Справа № 369/6107/25
Провадження № 3/369/4447/25
П О С Т А Н О В А

Іменем України

07.07.2025 року м. Київ

Суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Патієвич А.Б., розглянувши матеріали, які надійшли від ВП № 5 Бучанського РУП ГУ НП в Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 05.04.2025 серії ЕПР1 № 291883, 05.04.2025, о 20 год. 38 хв, в с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Кооперативна, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Fiat Doblо» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку водій ОСОБА_1 відмовився на відеозапис, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 з`явився, вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не визнав та пояснив, що 05.04.2025 зустрівся разом із товаришем ОСОБА_2 , який напередодні вживав алкогольні напої. Через деякий час товариш попросив його підвезти, на що ОСОБА_1 погодився. Потім автомобіль зупинили працівники поліції, при цьому не вказуючи причину зупинки, та зробили зауваження щодо запаху алкоголю в салоні автомобіля. Його товариш пояснював, що це саме він вживав алкоголь, а тому присутній запах. Далі він тривалий час намагався з`ясувати у працівників поліції причину зупинки транспортного засобу та вважає, що у зв`язку з цим вони на незаконній підставі запропонували пройти огляд на стан сп`яніння, при цьому не встановлюючи жодних ознак у нього сп`яніння.

У судовому засіданні адвокат Токар А.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , просив закрити справу про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, оскільки було порушено процедуру проходження огляду на стан сп`яніння, так як працівниками поліції при складанні матеріалів було допущено низку порушень, зокрема не встановлювались наявність ознак алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 не було роз`яснено причину зупинки транспортного засобу та не роз`яснено його прав, не було відсторонено ОСОБА_1 від керування автомобілем.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_3 дав пояснення, які є аналогічними тим, що надав ОСОБА_1 . Також свідок підтвердив, що після складання протоколу ОСОБА_1 сів до свого автомобіля та поїхав додому.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вислухавши пояснення учасників судового процесу, суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно зі статтею 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.

Суд, у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

На підтвердження вини ОСОБА_1 до матеріалів справи було долучено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 291883 від 05.04.2025, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 05.04.2025, диск з відеозаписом.

Надаючи оцінку вказаним доказам, суддя звертає увагу на наступне.

Так, на відеозаписі з бодікамер поліцейських зафіксовані лише вибіркові проміжки спілкування, не зафіксовано обставин, про які зазначено в протоколі, зокрема зупинка працівниками поліції транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , обставин встановлення ознак сп`яніння.

Відповідно до ч. 1 ст. 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Вищезгадані підстави конкретизовано зокрема в п. 2 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 9 листопада 2015 року № 1452/735 (надалі по тексту Інструкція № 1452/735), відповідно до якого огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

У разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я (п. 12 Розділу 2 Інструкції № 1452/735).

Таким чином, направлення на огляд є законним виключно за наявності у водія, визначених Інструкцією, ознак сп`яніння.

Так, у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 291883 від 05 квітня 2025 року, інспектор поліції зазначає, що підставою для огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння стало те, що у нього нібито було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук.

Із відеозапису з нагрудної камери працівників поліції вбачається, що працівниками поліції будь-які ознаки сп`яніння не встановлювались.

Дані обставини свідчать про безпідставність пропозиції проходження огляду на стан сп`яніння, висловленої ОСОБА_1 .

Окрім цього, слід звернути увагу суду на те, що ОСОБА_1 протягом усього спілкування із працівниками поліції, поводить себе спокійно, він має цілком природній вигляд та забарвлення обличчя.

Вказане вище свідчить про те, що вимога інспектора патрульної поліції до ОСОБА_1 про необхідність проходження огляду на стан сп`яніння є безпідставною, незаконною та необґрунтованою, а також не відповідає встановленому законом порядку, що у свою чергу свідчить про відсутність складу адміністративного правопорушення за ст.130 КУпАП. Аналогічна позиція наведена у постанові Київського апеляційного суду від 23.01.2025 року у справі № 361/4577/24.

Долучений до матеріалів справи відеозапис не підтверджує дотримання працівником Національної поліції порядку, встановленого ст. 266 КУпАП, оскільки частиною першою цієї статті передбачено відсторонення особи від керування, чого не було здійснено.

Крім цього, суд враховує, що у матеріалах справи відсутній акт тимчасового вилучення транспортного засобу, наявність якого, у відповідності до вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, є обов`язковою.

Вищенаведені обставини у своїй сукупності свідчать про порушення працівниками поліції вимог до процедури проведення огляду водіїв на стан сп`яніння, передбачених ст. 266 КУпАП.

Стосовно складеного протоколу про адміністративне правопорушення, то сам по собі він не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом».

За таких обставин відсутні підстави вважати, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП не доводиться сукупністю наявних у справі доказів, які не є переконливими, достатньо вагомими і узгодженими між собою, а відтак викликають у суду обґрунтовані сумніви.

Так, згідно з ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» (п.43) та «Авшар проти Туреччини» (п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року, згідно яких доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Згідно з ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 39 постанови Верховного Суду від 08 липня 2020 року у справі

№ 463/1352/16-а у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням наведеного, провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП підлягає закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 1, 7, 9, 130, 245, 247, 251-252, 280, 283-285 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутністю в діях особи, що притягується до адміністративної відповідальності, складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Андрій ПАТІЄВИЧ