КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа № 356/198/25
провадження № 33/824/2862/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд

в складі судді Кирилюк Г. М.,

при секретарі Черняк Д. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Сергієнка Віталія Костянтиновича на постанову Березанського міського суду Київської області від 14 квітня 2025 року в складі судді Лялика Р.М., у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

встановив:

Постановою Березанського міського суду Київської області від 14 квітня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

18.04.2025 ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Сергієнко В.К. подали апеляційну скаргу, в якій просять скасувати постанову Березанського міського суду Київської області від 14 квітня 2025 року та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовано тим, що постанова суду першої інстанції є незаконною та такою, що суперечить нормам Конституції та Кодексів адміністративного судочинства, а також такою, що прийнята судом без врахування фактичних обставин справи та без належного аналізу зібраних у справі доказів, які є недостатніми для визнання вини ОСОБА_1 у вчиненні даного адміністративного правопорушення.

Судом першої інстанції при ухвалені постанови не враховано, що в матеріалах справи відсутні необхідні і достатні докази того, що підтверджують вину ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В матеріалах справи відсутні необхідні і достатні докази того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом і був зупинений в процесі руху. Сама по собі відмова водія від проходження огляду без підтвердження тієї обставини, що водій керував транспортним засобом та був зупинений працівниками поліції, н е тягне за собою адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З долученого до матеріалів справи відеозапису вбачається, що зупинку транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 працівники поліції не здійснювали, автомобіль стояв в нерухомому стані і будь-якої функції водія останній не здійснював. Так, на фрагменті відеозапису, долученого до матеріалів справи, зафіксовано дату та час початку відеозйомки - 08.03.2025 01:54:28, яка співпадає з датою та часом скоєння адміністративного правопорушення, вказаною в протоколі, та відображено автомобіль, який знаходиться в нерухомому стані.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Сергієнко В. К. апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно ст. 294 КУпАП суд апеляційної інстанції розглядає обставини вчиненого правопорушення в межах, що викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та визнані доведеними судом першої інстанції, за доводами, зазначеними в апеляційній скарзі.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як зазначено в ст. 251 КУпАП.

Суд (суддя), у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Отже, при розгляді справи про адміністративне правопорушення підлягають з`ясуванню: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 1.3 ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно з п. 1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з положеннями ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» (із змінами та доповненнями) водій, серед іншого, зобов`язаний: виконувати розпорядження поліцейського, а водії військових транспортних засобів - посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами; не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, з системного аналізу вказаних норм права вбачається, що проходження в установленому порядку медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за наявності до того підстав, є обов`язком водія, а не його правом.

За відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Як вбачається з матеріалів справи, відносно ОСОБА_1 08.03.2025 о 02:38 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 265464, відповідно до якого він 08.03.2025 о 01:54 в м. Березань по вул. Героїв Небесної Сотні, 24, керував транспортним засобом Honda Accord, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння очей. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі водій ОСОБА_1 відмовився, що зафіксовано на бодікамери № 855877, 855930. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Як вбачається з долучених до матеріалів справи відеозаписів з бодікамер № 855877, 855930, транспортний засіб Honda Accord, державний номерний знак НОМЕР_1 , за кермом якого перебував ОСОБА_1 , знаходився на проїжджій частині дороги, з заведеним двигуном та ввімкненою аварійною світловою сигналізацією. Працівниками поліції було повідомлено ОСОБА_1 , що його зупинено за порушення комендантської години. Під час з`ясування обставин, ОСОБА_1 підтвердив факт керування транспортним засобом та вживання алкогольних напоїв, пояснивши, що : «Трохи вживав, їду за цигарками, да я пив, давайте я якось …». В подальшому поліцейським неодноразово було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки або в медичному закладі. Разом з тим ОСОБА_1 уникав відповіді, а в подальшому відмовився від проходження такого огляду.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 було відсторонено від керування транспортним засобом, про що свідчить підпис ОСОБА_1 в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 265464 від 08.03.2025 у п. 16, де вказаний тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом № НОМЕР_2 та факт отримання цього дозволу, а також розпискою, відповідно до якої транспортний засіб «Honda Accord», державний номерний знак НОМЕР_1 , передано іншій особі, яка перебувала в тверезому стані та мала посвідчення водія відповідної категорії.

З огляду на викладене, висновки суду про доведеність вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є правильними.

При розгляді даної справи суд першої інстанції повною мірою дотримався вимог ст. ст. 245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доказів, які б підтверджували невинуватість скаржника матеріали справи не містять.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

ОСОБА_1 своїх обов`язків не виконав і вимог Правил дорожнього руху не дотримався.

З урахуванням викладеного, висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на належних і допустимих у розумінні ст. 251 КУпАП доказах, а тому підстави для скасування судового рішення і закриття провадження у справі згідно п. 1 ст. 247 КУпАП відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Сергієнка Віталія Костянтиновича залишити без задоволення.

Постанову Березанського міського суду Київської області від 14 квітня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Г. М. Кирилюк