КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 367/779/25 Головуючий у суді І інстанції Білогруд О.О.
Провадження № 33/824/3059/2025 Головуючий у суді ІІ інстанції Голуб С.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2025 року Київський апеляційний суд у складі судді Голуб С.А., за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - Боримської Ірини Олегівни , прокурора Бучанської окружної прокуратури - Зеленського Іллі Володимировича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_2 - адвоката Мироненко Марини Дмитрівни на постанову Ірпінського міського суду Київської області від 29 квітня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, працюючої головним спеціалістом Служби у справах дітей та сім`ї Коцюбинської селищної ради Київської області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Ірпінського міського суду Київської області від 29 квітня 2025 року справи про адміністративні правопорушення № 367/779/25 (провадження № 3/367/505/2025) та № 367/780/24 (провадження № 3/367/506/2025) об`єднано в одне провадження із присвоєнням єдиного унікального номеру № 367/779/25.

ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн в дохід держави, а також стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Не погодившись з вказаною постановою, 01 травня 2025 року захисник ОСОБА_2 - адвокат Мироненко М.Д. звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що судом достеменно не встановлено, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ОСОБА_2 в його вчиненні, чи був наявний умисел на несвоєчасне подання декларації, та чи була ОСОБА_2 обізнана про необхідність подання декларацій до 31 січня 2024 року.

Звертає увагу, що в матеріалах справи відсутня будь-яка пам`ятка, лист, розписка чи інше підтвердження того, що ОСОБА_2 була поінформована про зміну строків подання декларацій за 2022 рік, зокрема про граничний строк 31 січня 2024 року.

Навпаки, при звільненні у березні 2022 року вона підписала письмове зобов`язання про подання відповідної декларації протягом трьох місяців після припинення воєнного стану (а.с. 24-25), що підтверджує її орієнтацію саме на таку правову норму. Надалі вона не отримувала жодної офіційної інформації про зміну законодавства і жоден орган державної влади, включаючи попереднього та чинного роботодавця, не повідомив її про зміну строків подання декларацій.

Суд першої інстанції проігнорував, що відповідальність за несвоєчасне подання декларації настає лише за відсутності поважних причин, однак не оцінив надані пояснення ОСОБА_2 щодо нестабільного психологічного стану, відсутності інформування органами попереднього та чинного місця роботи, перебування на утриманні ОСОБА_2 двох малолітніх дітей, а також воєнного стану, які в сукупності свідчать про наявність об`єктивних та суб`єктивних поважних причин.

Крім того, суд без належного обґрунтування визначив датою виявлення правопорушення 09 січня 2025 року - дата складання протоколу, ігноруючи, що ще 03 жовтня 2024 року уповноваженим органом було фактично і документально встановлено факт несвоєчасного подання декларацій. Це підтверджується матеріалами справи (а.с. 37-40), які містять роздруківки самих декларацій із фіксацією дати подання - 14 березня 2024 року, тоді як крайній строк їх подання за законом - 31 січня 2024 року.

Також суд не врахував обставин, які свідчать про відсутність суспільної небезпеки діяння, зокрема: добровільне подання декларацій без вимог з боку НАЗК; відсутність шкоди, недостовірних даних або спроб приховування; фактичне незнання нових строків, зумовлене відсутністю повідомлення від роботодавців.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції захисник ОСОБА_2 - адвокат Боримська І.О. підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити.

Прокурор Зеленський І.В. проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив залишити постанову суду першої інстанції без змін, посилаючись на її законність та обґрунтованість.

Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до приписів ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст. 245 КУпАП провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За змістом ст. 252 КУпАП, оцінка доказів здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до наказу Головного управління Національної поліції в Київській області від 17 лютого 2021 року № 47о/с ОСОБА_2 було призначено на посаду інспектора сектору ювенальної превенції відділу превенції Бучанського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області.

Наказом від 18 березня 2022 року № 57 о/с її було звільнено з вказаної посади.

ОСОБА_2 , обіймаючи посаду старшого лейтенанта поліції інспектора сектору ювенальної превенції відділу превенції Бучанського районного управління поліції, була суб`єктом, на якого поширюються положення п.п. «з» пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» № 1700-VII.

Згідно з послідовністю дій користувача «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», які вчинила ОСОБА_2 , вона фактично подала декларацію особи, яка припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за період не охоплений раніше поданими деклараціями, 14 березня 2024 року о 12:52 год., хоча граничним терміном подачі такої декларації визначено 31 січня 2024 року.

Згідно з послідовністю дій користувача «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», які вчинила ОСОБА_2 , вона фактично подала щорічну декларацію за 2022 рік 14 березня 2024 року о 13:18 год., хоча граничним терміном подачі такої декларації визначено 31 січня 2024 року.

09 січня 2025 року оперуповноваженим відділу протидії корупції Київського обласного управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України - майором поліції Мотузко Є.В. складено протокол про адміністративне правопорушення № 5/2025, відповідно якого ОСОБА_2 в порушення вимог абзацу 1 ч. 2 ст. 45 та пункту 2-7 розділу XIII «Прикінцеві положення» Закону України «Про запобігання корупції, а також Закону України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану» від 20 вересня 2023 року № 3384-ІХ, несвоєчасно, без поважних причин подала декларацію особи, яка припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за період не охоплений раніше поданими деклараціями, та протокол про адміністративне правопорушення № 6/2025, відповідно якого ОСОБА_2 в порушення вимог абзацу 1 ч. 2 ст. 45 та пункту 2-7 розділу XIII «Прикінцеві положення» Закону України «Про запобігання корупції, а також Закону України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану» від 20 вересня 2023 року № 3384-ІХ, несвоєчасно, без поважних причин подала щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2022 рік, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, а саме несвоєчасне подання декларації особи, уповноваженої з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування.

Згідно із п.п. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» державні службовці є суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону.

Статтею 1 вказаного Закону визначено, що суб`єкти декларування - особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а», «в»-«ґ» пункту 2, пункті 4 частини першої статті 3 цього Закону, інші особи, які зобов`язані подавати декларацію відповідно до цього Закону.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про національну поліцію» поліцейський є громадянин України, який склав присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Згідно з абзацом 1 частини другої статті 45 Закону № 1700-VII особи, зазначені у пункті 1 пп «а», «в-ґ» пункту 2 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції»№ 1700-VII, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, протягом 30 календарних днів з дня припинення відповідної діяльності подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Приміткою до статті 172-6 КУпАП визначено, що суб`єктами правопорушення у цій статті (крім правопорушень, визначених частинами другою та третьою цією статті, у частині неповідомлення або несвоєчасного повідомлення про суттєві зміни у майновому стані) є особи, які відповідно до частин першої та другої статті 45 Закону № 1700-VII зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 18 Закону України «Про національну поліцію» поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватись положень Конституції України та законів України, інших нормативно - правових актів, що регулюють діяльність поліції та Присяги поліцейського. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану» від 20 вересня 2023 року № 3384-ІХ та пункту 2-7 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1700-VII особи, які у 2022-2023 роках не подали декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до статті 45 Закону № 1700-VII, і кінцевий строк для подання яких настав до дня набрання чинності Законом № 3384-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану» подають такі декларації не пізніше 31 січня 2024 року.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 12 Закону № 1700-VII Національне агентство з питань запобігання корупції з метою покладених на нього повноважень має право приймати з питань, що належать до його компетенції, обов`язкові для виконання нормативно-правові акти. Так, наказом Національного агентства з питань запобігання корупції від 08 листопада 2023 року № 252/23 «Про затвердження форми декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та Порядку заповнення та подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» визначено: порядок заповнення та подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, а також затверджено форму декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування та порядок її подання.

Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» 24 лютого 2022 року затверджено Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, яким в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який діє на і на даний час.

Законом України «Про захист інтересів суб`єктів подання звітності та інших документів у період дії воєнного стану або війни» від 03 березня 2022 року № 2115-ІХ установлено, що фізичні особи, фізичні особи-підприємці, юридичні особи подають облікові, фінансові, бухгалтерські, розрахункові, аудиторські звіти та будь-які інші документи, подання яких вимагається відповідно до норм чинного законодавства в документальній та/або в електронній формі, протягом трьох місяців після припинення чи скасування воєнного стану або стану війни за весь період неподання звітності чи обов`язку подати документи. Також у період воєнного стану або стану війни будь-які перевірки щодо своєчасності та повноти подання будь-яких звітів чи документів звітового характеру уповноваженими органами не здійснюється.

Абзацом 4 частини 2-7 Розділу XIII «Прикінцеві положення» Закону України «Про запобігання корупції» установлено, що з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану» здійснення заходів фінансового контролю, передбачених розділом VII цього Закону (зокрема подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування), відновлюється у повному обсязі та здійснюється у порядку та строки, визначені цим Законом (у тому числі з урахуванням особливостей, встановлених частинами сьомою - чотирнадцятою статті 45 цього Закону).

Відповідно до даних офіційного веб-сайту Верховної Ради України Закон України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану» набрав чинності 12 жовтня 2023 року.

Таким чином, з 12 жовтня 2023 року здійснення заходів фінансового контролю, передбачених розділом VII Закону України «Про запобігання корупції» (зокрема подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування) відновлено у повному обсязі та здійснюється у порядку та строки, визначені цим Законом (у тому числі з урахуванням особливостей, встановлених частинами сьомою - чотирнадцятою статті 45 цього Закону). Строк подання щорічної декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий 2021 та 2022 рік становить не пізніше 31 січня 2024 року.

Відповідно до пояснень ОСОБА_2 вбачається, що вона не була належним чином повідомлена про зміни в термінах декларування. Вказувала, що при звільненні 23 березня 2022 року нею було підписано пам`ятку щодо зобов`язання подати декларації у термін не пізніше трьох місяців після припинення чи скасування воєнного стану. Зазначає, що під час складання протоколу їй не було надано для ознайомлення матеріали справи.

Згідно ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Апеляційний суд зауважує, що ОСОБА_2 14 березня 2024 року подала декларації особи, яка припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за період не охоплений раніше поданими деклараціями та щорічну декларацію за 2022 рік в період часу 08:33 год. до 16:27 год.

ОСОБА_2 до 31 січня 2024 року не подала декларації саме тому, що вона вважала, що підписала пам`ятку про подання декларації і вправі подати декларації вже після закінчення військового стану.

Суд апеляційної інстанції враховує саме ті обставини, які стали причиною неподання декларації вчасно, оскільки при звільненні ОСОБА_2 під підпис була ознайомлена про необхідність подання декларації у термін не пізніше трьох місяців після припинення чи скасування воєнного стану або стану війни.

Крім того, ОСОБА_2 після звільнення тривалий час не працювала, виїжджала за кордон зі своїми малолітніми дітьми та не мала обов`язку перевіряти зміни в законодавстві про подання декларацій і обґрунтовано розраховувала, що вона має на це відповідний час.

Оскільки у ОСОБА_2 при влаштуванні на нове місце роботи виникла необхідність подати декларацію, то вона добровільно, без попереджень, самостійно та за власною ініціативою того ж дня подала і декларацію за 2022 рік.

Зазначена інформація в декларації суттєво не відрізняється від попередніх декларацій, всі обставини, пов`язані з її фінансовим становищем, залишались без змін, що свідчить про відсутність у неї наміру приховати інформацію та умислу на неподання декларації, а порушення строку на подання декларації, апеляційний суд визнає незначним, оскільки свій обов`язок ОСОБА_2 виконала.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення за вчинення правопорушення, суд першої інстанції не в повній мірі дотримався вимог ст.ст. 23, 33 КУпАП, в силу яких стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, поваги до правил співжиття, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Водночас, накладаючи на ОСОБА_2 стягнення за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, суд першої інстанції не урахував дані особи-правопорушника, яка раніше до адміністративної відповідальності не притягувалася, характер та обставини правопорушення, а також відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, адже хоч із запізненням, однак ОСОБА_2 подала декларацію, відсутність реально заподіяної істотної шкоди суспільним чи державним інтересам, правам і свободам громадян або іншим цінностям, які охороняються законом, що, на думку апеляційного суду, суттєво знижує ступінь суспільної небезпеки вчиненого та, як наслідок, призводить до малозначності діяння.

Відповідно до вимог ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого правопорушення орган, посадова особа, уповноважені вирішувати справу, можуть звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП за малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням, та провадження у справі закрити.

На переконання апеляційного суду, застосування такого заходу, як усне зауваження, буде необхідним та достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети - виховного впливу та запобіганню вчиненню нових правопорушень.

Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, а оскаржувана постанова суду першої інстанції - скасуванню із закриттям провадження у справі.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 - адвоката Мироненко Марини Дмитрівни задовольнити частково.

Постанову Ірпінського міського суду Київської області від 29 квітня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, скасувати.

Прийняти нову постанову, якою звільнити ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, обмежитись усним зауваженням, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду С.А. Голуб