Провадження № 33/812/313/25 Категорія: ст. 130 ч. 1 КУпАП
Головуючий у першій інстанції Усіков О. В.
Доповідачка апеляційного суду Ямкова О. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд

у складі: головуючої судді Ямкової О. О.,

за участю: секретаря Богуславської О. М.,

особи, яка притягається

до адміністративної

відповідальності ОСОБА_1 ,

захисниці Кудіної Т. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисниці Кудіної Т. М. на постанову Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 23 червня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно постанови суду, 24 травня 2025 року о 13 годині 00 хвилині у місті Вознесенськ по вулиці Київській, 138км водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Hyunday Accent», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: почервоніння обличчя, звужені зіниці очей, тремтіння пальців рук. Водієві було запропоновано пройти медичний огляд в установленому законом порядку для визначення стану наркотичного сп`яніння в медичному закладі, від чого водій ОСОБА_1 відмовився, що зафіксовано за допомогою технічних засобів відеозапису. Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 адвокатка Кудіна Т. М. просить постанову скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю події та складу правопорушення.

Апелянтка вважає, що постанова є необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, оскільки ОСОБА_1 умисно не запросили у судове засідання для дачі пояснень, а тому про винесення судом постанови йому стало відомо випадково.

На її думку судом не враховано, що представники поліції не повідомили водія про підстави зупинки його транспортного засобу, наявність у нього ознак сп`яніння та не надали йому можливість пройти огляд в найближчому медичному закладі, про проведення якого він не заперечував, так як жодних ознак наркотичного сп`яніння не мав. Ці обставини можуть підтвердити особи, які були з ним разом, та могли надати пояснення на його користь у судовому засіданні, якщо б ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про дату та час слухання справи.

В протоколі про правопорушення та направленні водія на огляд мають місце невідповідності у зазначенні часу.

Після складення протоколу ОСОБА_1 від керування транспортним засобом не відстороняли.

На даний час ОСОБА_1 , як військовослужбовцю, для несення військової служби потрібно мати можливість керувати транспортним засобом, а зважаючи на порушення права на справедливий суд та розгляд його справи з порушенням стандарту доведення вини «поза розумним сумнівом», вважала помилковим притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Заслухавши пояснення захисниці адвокатки Кудіної Т. М. на підтримку доводів апеляційної скарги, пояснення ОСОБА_1 , перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, та вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд доходить наступного.

Відповідно до вимог статті 251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є доказом в справі про адміністративне правопорушення.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення водій ОСОБА_1 керував автомобілем з явними ознаками наркотичного сп`яніння: почервоніння обличчя, звужені зіниці очей, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння відмовився, що зафіксовано поліцейськими за допомогою технічних засобів відеозапису у відповідності до статті 266 КУпАП.

Тому при вирішенні справи, в обґрунтування своїх висновків суд правильно послався на дані протоколу про адміністративне правопорушення та відеозапису з нагрудного відеореєстратора поліцейського, які згідно до вимог статті 251 КУпАП є доказами у справі про адміністративне правопорушення.

Сам протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам статті 256 КУпАП та щодо місця та суті адміністративного правопорушення повністю узгоджується з даними, які містяться у відеозаписах, здійснених працівниками поліції на спеціальні технічні засоби відеофіксації, та письмових доказах, доданих до протоколу.

Фіксація події за допомогою відеозапису свідчить про те, що поліцейські зупинили автомобіль під керуванням ОСОБА_1 , після чого він почав з`ясовувати підстави його зупинки, пояснюючи, що можливо ним здійснено обгін з порушенням правил, на що водієві було поясненно, що в автомобілі не горить ліва передня фара. Під час спілкування з водієм у представників поліції виникли підозри щодо наявності у нього ознак наркотичного сп`яніння, про які водієві повідомили на відеозаписі, починаючи з 13 години 05 хвилини 05 секунди і відразу запропонували пройти огляд у лікарні, без зазначення її місця знаходження. Почувши вимогу поліцейських, ОСОБА_1 на відеозаписі з 13 години 05 хвилини 22 секунди відповів «ви мені не залишаєтє вибору» та звернувся до товариша «я можу відмовитися, Серьога?», після чого стверджувально відповів поліцейським відмовою «тоді я відмовляюся та найму адвоката, у мене є свідки» і «що по мені не видно», що я в стані сп`яніння, та «я відмовляюся». Ніякого бажання пройти огляд у лікарні міста Вознесенська, замість лікарні у місті Миколаєві, чи навпаки, водій не висловлював та його такі пояснення на відеозаписі відсутні. Натомість, о 13 годині 06 хвилині водій повідомив, що «у мене було таке саме, коли я їздив у Київ» (а.с.5).

В подальшому, під час фіксації даних водія, поліцейськими ще раз у нього з`ясовано чи не бажає він пройти огляд у лікарні, на що водій ОСОБА_1 в чіткій та категоричній формі о 13 годині 11 хвилині 40 секунді запису заявив «я відмовляюся». Після чого ОСОБА_1 роз`яснюються процесуальні права при розгляді справ про адміністративне правопорушення, складається протокол про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП, видається копія постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення інших ПДР України, зокрема, які стали підставою для зупинки транспортного засобу (відеозйомка, починаючи з 13 години 14 хвилини) (а.с.5). В подальшому також водієві роз`яснено про його відсторонення від керування транспортного засобу, внаслідок чого ОСОБА_1 з`ясовує у своїх товаришів чи є у них права на керування транспортним засобом, як тверезих водіїв (запис о 13 годині 17 хвилині) (а.с.1-3).

За наведених обставин доводи адвокатки про порушення прав водія, зокрема, у зв`язку з відсутністю підстав для зупинки транспортного засобу, бажанням водія пройти огляд на стан сп`яніння у іншому медичному закладі, ніж в тому, який запропонували представники поліції, та не відсторонення водія від керування транспортним засобом не заслуговують на увагу, як і твердження про відсутність у ОСОБА_1 ознак сп`яніння.

Відповідно до вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

За положеннями пунктів 1.4, 2.12, 3.17 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція), у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Проведення лабораторних досліджень в медичному закладі є обов`язковим для визначення факту перебування особи в стані наркотичного сп`яніння.

Зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у згаданому вище висновку.

Отже, проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі в присутності представника поліції з відібранням у особи, що оглядається, зразків біологічного середовища відповідає вимогам п. 2.12 вищезазначеної Інструкції.

За такого наявність чи відсутність у водія ознак наркотичного сп`яніння відноситься до виключної компетенції поліцейських, а перевірка наявності чи відсутності у водія стану наркотичного чи іншого виду сп`яніння, як то керування автомобілем під впливом пігулок, у зв`язку із захворюванням, лише в порядку медичного огляду у відповідному медичному закладі. Тому, у випадку наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу знаходиться у стані сп`яніння, водій, на вимогу поліцейських за положеннями пункту 2.5 ПДР України, зобов`язаний пройти медичний огляд.

За таких обставин мотиви відмови водія від виконання вимоги поліцейських у відповідності до пункту 2.5 ПДР України правового значення не мають. Наслідком відмови від проходження огляду у встановленому законом порядку є складення відносно водія протоколу про адміністративну відповідальність, передбачену частиною 1 статті 130 КУпАП. Така відмова за внесеними змінами до статті 266 КУпАП та Інструкції № 1452/735, які є чинними, як на час події, так і на час розгляду справи, фіксується поліцейськими за допомогою технічних засобів відеозапису, а за їх відсутності у присутності двох свідків.

Не є слушним посилання захисниці на час події, який зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення та направленні водія на огляд для визначення стану сп`яніння, так як вказання часу події є однаковим для викладення об`єктивної сторони правопорушення та немає значення при вказанні його ж в направленні при відмові водія від проходження огляду в медичному закладі.

Тому підстави вважати, що протокол про адміністративне правопорушення складено необґрунтовано, як вважає апелянтка, - відсутні.

Намагання довести порушення порядку проведення огляду або фіксації відмови від його проведення за допомогою показання свідків події є безпідставними, оскільки уся подія правопорушення зафіксована представниками поліції у відповідності до статті 266 КУпАП за допомогою спеціальних технічних засобів відеозйомки.

Відповідно до пункту 6 розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом МВС України 7.11.2015 за №1395 (Інструкція №1395), у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису (а в разі неможливості застосування таких засобів у присутності двох свідків) складає протокол про правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Отже, процедура фіксації відмови водія у справі здійснена представниками поліції у відповідності до розділу Х Інструкції №1395, внаслідок чого уся інша сукупність доказів, яка не містить суттєвих суперечностей щодо самої події та наявності складу правопорушення у діях водія, за стандартом доведення вини «поза розумним сумнівом» є підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною 1 статті 130 КУпАП.

Посилання адвокатки у змісті апеляції на рішення ЄСПЛ не заслуговує на увагу, по-перше, у зв`язку з наведенням нею прикладів за обставинами справ, що не є преюдиційними до цієї справи, яка переглядається судом апеляційної інстанції, і по-друге, наведені судові справи та справа, що розглянута судом, врегульовані різними нормами процесуального права: КПК України та КУпАП, а отже правовідносини, які встановлені у цій справі не підлягають однакому врегулюванню з тією судовою практикою, що вказана захисницею у змісті апеляції.

Є неприйнятними і доводи скарги щодо порушення права ОСОБА_1 на справедливий суд, оскільки обрання суду, який буде розглядати справу за складеним протоколом, не належить до права особи, відносно якої його складено. Тому розгляд справи відбувся у відповідності до положень статті 276 КУпАП, за місцем його вчинення, а особі, відносно якої складено протокол, належним чином повідомлено про дату та час слухання справи.

Сама судова повістка, направлена судом першої інстанції на адресу ОСОБА_1 , що повідомлена ним, як місце проживання, та підтверджена за даними Державного реєстру фізичних осіб, однак не вручена з незалежних від суду причин, за відсутністю його за місцем мешкання (а.с.10-12).

Таким чином та з огляду на наведене, встановлено, що ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП, а висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення ґрунтуються на сукупності усіх доказів, які знаходяться в матеріалах справи, та спростовують доводи апелянтки, викладені в апеляційній скарзі.

За таких обставин прийняте судом рішення є законним та не підлягає скасуванню, про що просить апелянтка.

Стягнення за вчинення адміністративного правопорушення призначено ОСОБА_1 з урахуванням вимог ст. 33 КУпАП, а вид стягнення та розмір штрафу визначений відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Усі доводи по суті справи про адміністративне правопорушення, що не були надані ОСОБА_2 та його захисницею під час слухання справи в суді першої інстанції, викладені адвокаткою у змісті апеляційної скарги та їх обґрунтованість перевірена судом апеляційної інстанції, тобто право на захист реалізовано особою, що притягнута до адміністративної відповідальності, відповідно до процесуального порядку та не є підставою для скасування обґрунтованого рішення суду першої інстанції із закриттям провадження у справі за відсутністю події або складу адміністративного правопорушення у відповідності до положень, передбачених статтею 247 КУпАП.

Обґрунтованість поданого клопотання про допит осіб, у якості свідків, за подіями, що зафіксовані за допомогою відеозйомки, не доведено захисницею у жодний процесуальний спосіб: як за правомірністю підстав підтвердження обставин справи за допомогою свідків, що вже були зафіксовані у справі у процесуальний спосіб, за допомогою спеціального технічного засобу відеозапису, так і за незабезпечення заявленого нею же клопотання шляхом запрошення до суду осіб, відносно яких у суду відсутні відомості для їх виклику шляхом направлення судових повісток.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисниці ОСОБА_1 адвокатки Кудіної Т. М. залишити без задоволення, а постанову Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 23 червня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуюча О. О. Ямкова