КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 369/8027/25
№ апеляційного провадження: 33/824/3451/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2025 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Слюсар Т.А., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 травня 2025 року під головуванням судді Гришка О.М., якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

У С Т А Н О В И Л А :

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 травня 2025 року ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 грн 60 коп.

Судом встановлено, що 15 квітня 2025 року о 15 год 35 хв в м. Боярка, вул. Молодіжна, 76А, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «VOLKSWAGEN» д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння (поведінка, що не відповідає обстановці та дійсності, підвищена жвавість та рухливість мови, ходи). Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху і вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з указаною постановою, 04 червня 2025 року ОСОБА_1 подав до суду апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 травня 2025 року та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції було надано неправильну оцінку відеозапису, як доказу що призвело до необґрунтованого рішення та безпідставного накладення на скаржника адміністративного стягнення.

Скаржник вказує, що патрульний поліції не роз`яснив чітко свою вимогу, не поставив пряме та конкретне запитання та не отримав від нього жодної відповіді.

Крім того, не було роз`яснено права та наслідки відмови.

Посилається на те, що патрульний не взяв до уваги вимогу пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, натомість продовжив складати протокол за фактом відмови від проходження огляду.

Окрім цього, звертає увагу що транспортний засіб не перебував в русі і він не керував транспортним засобом.

Звертає увагу, що працівник поліції не довів обставин того, що він керував транспортним засобом, хоча на нього як уповноважену покладається обов`язок доведення вини в контексті ст. 251 КУпАП.

Вказує, що знайшов інтернеті, що в м. Києві є лише єдиний заклад в якому можна пройти відповідний огляд в КНП «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія». Так, згідно висновку від 20 квітня 2025 року встановлено, що ознак сп`яніння не виявлено від 15 квітня 2025 року.

Вважає, що судом не було досліджено в повному обсязі матеріали справи, а саме протокол, відео з боді-камери № 00233, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі з мотивів та підстав, зазначених у ній.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до частини сьомої статті 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом

Положеннями статті 280 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в даному випадку, передбаченого статтею 130 КУпАП, у числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Також стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особа, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 301342 від 15 квітня 2025 року, 15 квітня 2025 року о 15 год 35 хв в м. Боярка, вул. Молодіжна, 76А, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «VOLKSWAGEN» д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння (поведінка, що не відповідає обстановці та дійсності, підвищена жвавість та рухливість мови, ходи). Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху і вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 1).

Суд першої інстанції визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою ст. 130 КУпАП, як на підставу доведеності вини послався, зокрема на протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 301342 від 15 квітня 2025 року, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 15 квітня 2025 року та відеозапис.

Апеляційний суд вважає, що висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є необґрунтованим, оскільки в порушення вимог статті 280 КУпАП суд не з`ясував всіх обставин справи, які мають значення для правильного її вирішення.

Відповідно до частин першої - третьої статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним (частина п`ята статті 266 КУпАП).

Відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Отже поліцейський вправі пред`явити до водія транспортного засобу вимогу пройти медичний огляд для визначення стану наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я за наявності підстав вважати, що водій перебуває в стані наркотичного сп`яніння згідно з ознаками такого стану, якщо водій відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням технічних спеціальних засобів або висловив незгоду з його результатами.

Як вбачається з запису боді-камери в ході фіксації факту порушення правил зупинки та відповідно оформлення постанови ОСОБА_1 було зроблено зауваження працівнику поліції з посиланням на те, що останній вдарив його автомобіль, у зв`язку з чим поліцейський вибачився.

Проте ОСОБА_1 продовжив обурюватися такою поведінкою поліцейського після чого працівник поліції вказав, що ОСОБА_1 неадекватно себе поводить з посиланням на підозру про вживання ним наркотичних засобів (15:36:01-15:36:25) й запропонував пройти освідування на вживання наркотичних засобів на що останній зауважив, що наркотичні речовини не вживає.

Докази відмови саме ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння записом з боді-камери працівника поліції не зафіксовано. Навпаки, згідно запису на 11 хв. 09 сек. ОСОБА_1 запропонував працівнику поліції поїхати разом медичного закладу для відповідного огляду.

При цьому згідно змісту переглянутого відеозапису долученого до матеріалів справи, фіксування подальших подій не відбулося.

Разом з тим з тим, згідно відеозапису рухи ОСОБА_1 впевнені, вираженого тремтіння рук, почервоніння або неприродної блідості обличчя не вбачається, а відповідна збудженість з`явилася після подій, фактично спровокованих працівником поліції.

Отже, відповідно до справи, неадекватну поведінку (підвищену жвавість та рухливість мови, ходи) ОСОБА_1 працівник поліції пов`язував із зауваженням порушника на його адресу, що ставить під сумнів об`єктивність під час складання ним протоколу про вчинення адміністративного правопорушення.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь.

Отже, у справі відсутні належні докази на підтвердження виявлення у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння та вирішення питання щодо проходження ним освідування у медичному закладі, не містить роз`яснення поліцейським йому прав та обов`язків у відповідності до положень Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України від 9 листопада 2015 року № 1452/735 та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженого Постановою КМУ від 17 грудня 2008 року № 1103.

Крім того, долучений до справи відеозапис не відображає істотних відомостей про вчинення правопорушення.

Разом з тим, як свідчать матеріали справи ОСОБА_1 скористався правом звернутись до медичного закладу самостійно.

Так, згідно з наданим до суду першої інстанції висновком КП «КМНКЛ» «Соціотерапія» від 20 квітня 2025 року, 15 квітня 2025 року ОСОБА_1 о 18 год 09 хв. в порядку самозвернення пройшов медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння й за результатами огляду встановлено, що ознак наркотичного сп`яніння у нього не виявлено (а.с. 13).

З огляду на наявні порушення при проведенні огляду на стан наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 та складанні за його результатами протоколу про адміністративне правопорушення, вказаний протокол та додані до нього матеріали є недопустимими доказами, як такі, що отримані з істотним порушенням вимог КУпАП, що залишилося поза увагою суду під час вирішення справи.

Будь-які інші належні, допустимі та достовірні докази, які б з достатністю вказували на наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у справі відсутні.

Як зазначено в Рішенні Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Згідно зі статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

А як зазначено вище, в силу принципу презумпції невинуватості, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь.

Таким чином, слід зробити висновок, що в матеріалах справи відсутні належні та достатні докази на підтвердження порушення п. 2.5 ПДР України ОСОБА_1 та встановлення його вини за стандартом поза розумним сумнівом, а при складенні протоколу про адміністративне правопорушення працівниками поліції не в повній мірі дотримано вимоги ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У відповідності до ст. 7 КУпАП, ст. 62 Конституції України, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути притягнута до відповідальності, доки її вину не буде доведено в законному порядку. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Виходячи з вищевикладеного, оцінивши досліджені докази, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції не дотримався вимог статей 245, 252, 280 КУпАП, не встановив всі фактичні обставини справи та всі обов`язкові ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому дійшов помилкового висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження під час перегляду справи в апеляційному суді.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи наведене, апеляційний суд доходить висновку, що постанова Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 травня 2025 року є незаконною та необґрунтованою, а тому підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю, у зв`язку із відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме із підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 травня 2025 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності, за ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддано стягненню - скасувати. Провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Т.А. Слюсар