Справа № 503/1206/24
Провадження №3/503/84/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2025 року м. Кодима

Суддя Кодимського районного суду Одеської області Калашнікова Т.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого в АДРЕСА_1 , не працюючого,

- за ч.2 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №323332, ОСОБА_1 20.05.2024 року о 21 год. 13 хв. в с.Будеї по вул.Соборна повторно протягом року допустив керування транспортним засобом, а саме мотоблоком, з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота. почервоніння очей). Від проходження огляду на визначення стану сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КупАП.

У судові засідання ОСОБА_1 неодноразово не з`являвся, про причини неявки суд не повідомляв, жодних клопотань до суду не подавав; про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому порядку. Ця обставина підтверджується відповідною поштовою кореспонденцією.

Разом з тим, рішеннями Європейського суду з прав людини визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Зокрема, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаній демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Враховуючи вищевикладені обставини, така процесуальна поведінка особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, розцінюється як спроба уникнення адміністративної відповідальності.

Крім того, відповідно до положень ч. 2 ст. 268 КУпАП при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ч.2 ст.130 цього ж Кодексу присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою.

У зв`язку з цим, вважаю за можливе розглянути дану справу у відсутність ОСОБА_1 , враховуючи, що за таких обставин, його права та законні інтереси жодним чином не будуть порушені.

Згідно зіст.7КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно до вимогст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення.

Відповідно до положеньКУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Уп.2.5 Правил дорожнього рухуУкраїни зазначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.2 ст.130 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа повторно протягом року знаходилася в стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом та чи дійсно особа, відносно якої складено протокол, керувала транспортним засобом, чи є відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Відповідно дост.251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

У відповідності дост.252КУпАПоцінка доказів здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

За змістом ст.ст.245, 252,280КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог Закону, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1ст.268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право користуватись послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження. Особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, в провадженні у справі про адміністративне правопорушення мають бути забезпечені права, передбаченіст.268 КУпАП, в тому числі право користуватись юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця в галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи; виступати рідною мовою і користуватись послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження.

Обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей, покладається на особу, яка його складає та не може бути перекладено на суд.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №323332 від 20 травня 2024 року, ОСОБА_1 в с. Будеї по вул.Соборній керував транспортним засобом, а саме мотоблоком без номерного знаку.

Наказом Держстандарту України №31 від 25 січня 1995 року «Засоби транспортні дорожні» затверджено перелік транспортних засобів, у якому мотоблок, як транспортний засіб не зазначений.

Відповідно до ст.29 Закону України «Про дорожній рух»,до участі у дорожньому русі допускаються транспортні засоби, конструкція і технічний стан яких відповідають вимогам діючих в Україні правил, нормативів і стандартів, що мають сертифікат на відповідність цим вимогам, укомплектовані у встановленому порядку, а у разі, якщо транспортний засіб згідно з цим Законом підлягає обов`язковому технічному контролю, пройшов такий контроль.

Відповідноп.1.10 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КабінетуМіністрів Українивід 10жовтня 2001року №1306 транспортний засіб - пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.

Даний термін охоплює всі види транспортних засобів, які можуть рухатися дорогами загального користування.

Транспортні засоби поділяють на механічні та немеханічні.

До немеханічних транспортних засобів належать ті, які призначені для руху в складі з механічним транспортним засобом (причепи, напівпричепи) або приводяться в рух за допомогою мускульної сили людей (велосипеди тощо) або тварин (гужові вози, сани тощо).

У відповідності до ч.2 ст.14ЗУ «Продорожній рух» до учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, велосипедисти, погоничі тварин.

Згідноп.1.10 Правил дорожньогоруху України водій це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія відповідної категорії.

Згідно з Постановою №217 Кабінету міністрів України від 30 листопада 2014 року "Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень тракториста-машиніста" мінімальної машиною, для водіння якої потрібні права категорії А1, є трактор потужністю до 73,5 Вт.

Правила дорожньогоруху не містять поняття мотоблок.

З точки зору закону мотоблок сам по собі або з причепом, не є транспортним засобом, а значить не підлягає реєстрації і техогляду.

Мотоблок універсальний мобільний енергетичний засіб на базі одновісного шасі, різновид малогабаритного трактора.

Слово мотоблок увійшло до вжитку в українській мові в 80-і роки. Воно замінило незручні у вживанні терміни, що використовувались раніше: пішохідний трактор, малогабаритний трактор пішохідний, одновісний трактор. Оператор, керуючий мотоблоком, крокує слідом за машиною по оброблюваному ґрунті, тримаючи машину за ручки управління.

Встановлений на мотоблоці механічний або електричний двигун не переводить його в категорію механічних транспортних засобів.

Разом з тим, у вищевказаному протоколі не зазначено, який робочий об`єм двигуна мотоблока, та всі його технічні характеристики, що позбавляє можливості встановити чи є вказаний мотоблок транспортним засобом в розумінні ст.130 КУпАП. Крім того, в протоколі невірно зазначено модель мотоблоку.

Не міститься такої інформації і в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, доданих до протоколу.

Відтак мотоблок не є транспортним засобом, за керування котрим в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння чи відмова від проходженняя від медичного огляду на визначення стану спяніння, водію наступає адміністративна відповідальність.

Крім того, до протоколу про адміністративне правопорушення в якості доказів вини ОСОБА_1 у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`янінням долучено відеозапис з бодікамери поліцейського, акт огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів та письмове пояснення ОСОБА_1 .

Відтворенням та дослідженням під час судового розгляду долученого до протоколу про адміністративне правопорушення відеозапису встановлено, що факту керування ОСОБА_1 мотоблоком не зафіксовано, як і не зафіксовано факту самого руху мотоблоку, а також його зупинки патрульними поліцейськими. При цьому, на вищевказаному відеозаписі поліцейський вказує особі, яка притягується до адміністративної відповідальності про те, що він зафіксував рух мотоблоку, і даний доказ буде поданий до суду. Крім того, останній фрагмент відеозапису, зафіксований о 22 годині 04 хвилини 20.05.2024 року не містить жодної інформації про обставини, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушенняя, складеного відносно ОСОБА_1 , а відображає встановлення іншої особи у спосіб фотографування на порозі житлового будинку, де він мешкає, за відсутності жодного транспортного засобу.

Разом з цим, відповідальність за ч.2 ст.130 КУпАП настає саме за керування особою транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння..

У пункті 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» №14 від 23 грудня 2005 року, зазначено, що судам слід ураховувати, що відповідальність за ст.130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного сп`янінням.

Отже, суб`єктом правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, є саме водій, тобто особа, яка керує транспортним засобом, а об`єктивною стороною - керування транспортними засобами водієм в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно доп.1.10 Правил дорожнього рухуУкраїни, водій це особа, яка керує транспортним засобом.

Згідно зпунктом 2.5Правил дорожнього рухуУкраїни водій повинен на вимогу поліцейського пройти огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Отже, суб`єктом, на якого поширюється діяПравил дорожнього рухуУкраїни, зокрема і п.2.5 та 2.9 ПДР, є виключно водій, тобто особа, яка керує транспортним засобом, а не будь-яка інша особа.

Поняття «керування транспортним засобом» міститься в п.27 Пленуму ВСУ від 23 грудня 2005 року №14, згідно з яким керування транспортним засобом - це виконання функцій водія під час руху такого засобу, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

В п.38 рішення від 20 лютого 2019 року у справі №404/4467/16-а Верховний Суд зазначив, що саме по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування».

Основною ознакою суб`єкта зазначеного правопорушення є саме керування особою транспортним засобом.

Така обставина обов`язково належить до предмету доказування під час розгляду справи про адміністративне правопорушення. Тобто доказова база має бути спрямована саме на доведення одночасно двох обставин: 1) керування особою транспортним засобом і 2) перебування нею у стані сп`яніння.

При цьому, знаходження в транспортному засобі чи біля транспортного засобу, який знаходиться в нерухомому стані, особи в нетверезому стані не є доказом вчинення останньою адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, оскільки саме по собі перебування особи на місці водія, на місці пасажира чи біля транспортного засобу не доводить факт керування цією особою транспортним засобом.

Отже, долучений до протоколу про адміністративне правопорушення відеозапис не містить самого факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом як і факту руху самого транспортного засобу(мотоблоку), тому з цих підстав не може бути визнаний судом доказом вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП.

Суд повинен обґрунтувати свої висновки лише доказами, які є достатньо переконливими, чітко сформульованими, тобто такими, які не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом» (п.43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 року), доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційному принципі: презумпції невинуватості (ст. 62 Конституції України).

Тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган, разом з тим, особа, яка притягається до відповідальності, звільняється від обов`язку доводити свою причетність до скоєння правопорушення.

Адміністративні справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення штрафних санкцій має саме суб`єкт владних повноважень (п.110 рішення ЄСПЛ у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» (Vastbergataxi Aktiebolagand Vulic v. Sweden № 36985/97).

ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що «…суд не може відшуковувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом)» (справи «Малофєєв проти Росії», рішення від 30.05.2013 року та «Карелін проти Росії», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 року).

Ураховуючи зазначене вище матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять обсягу належних, допустимих і достатніх доказів, на підставі яких суд мав би можливість дійти до неспростовного висновку про наявність в діянні особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, складу пред`явленого правопорушення. У зв`язку з чим провадження по справі підлягає закриттю внаслідок відсутності доказів (недоведеності) винуватості особи.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАПпровадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Ураховуючи відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, то провадження по справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1ст. 247 КУпАП.

Керуючись п.1 ч.1 ст.247, ст.ст.283-285 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст.130 КУпАП закрити у зв`язку із відсутністю в його діях події та складу даного адміністративного правопорушення на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду, через Кодимський районний суд Одеської області, особою щодо якої її винесено, протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя

Кодимського районного суду Т.О. Калашнікова