П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.07.2025 Справа №607/14346/25 Провадження №3/607/5658/2025

місто Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Якімець Тарас Ігорович розглянув матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, паспорт серія НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 122-4 та 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення

У С Т А Н О В И В:

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 384121 від 07 липня 2025 року вказано, що 05 липня 2025 року о 17 год. 42 хв. в місті Тернопіль по проспекту Степана Бандери, 96, водій ОСОБА_1 під час керування автомобілем Volkswagen E-Golf д.н.з. НОМЕР_2 не була уважною, не стежила за дорожньою обстановкою та її зміною, не дотрималася безпечного бокового інтервалу, допустила наїзд на припаркований автомобіль ВАЗ 21154 д.н.з НОМЕР_3 , який припаркував водій ОСОБА_2 ; під час дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП) транспортні засоби (далі ТЗ) отримали механічні пошкодження, чим порушено п.2.3.б. ПДР порушення стеження за дорожньою обстановкою, реагування на її зміну, стеження за вантажем, технічним станом; п.13.1. ПДР водій незалежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стан у ТЗ повинен дотримуватися безпечної дистанції; п.13.3. ПДР порушення правил зустрічного роз`їзду, за що передбачена відповідальність за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП).

Відповідно до даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 384139 від 07 липня 2025 року водій ОСОБА_1 05 липня 2025 року о 17 год. 42 хв. в місті Тернопіль по проспекту Степана Бандери, 96, керуючий автомобілем Volkswagen E-Golf д.н.з. НОМЕР_2 , будучи причетною до ДТП, місце події залишила, чим порушила п.2.10.а. ПДР залишення водіями ТЗ, іншими учасниками дорожнього руху місця ДТП на порушення встановлених правил, за що передбачена відповідальність за статтею 122-4 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 засвідчила, що повністю розуміє зміст роз`яснених їй прав, передбачених статтею 63 Конституції України та статтею 268 КУпАП, винуватою себе у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, визнає повністю, щиро кається. Утім, щодо наявності вини у вчиненні нею правопорушення, передбаченого статтею 122-4 КУпАП, заперечила. Так, особа, яку притягують до відповідальності, пояснила суду, що під час керування ТЗ у салоні автомобіля перебувало троє неповнолітніх дітей, які досить сильно шуміли, зіткнення із автомобілем ВАЗ вона не відчула, відтак взагалі не зрозуміла, що відбулася ДТП за її участі. Характер пошкоджень її автомобіля, на якому лише незначні подряпини та потертості, свідчить про відсутність будь-якого відчутного удару, який вона могла б почути або відчути. ОСОБА_1 зазначила, що про ДТП дізналася лише коли їй про це повідомили працівники поліції, а отже вона не вчиняла жодних дій для умисного залишення місця пригоди. Крім того, особа, якій інкриміновано вчинення правопорушень, звернула увагу суду, що усі питання матеріального характеру з потерпілим урегульовано, що підтверджується його заявою.

Заслухавши пояснення особи, яку притягують до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, що підтверджується як визнанням особою вини, так і доказами, дослідженими у судовому засіданні, зокрема:

протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 384121 від 07 липня 2025 року (а.с.1);

відеоматеріалами (а.с. 3);

схемою місця ДТП, яка сталася 05 липня 2025 року о 17 год. 30 хв. в м. Тернопіль, проспекту Степана Бандери, 96 (а.с. 4);

письмовими поясненнями потерпілого ОСОБА_2 від 05 липня 2025 року (а.с. 5);

рапортом інспектора взводу № 1 роти № 4 батальйону УПП в Тернопільській області ДПП лейтенанта поліції О. Мотрука від 05 липня 2025 року (а.с. 6);

протоколом огляду ТЗ від 07 липня 2025 року (а.с. 7);

письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 07 липня 2025 року (а.с. 8);

довідкою Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про те, що ОСОБА_1 видано посвідчення водія серії НОМЕР_4 (а.с. 9).

За частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Згідно зі статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (стаття 245 КУпАП).

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будьякі фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Частиною п`ятою статті 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353-XII передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух; не створювати перешкод для проїзду спеціалізованого санітарного транспорту бригад екстреної (швидкої) медичної допомоги, який рухається з включеними проблисковим маячком та спеціальним звуковим сигналом; у випадках, визначених Законом України «Про екстрену медичну допомогу», надавати необхідну домедичну допомогу та вживати всіх можливих заходів для забезпечення надання екстреної медичної допомоги, у тому числі потерпілим внаслідок дорожньо-транспортних пригод.

Згідно з пунктом 2.3.б. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі ПДР України) Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

У п.13.1. ПДР України вказано, що водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Згідно з п. 13.3. ПДР України під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху.

Статтею 124 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Диспозиція цієї норми передбачає відповідальність за вчинення дій на порушення існуючих ПДР України, які мали наслідком пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна. Тобто власне порушення ПДР України, що не мало наслідком заподіяння такої шкоди, не утворюватиме склад адміністративного проступку, передбаченого статтею 124 КУпАП.

ОСОБА_1 визнала вину, її пояснення узгоджуються з матеріалами справи є, на думку суду, достовірними та сумісні з проаналізованими у судовому засіданні доказами. Відтак, суд вважає доведеною вину ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого їй адміністративного проступку, відповідальність за який встановлена статтею 124 КУпАП.

Отже, суд констатує, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, тобто порушення водієм транспортного засобу правил дорожнього руху, що спричинили пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

За залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні передбачено відповідальність, яка настає за статтею 122-4 КУпАП.

Згідно пункту 2.10.а. ПДР України у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний: негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Тобто ПДР України встановлюють обов`язок для водіїв, які причетні до ДТП, негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди, відповідно невиконання наведеного припису ПДР України матиме наслідком притягнення до адміністративної відповідальності.

Утім, суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого статтею 122-4 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі умислу, адже, відповідно до пункту 1.10 ПДР України залишення місця ДТП дії учасника дорожньо-транспортної пригоди, спрямовані на приховання факту такої пригоди або обставин її скоєння, які спричинили необхідність проведення поліцейськими заходів щодо встановлення (розшуку) цього учасника та (або) розшуку транспортного засобу.

Тобто сам факт залишення місця ДТП є недостатнім для притягнення особи до адміністративної відповідальності; особа має усвідомлювати, що її дії протиправні й, що вона їх вчиняє для приховання факту такої пригоди або обставин її скоєння.

Ураховуючи обставини ДТП, яка відбулася 05 липня 2025 року о 17 год. 42 хв. в місті Тернопіль по проспекту Степана Бандери, 96, беручи до уваги пояснення ОСОБА_1 щодо того, що вона не усвідомлювала того факту, що стала учасником пригоди, зважаючи на досліджені у судовому засіданні докази, суд констатує відсутність умислу у діях особи, яку притягують до відповідальності, спрямованого на приховання факту ДТП або обставин її скоєння.

У матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б спростовували пояснення ОСОБА_1 , суд вважає пояснення особи логічними, обґрунтованими та послідовними, а тому констатує відсутність у її діях складу адміністративного проступку, передбаченого статтею 122-4 КУпАП.

При цьому, приймаючи рішення по суті справи, суд виходить з вимог статті 62 Конституції України та передбаченого у ній принципу презумпції невинуватості, згідно якого обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, наявні у справі докази, які безпосередньо дослідженні судом у судовому засіданні, не підтверджують факт скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 122-4 КУпАП, що є підставою для закриття провадження у справі згідно пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП відсутність складу адміністративного правопорушення.

Підсумовуючи наведене вище, суд констатує наявність у діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, та відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 122-4 КУпАП.

Обираючи адміністративне стягнення, суд, відповідно до статті 33 КУпАП, бере до уваги характер вчиненого правопорушення, особу порушника, його щире каяття, визнання вини в повному обсязі, відшкодування заподіяної шкоди, майновий стан, наявність на вихованні трьох неповнолітніх дітей, відсутність обставин, що обтяжують адміністративну відповідальність, а тому доходить висновку, що до ОСОБА_1 слід застосувати стягнення у виді штрафу в межах санкції статті 124 КУпАП.

Згідно статті 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні у справі про адміністративне правопорушення підлягає сплаті особою, на яку накладено стягнення, а тому, відповідно до частини п`ятої статті 4 Закону України «Про судовий збір», із ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму, що становить 605,60 гривень.

Керуючись статтями 7, 9, 33, 34, 35, 36, 40-1, 122-4, 124, 245, 251, 280, 283, 284, 287, 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

2. ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень в дохід держави.

3. Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок в дохід держави.

4. Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

5. У випадку несплати штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

6. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

7. Постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу підлягає примусовому виконанню після закінчення строку, установленого частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, шляхом звернення до виконання протягом трьох місяців з дня винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. У разі відстрочки виконання постанови відповідно до статті 301 Кодексу України про адміністративні правопорушення перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки.

8. Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

9. Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

10. Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

11. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Головуючий суддяТ. І. Якімець