Справа №: 302/852/25 3/302/348/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(в повному обсязі)

16.07.2025 селище Міжгір`я

Суддя Міжгірського районного суду Закарпатської області Кривка В.П.,

з участю: секретарка судового засідання Липей В.В.,

особа, стосовно якої розглядається справа - ОСОБА_1 ,

прокурор Соколов А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з прокурором справу про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 172-6 ч.1 КУпАП, за протоколом від 13.06.2025 № 239, складеним оперативним уповноваженим працівником Управління стратегічних розслідувань ДСР НПУ в Закарпатській області Мешва Ю.Л., стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактично проживає в АДРЕСА_2 , обіймала посаду медичної сестри в КНП «ЛПУ «Міжгірська районна лікарня», вносилась до складу ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_2 секретарем-дублером у період з 19.08.2024 по 26.12.2024, звільнена з роботи в зазначеному медичному закладі з 08.02.2025, одружена, утримує четверо малолітніх дітей, не судима, раніше до адміністративної відповідальності не притягалась, станом на час розгляду справи працює в аптеці «Бажаємо здоров`я» в селищі Міжгір`я,

В С Т А Н О В И В:

Згідно зазначеного протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , будучи у 2024 році дублером секретаря складу постійно діючої військово-лікарської комісії для медичного огляду військовозобов`язаних, резервістів на період оголошення загальної мобілізації на базі КНП «ЛПУ Міжгірська районна лікарня», виступаючи суб`єктом відповідальності, відповідно до підпункту «ґ» пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», та примітки до статті 172-6 КУпАП, за правопорушення, пов`язане з корупцією, в порушення вимог частини 1 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно, без поважних причин, 05.06.2025 подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2024 рік, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні правопорушення не визнала, з викладеними в протоколі обставинами не погодилася та пояснила, що про те, що з наказом КНП «Лікувально-профілактична установа Міжгірська районна лікарня» від 19 серпня 2024 року 79-о її призначення дублером секретаря постійно діючої військово-лікарської комісії для медичного огляду військовозобов`язаних, резервістів на період оголошення загальної мобілізації вона дізналась від керівника кадрової служби з КНП «ЛПУ Міжірська РЛ» по телефону. Однак з наказом її не ознайомлювали, до роботи військово-лікарської комісії протягом 2024 року вона жодного разу не залучалася. ОСОБА_1 також повідомила, що їй не було відомо і про наказ керівника КНП «ЛПУ «Міжгірська районна лікарня» від 26.12.2024 № 102-о про виключення її зі складу секретаря дублера ВЛК. Просить узяти до уваги, що 03.02.2025 згідно з наказом № 50-к керівника «ЛПУ Міжгірська районна лікарня» її звільнено з посади медичної сестри в зазначеному медичному закладі за угодою сторін на підставі її заяви. При цьому під час вручення цього наказу її не повідомляли про необхідність подати декларацію. Про наявність наказів про включення і виключення щодо ВЛК вона дізналась під час оформлення на неї матеріалів про адміністративне правопорушення з наданої їй копії протоколу. Щорічну декларацію подала одразу після того, як їй зателефонували з органу поліції з міста Ужгорода, що вона має подати таку декларацію, звернувшись у кадрову службу лікарні за наданням інформаційної допомоги (оскільки раніше ніколи на подавала декларацій) вона дійсно подала декларацію в НАЗК 05.06.2025.

Прокурор в судовому засіданні вважав, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 172-6 КУпАП, повністю доведена матеріалами справи. Просив піддати цю особу адміністративному стягненню за частиною 1 статті 172-6 КУпАП у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Оцінивши позицію і пояснення ОСОБА_1 , дослідивши письмові матеріали справи та додатково витребувавши інформацію в порядку перевірки і з`ясування обставин та доказів, суд дійшов до наступних висновків.

Згідно з вимогами статей 245, 280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у статтях 251, 252 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом та правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

При розгляді справ про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, суди зобов`язані забезпечувати своєчасний та якісний їх розгляд, точне й неухильне застосування чинного законодавства.

Вирішуючи справи цієї категорії, суди повинні керуватися Конституцією України. Конвенцією ООН проти корупції (Нью-Йорк, 31 жовтня 2003 року), Кримінальною конвенцією Ради Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 27 січня 1999 року), додатковим протоколом до Кримінальної конвенції Ради Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 15 травня 2003 року), Законом України «Про запобігання корупції», КУпАП, іншими нормативно-правовими актами, а також практикою Європейського суду з прав людини.

Відповідно до 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог діючого законодавства про адміністративні правопорушення, а саме статей 9 та 245 КУпАП, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях події та складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх належних доказів по справі.

Частина 1 статті 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Склад адміністративного правопорушення - це наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з цих ознак означає відсутність складу в цілому.

Вина є одним із елементів суб`єктивної сторони будь-якого правопорушення, а тому юридична відповідальність за загальним правилом можлива лише при винному вчиненні забороненого діяння чи бездіяльності.

Склад адміністративного правопорушення за частиною 1 статті 172-6 КУпАП утворює несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Цей складі є формальним, оскільки не передбачає настання наслідків, а обов`язковим елементом є протиправне діяння.

Суб`єктивна сторона цього правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого або непрямого умислу.

Статтею 1 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що під корупційним правопорушенням розуміється діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність. Відповідно до пункту 9 указаної норми Закону правопорушення пов`язане з корупцією це діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині 1 статті 3 Закону, за яке Законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну чи цивільно-правову відповідальність.

Кодекс України про адміністративне правопорушення визначає, що адміністративне правопорушення по своїм суб`єктивним властивостям діяння чи бездіяльність, вчинені з певною ціллю і з певних мотивів. Ці органічно зв`язані між собою, взаємозалежні форми психічної активності створюють зміст суб`єктивної сторони правопорушення. Вина це є психічне ставлення особи в формі умислу або необережності до своїх дій і їх наслідкам. Вина це обов`язкова умова адміністративної відповідальності.

Умисел це відношення пізнавальної можливості і волі суб`єкта до вчиненого ним діяння. Його обов`язкові елементи, це повне усвідомлення протиправності скоєного діяння в його юридичних і соціально-побутових особливостях, передбачення антигромадських результатів свого діяння (бездіяльності), бажання або усвідомлене допущення настання вказаних наслідків. Відсутність умислу і необережності засвідчують про випадок - такому збігу життєвих обставин, при яких особа не усвідомлювала і не могла усвідомлювати властивостей вчиненого або не передбачала і не могла передбачати наслідків вчиненого діяння. Випадок і вина - це категорії взаємовиключні, а тому вчинення діяння або бездіяльності випадково не є умовою адміністративної відповідальності.

Статтею 10 КУпАП імперативно визначено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Отже, вирішуючи питання про наявність в діях конкретної особи складу адміністративного, корупційного правопорушення, правопорушення пов`язаного з корупцією, крім іншого, необхідно враховувати наявність суб`єктивної сторони даного правопорушення, яка виходячи із визначення поняття, викладеного в частині 1 статті 1 Закону України «Про запобігання корупції», завжди характеризується умисною формою вини, тобто, з врахуванням положень статті 1 цього Закону, сутність правопорушення фінансового контролю полягає в тому, що особа, яка за законом зобов`язана щорічно декларувати свої доходи, прагне уникнути цього і таким чином досягти певної мети.

Суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого статті 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

З урахуванням позиції притягуваної особи, для притягнення її до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 172-6 КУпАП необхідно встановити той факт, чи була ОСОБА_1 обізнана про необхідність подання нею декларації.

Так, з відповіді № 671/08-1 від 03.07.2025 слідує, що документи, які б засвідчували факт ознайомлення ОСОБА_1 з наказом КНП «Міжгірська РЛ» № 79-о від 19.08.2024, із зазначенням дати ознайомлення, відсутні. Отже, ОСОБА_1 була усно (по телефону з кадрової служби) повідомлена адміністрацією КНП «ЛПУ Міжгірська РЛ» про те, що вона включена до запасного складу ВЛК, тобто секретарем-дублером. Акти про відмову ОСОБА_1 від ознайомлення з цим наказом не складались. Про наказ № 103-о від 26.12.2024 (про виключення зі складу ВЛК (запасного секретаря дублера цієї комісії)) ОСОБА_1 не було повідомлено ні усно, ні письмово, а також не зафіксовано актом чи іншим документом відмову її від ознайомлення з цим наказом.

За вказаних обставин суд вважає, що належним підтвердженням ознайомлення ОСОБА_1 з наказом КНП «ЛПУ Міжгірська РЛ» від 19 серпня 2024 року № 79-о, має бути письмова відмітка особи про ознайомлення з ним або ж у випадку відмови від ознайомлення із ним, складений акт в якому б мало бути зазначено про відмову від ознайомлення з наказом та про його оголошення особі в присутності свідків, які б його засвідчили.

Проте, матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів ознайомлення ОСОБА_1 з наказом від 19 серпня 2024 року № 79-о, яким її включено у 2023 році як дублера секретаря до складу постійно діючої військово-лікарської комісії для медичного огляду військовозобов`язаних, резервістів на період оголошення загальної мобілізації на базі КНП «ЛПУ Міжгірська РЛ», а відтак відсутні докази про наявність у ОСОБА_1 умислу на вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 172-6 КУпАП. Окрім цього, у справі встановлено необізнаність ОСОБА_1 з обов`язком подати декларацію у встановлені законом строки до уповноваженого законом органу, тобто з положеннями закону «Про запобігання корупції». Суд також установив, що особа жодного разу не залучалась до виконання обов`язків члена ВЛК.

У силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачиться на її користь, недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. При цьому, Європейський суд робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати/збирати докази на підтвердження винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи викладене суд вважає, що відсутні належні, достатні, достовірні і допустимі докази вчинення ОСОБА_1 правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 172-6 КУпАП.

Згідно з пунктом 1частини 1 статті 247 КУпАП провадження в справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Отже, встановлюючи відповідно до статті 251 КУпАП наявність чи відсутність адміністративного правопорушення в діях особи, щодо якої складено протокол, та даючи оцінку фактичним даним, наявним в матеріалах справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд вважає, що посадова особа, яка склала протокол не виконала належно обов`язку, передбаченого ч.2 статті 251 КУпАП, щодо збирання доказів вини на вчинення ОСОБА_1 дій, зазначених у диспозиції частини 1 статті 172-6 КУпАП та які б підпадали під ознаки вказаного правопорушення.

У рішення ЄСПЛ «Кобець проти України» зроблено висновок, що вина особи у вчинення правопорушення має бути доведена за засадою (принципом) «поза розумним сумнівом».

Таким чином, провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 172-6 КУпАП.

Керуючись статтями 280, 283-285, 247 п.1 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В :

Закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 статті 172-6 КУпАП, стосовно ОСОБА_1 в зв`язку з відсутністю події і складу зазначеного адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги згідно з статтею 294 КУпАП.

Постанову може бути оскаржено до Закарпатського апеляційного суду через Міжгірський районний суд Закарпатської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Повний текст постанови складено 16.07.2025.

Суддя: В. П. Кривка