Провадження №: 3/336/3946/2025
ПОСТАНОВА

Іменем України

10 липня 2025 року м. Запоріжжя

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Дацюк Ольга Ігорівна, розглянувши матеріали адміністративної справи про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 184 ч. 1 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає у АДРЕСА_1 ,-

ВСТАНОВИВ:

03 червня 2025 року приблизно о 21.35 годині, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 ухилився від виконання передбачених законодавством батьківських обов`язків по контролю за донькою та місцем знаходження своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого остання пішла з дому та знаходилась за адресою: м. Запоріжжя, вул. Задніпровська, 21 без батьківського піклування де і була знайдена та виявлена співробітниками поліції. Такими діями батько порушив ст. 150 ч. 2 СК України.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, викликався до суду двічі, як шляхом зазначення у протоколі про адміністративне правопорушення, так і за допомогою направлення СМС-повістки на вказаний у протоколі про адміністративне правопорушення номер телефону, про причини неявки суд не повідомив.

Як вказував Верховний Суд у постанові від 17.11.2022 року по справі № 560/5541/20, якщо учасник надав суду телефон та електронну адресу (хоча міг цього і не робити), зазначивши їх у заяві (скарзі), то слід припустити, що учасник бажає, принаймні не заперечує, щоб ці засоби комунікації використовувалися судом. Це, в свою чергу, покладає на учасника справи обов`язок отримувати повідомлення і відповідати на них.

З огляду на це, суд, який комунікує з учасником справи за допомогою повідомлених ним засобів комунікації, діє правомірно і добросовісно. Тому слід виходити з «презумпції обізнаності»: особа, якій адресовано повідомлення суду через такі засоби комунікації, знає або принаймні повинна була дізнатися про повідомлення. Самого лише заперечення учасника про неотримання повідомлення недостатньо, щоб спростувати цю презумпцію.

Суд, який добросовісно інформує учасника справи з наміром забезпечити здійснення правосуддя, не повинен нести «ризик незнання» учасника, який надав суду свої номери та адреси, але не користується чи не стежить за ними.

У рішенні ЄСПЛ від 03.04.2008 № 3236/03, § 41 «Пономарьов проти України» суд вказав, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Крім того, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У відповідності до положень ст. 268 КУпАП, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст. 184 КУпАП не є обов`язковою, тому враховуючи наведені положення, суд розглянув справу за наявними доказами за відсутності ОСОБА_1 .

Обставини правопорушення підтверджуються письмовими поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та свідка, актом органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку.

Згідно з письмовими поясненнями ОСОБА_1 , 03.06.2025 року він знаходився за місцем мешкання у АДРЕСА_1 . За цією адресою він мешкає разом з дружиною ОСОБА_3 та дітьми ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Десь в травні 2025 року ОСОБА_7 пішла з дому до парня ОСОБА_8 . Даних якого він не знав, знав лише що він мешкає десь в Хортицькому районі. ОСОБА_1 не заявляв у поліцію ба вона в нього вже доросла та самостійна та сподівався її знайти сам. В подальшому буде більш ретельно доглядати за своєю донькою та її дозвіллям. 03.06.2025 року його дружина знаходилась на службі, вона служить в ЗСУ.

Згідно з письмовими поясненнями свідка ОСОБА_9 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка повинна знаходитись за місце проживання батьків за адресою: АДРЕСА_2 , знаходилась за її місцем проживання у АДРЕСА_3 десь з грудня 2024 року по теперішній час. В дитини немає ніяких документів. Вона проживає у ОСОБА_9 бо їй її жалко, бажає у подальшому її удочерити. Вона конфліктує з батьками, може тікати з дому. Батько її зовсім не розшукує.

Як зазначено у акті органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку, 03.06.2025 року о 23.00 годині була виявлена дитина жіночої статі біля будинку №21 по вул. Василя Сергієнка, документів не має. Пішла з дому за адресою: АДРЕСА_2 у грудні 2024 року через конфлікт з батьком. Особу встановили як ОСОБА_2 , 2010 року народження, проживає у АДРЕСА_2 . Дитина доставлена до КНП «МДЛ №5» ЗМР.

Стаття 150 ч. 1, 2 СК України вказує, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ст. 152 СК України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.

Враховуючи, що ОСОБА_1 , не виконуючи свої батьківські обов`язки, не доглядав за неповнолітньою дочкою, внаслідок чого остання залишила місце мешкання та перебувала сама тривалий час без батьківського догляду, мешкала у незнайомої особи, тому суд вважає, що він нехтував своїми батьківськими обов`язками, не забезпечуючи догляд дитини та її безпеку.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 184 ч. 1 КУпАП, та кваліфікує його дії як ухилення батьків від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітньої дитини.

Обставин, які пом`якшують або обтяжують відповідальність, в судовому засіданні не встановлено.

Враховуючи обставини правопорушення, данні про особу правопорушника, який до адміністративної відповідальності не притягався, офіційно не працевлаштований протягом майже півроку не вживав ніяких заходів для пошуку доньки, суд вважає за доцільне призначити стягнення у виді накладення максимально передбаченого ст. 184 ч. 1 КУпАП штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 24, 33, 184 ч. 1, 283, 284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 184 ч. 1 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає у АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адміністративне стягнення за ст. 184 ч. 1 КУпАП у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 1700 (одна тисяча сімсот) гривень в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає у АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь держави судовий збір в сумі 605,60 гривень (шістсот п`ять гривень 60 коп.).

Штраф сплачується за наступними реквізитами:

Отримувач: ГУК у Зап.обл./Зап.обл.- 21081100

Код отримувача (ЄДРПОУ): 37941997

Код банку отримувача (МФО): 899998

Банк отримувача: Казначейство України

Номер рахунку: UA0008479

Код класифікації доходів бюджету: 21081100

Призначення платежу: адміністративний штраф

Судовий збір сплачується за наступними реквізитами:

Отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106

Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783

Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП)

Рахунок отримувача: UA0026001

Код класифікації доходів бюджету: 22030106

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Суддя О.І. Дацюк

Строк пред`явлення виконавчого документу«_____»_________________20___року

Постанова набрала законної чинності «_____»_________________20___року

Дата видачі «_____»_________________20___року