"15" липня 2025 р. Справа № 363/3569/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2025 року м. Вишгород

Суддя Вишгородського районного суду Київської області Олійник С.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення які надійшли з Вишгородського РУП ГУНП в Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

за ч. 2 ст. 126 КУпАП

встановив:

23.06.2025 року о 14 год. 00 хв. в м. Вишгород по проспекту Шевченка, 2Г, ОСОБА_1 здійснив рух транспортним засобом, при цьому не мав права керування транспортними засобами відповідно категорії А1, та був без посвідчення водія, оскільки взагалі не отримував його. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив п. 2.1 а) Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч. 2 ст. 126 КУпАП.

ОСОБА_1 у судовому засіданні, у присутності матері, провину у вчинені адміністративного правопорушення визнав у повному обсязі, щиро розкаявся та просив суд обмежитись попередженням.

Суддя, дослідивши матеріали справи, заслухавши особу яка притягується до адміністративної відповідальності приходить до наступних висновків.

Статтею 7 КУпАП встановлено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП - адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні; чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху. Особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 2.1 а) Правил дорожнього руху України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Частиною 2 статті 126 КУпАП передбачено, що керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Перевіривши матеріали справи, судом встановлено, що наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП підтверджується наступними доказами: даними з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №370711 від 23.06.2025 року, відповідно до якого ОСОБА_1 порушив п. 2.1 а) ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 2 ст. 126 КУпАП; письмовими поясненнями ОСОБА_1 , які були відібрані в присутності матері ОСОБА_2 , та з яких вбачається, що він керував транспортним засобом, а саме скутером без водійського посвідчення відповідної категорії, та ніколи його не отримував; довідкою інспектора сектору адміністративної практики Вишгородського РУП ГУНП в Київські області Пальченка А., з якої вбачається, що станом на 24.06.2025 року в Єдиному державному реєстрі МВС відсутня інформація стосовно видачі національного освідчення водія ОСОБА_1 ; витягом з ІПС МВС України «Армор» відносно ОСОБА_1 .

Оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази, а також враховуючи пояснення ОСОБА_1 , суддя вважає доведеною вину неповнолітнього ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке, передбачено ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до ст. 12 КУпАП адміністративній відповідальності підлягають особи, які досягли на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку.

Статтею 13 КУпАП, передбачено, що до осіб віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років, які вчинили адміністративні правопорушення, застосовуються заходи впливу, передбачені ст. 24-1 КУпАП. У разі вчинення особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років адміністративних правопорушень, передбачених статтями 44, 51, 89, 121-127, 130, статтею 139, частиною третьою статті 154, частиною другою статті 156, статтями 173, 173-2, 173-4, 174, 183-1, 185, 190-195 цього Кодексу, вони підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах. З урахуванням характеру вчиненого правопорушення та особи правопорушника до зазначених осіб (за винятком осіб, які вчинили правопорушення, передбачені статтею 185) можуть бути застосовані заходи впливу, передбачені статтею 24-1 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 24-1 КУпАП України - за вчинення правопорушень до неповнолітніх у віці від шістнадцяти до вісімнадцяти років можуть бути застосовані такі заходи впливу: зобов`язання публічно або в іншій формі попросити вибачення у потерпілого; попередження; догана або сувора догана; передача неповнолітнього під нагляд батькам або особам, які їх замінюють, чи під нагляд педагогічному або трудовому колективу за їх згодою, а також окремим громадянам на їх прохання.

Таким чином, керуючись ст. 33 КУпАП, враховуючи дані про особу ОСОБА_1 , його вік, те, що останній навчається у Київському професійному коледжі технологій та дизайну, щире каяття, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, суддя вважає за необхідне визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП та застосувати до останнього заходи впливу, передбачені ст. 24-1 КУпАП, а саме у виді попередження.

На думку судді, саме за таких обставин в повній мірі буде дотримано положення статті 23 КУпАП, згідно якої адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Заходи впливу, передбачені ст. 24-1 КУпАП, не є адміністративними стягненнями в розумінні ст. 24 КУпАП, а є альтернативними заходами впливу, які можуть бути застосовані тоді, коли виховання неповнолітнього правопорушника є можливим без накладення адміністративного стягнення у загальному порядку. Тому, при застосуванні до неповнолітнього правопорушника заходів впливу, передбачених ст. 24-1 КУпАП, судовий збір на користь держави не підлягає стягненню.

Керуючись ст. ст. 13, 24-1, 126, 268, 279, 280, 283, 284 КУпАП, суддя

постановив:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, та застосувати до нього захід впливу у вигляді попередження.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Вишгородський районний суд Київської області протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя С.В. Олійник