Єдиний унікальний № 946/4321/25
Провадження № 3/946/1361/25
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

Іменем України

18 липня 2025 року м.Ізмаїл

Суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Караман К.В., розглянувши матеріали, які надійшли з ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_1 » в/ч НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, уродженця с. Калчева Болградського району Одеської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт № НОМЕР_2 , виданий 02.08.2019 органом 5129, РНОКПП НОМЕР_3 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),

ВСТАНОВИВ:

Згідно з даними протоколу про адміністративне правопорушення від 04.06.2025 серії ПдРУ № 374616, 04.06.2025 о 17 год. 40 хв. в районі 86 км річки Дунай, на відставні близько 100 метрів від прикордонного знаку 1375, 300 метрів від лінії державного кордону України, у результаті спрацювання фотопастки було виявлено громадянина ОСОБА_1 , який мав намір незаконно перетнути державний кордон поза пунктом пропуску без документів на право перетину державного кордону з України в Румунію, чим порушив вимоги ст. 9 Закону України «Про державний кордон України» від 04 листопада 1991 року, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

В судове засідання притягуваний ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи не подавав.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Корецька Л.А. в судове засідання також не з`явилася, 18.07.2025 надала заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності ОСОБА_1 .

За змістом ч. 2 ст. 268 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою.

За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 , та його захисника, на підставі матеріалів, які містяться у справі.

Від притягуваного ОСОБА_1 до суду надійшли пояснення, та від його захисника заперечення на протокол, в яких зазначено, що 04.06.2025 приблизно о 15 год. 20 хв., ОСОБА_1 , повертаючись з роботи, де він працює за домовленістю, рухався вздовж вул. Прийдунайської в м. Ізмаїлі в бік збору працівників, де його та інших робітників мав забрати автомобілем роботодавець, який розвозить працівників додому. Коли він та інші працівники чекали на співробітників до них під`їхали службові особи Державної прикордонної служби України та співробітники поліції. Дані про те, що його було затримано в результаті спрацювання фотопастки не відповідають дійсності, оскільки в матеріалах справи відсутнє таке фото, і у вказаний у протоколі час він не знаходився у місці, зазначеному в протоколі. Для підтвердження своєї особи він надав паспорт громадянина України. Після перевірки документів співробітники Державної прикордонної служби України, у яких при собі була зброя, наказали стати в ряд з іншими чоловіками для спільного фото, відмовитися від виконання вимог не зміг з остраху за своє життя. Після цього його затримали для складання протоколу про адміністративне правопорушення, а потім доставили до ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_1 має стійкі соціальні зв`язки, одружений, виховує малолітню доньку, зареєстрований та проживає спільно з дружиною та донькою за адресою: АДРЕСА_1 . Жодних намірів перетинати кордон ніколи не виникало, про що також свідчить відсутність у нього додаткових документів та речей, які б вказували на намір перетнути кордон.

З урахуванням вказаного, захисник адвокат Корецька Л.А. просить справу про адміністративне правопорушення закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, та оцінивши надані суду докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

Згідно зі ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

За змістом ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками тощо. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За приписами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідальність за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП настає за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

У свою чергу, ч. 2 ст. 204-1 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за дії, вчинені групою осіб або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

Таким чином, об`єктивна сторона правопорушення за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП виражається у перетинанні або спробі перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади, вчинене групою осіб або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

Згідно зі ст. 9 Закону України «Про державний кордон України» від 04.11.1991 №1777-XII (далі Закон України від 04.11.1991), перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку. Залізничне, автомобільне, морське, річкове, поромне, повітряне та пішохідне сполучення через державний кордон України здійснюється в пунктах пропуску, що встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства і міжнародних договорів України, а також поза пунктами пропуску через державний кордон України у випадках, визначених законодавством. Пункт пропуску через державний кордон України це спеціально виділена територія на залізничних та автомобільних станціях, автомобільних і пішохідних шляхах, в аеропортах (аеродромах), морських і річкових портах, включаючи частину їх акваторії (захищена повністю або частково огороджувальними гідротехнічними спорудами чи об`єктами природного походження), з комплексом будівель, споруд і технічних засобів, на якій здійснюються прикордонний, митний контроль, інші види контролю і пропуск через державний кордон України осіб, транспортних засобів, вантажів та іншого майна. Положення про пункти пропуску через державний кордон України затверджується Кабінетом Міністрів України. Порушенням державного кордону України є, серед іншого, перетинання його будь-якими технічними або іншими засобами без відповідного на те дозволу чи з порушенням встановленого порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України від 04.11.1991, пропуск осіб, які перетинають державний кордон України, здійснюється органами Державної прикордонної служби України за дійсними документами на право в`їзду на територію України або виїзду з України. Пропуск транспортних засобів, вантажів через державний кордон України провадиться відповідно до законодавства України і міжнародних договорів України. Відповідно до міжнародних договорів України Кабінетом Міністрів України може бути встановлено спрощений порядок пропуску осіб, транспортних засобів, вантажів через державний кордон України.

Однак у порушення вимог ст. 255 КУпАП, інспектором прикордонної служби, який склав протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , не було надано доказів того, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, оскільки з протоколу про адміністративне правопорушення від 04.06.2025 серії ПдРУ № 374616 не вбачається того, які безпосередні дії він вчинив з метою здійснення спроби незаконного перетину кордону. Лише сам факт перебування на відстані 300 м від лінії державного кордону України не може свідчити про такий намір.

Особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, не було надано доказів того, що у ОСОБА_1 був намір перетинати державний кордон. У свою чергу, притягуваний ОСОБА_1 надав пояснення щодо свого перебування у місці, де він був виявлений. Його пояснення не спростовані, і не надані жодні докази, які б свідчили про наявність у ОСОБА_1 наміру перетнути державний кордон.

Так, у матеріалах справи відсутній протокол особистого огляду, огляду речей та вилучення документів, що свідчить про те, що у ОСОБА_1 не вилучались жодні речі та документи, які б могли вказувати про намір перетину ним державного кордону.

Матеріали справи не містять достатніх та беззаперечних доказів, які б свідчили про причетність та наявність умислу у ОСОБА_1 здійснити перетин кордону у спосіб, який ставиться йому у провину.

Згідно зі ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Суд не вправі самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Суд також враховує практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), відображену, зокрема, у п. 43 рішення ЄСПЛ від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), згідно з якими «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, а тому відсутні підстави для притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 247, 283-285 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (паспорт № НОМЕР_2 , виданий 02.08.2019 органом 5129, РНОКПП НОМЕР_3 ), до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Ізмаїльського міськрайонного суду

Одеської області К.В. Караман