повідомляв поліцейських про те, що транспортним засобом керував не він, а саме ОСОБА_2 , хоча в апеляційній скарзі, за твердженням захисника про цю обставину ОСОБА_1 не повідомив поліцейськими через те, що розгубився.

Апеляційний суд зауважує, що пояснення надані ОСОБА_1 під час апеляційного перегляду справи та версія подій яку наводить захисник в апеляційній скарзі, не узгоджуються між собою, оскільки з відеозапису убачається, що про такі обставини на місці події ОСОБА_1 не повідомляв поліцейських.

Отже, суд першої інстанції, з висновками якого погоджується апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Перевіряючи аргументи захисника щодо неправильного застосування судом норм матеріального права під час вирішення питання про накладення стягнення, апеляційний суд враховує таке.

Як убачається із довідки (а.с. 5), яка складена інспектором ВАП УПП в Одеській області Зінов`євою В. відповідно до звірки з базою ІКС ІПНП «Адмінпрактика», станом на 24 лютого 2025 року, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , не отримував посвідчення водія.

Санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно зі ч.2 ст. 30 КУпАП позбавлення наданого даному громадянинові права керування транспортними засобами застосовується на строк до трьох років за грубе або повторне порушення порядку користування цим правом або на строк до десяти років за систематичне порушення порядку користування цим правом.

Отже позбавлення такого спеціального права, як керування транспортним засобом застосовується лише (виключно) до особи, якій таке право надано.

Таким чином, закон містить диференціацію щодо конкретних видів стягнень за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки визначає, що відносно водія можливо застосувати такий вид державного примусу у виді стягнення, як штраф та позбавлення права керування транспортним засобом, останнє є безальтернативним. У той час, як до інших осіб, тобто тих, що не мають посвідчення водія, у тому числі іноземців, які не мають національного посвідчення водія, можливо застосувати лише такий вид стягнення, як штраф.

З огляду на те, що на момент вчинення адміністративного правопорушення, ОСОБА_1 не отримував посвідчення, що убачається із вказаної вище довідки, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо наявності правових підстав для позбавлення його права керування транспортними засобами, а тому оскаржувану постанову суду потрібно змінити, та виключити з її мотивувальної та резолютивної частини посилання на застосування адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Згідно ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право змінити постанову.

Водночас вказане не впливає на правильність висновку суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_1 у скоєнні інкримінованого адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП.

За таких обставин, не має підстав для скасування оскаржуваної постанови суду та закриття провадження у справі з мотивів наведених у скарзі.

Ураховуючи наведене вище, апеляційну скаргу потрібно задовольнити частково, а постанову суду змінити.

Керуючись ст. 294 КУпАП

постановив:

Апеляційну скаргу захисника Ільїчова Сергія Дмитровича задовольнити частково.

Постанову судді Пересипського районного суду м. Одеси від 19 травня 2025 року відносно ОСОБА_1 в частині накладення адміністративного стягнення змінити, виключивши з її мотивувальної та резолютивної частини посилання про застосування адміністративного стягнення у виді позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Вважати ОСОБА_1 притягнутим до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді стягнення штрафу у розмірі 17 000 гривень.

В іншій частині оскаржувану постанову залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.П. Лозко