1Справа № 335/6234/25 3/335/1717/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2025 року м.Запоріжжя

Суддя Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя Алєксєєнко А.Б., за участю особи яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Слизовської М.Ю., розглянувши справу про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який працює інспектором УВОХР Мотор Січ, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.4 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

До Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя з НПУ ДПП УПП в Запорізькій області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №361609 від 14.06.2025 відповідно до якого ОСОБА_1 14.06.2025 о 14 год. 15 хв. у м.Запоріжжі, Вознесенівський район, вул.Незалежної України, буд.49 керував транспортним засобом ВАЗ 2108, державний номерний знак НОМЕР_1 , та після скоєного ДТП за його участю, місце ДТП залишив, після чого вживав алкогольні напої, огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився за допомогою спеціального технічного засобу Alcotest Drager 6820, результат позитивний 2,02 проміле, номер тесту 3337. Від керування транспортним засобом відсторонений, шляхом паркування транспортного засобу без порушень ПДР, про відповідальність попереджений.

ОСОБА_1 інкримінується порушення вимоги п.2.10 є Правил дорожнього руху та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП не визнав та зазначив наступне.

Так, 14.06.2025 він був на поминках у кафе де вживав алкогольні напої. Оскільки він мешкав неподалік від кафе то вирішив не залишати автомобіль біля кафе та поїхати додому, проте потрапив у ДТП. Йому на місці не вдалось вирішити питання з власником пошкодженого автомобіля, а тому у зв`язку з тим, що він поспішав, оскільки йому зателефонувала матір, яку терміново потрібно було відвести до лікарні - залишив місце ДТП. Проте, коли він повернувся на місце ДТП, то з метою уникнути відповідальність за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння повідомив працівникам поліції про те, що вживав алкогольні напої вже після вчинення ДТП, пройшов огляд на стан сп`яніння і працівники поліції склали відносно нього протокол про адміністративне правопорушення за ч. 4 ст. 130 КУпАП. Також зазначив про те, що після ДТП алкогольні напої не вживав, а у ДТП потратив вже у стані алкогольного сп`яніння.

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Слизовська М.Ю. зазначила про те, що дії ОСОБА_1 були кваліфіковані не вірно, у зв`язку з чим просила суд перекваліфікувати адміністративне правопорушення з ч. 4 ст. 130 КУпАП на ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння на момент ДТП, після ДТП алкогольні напої не вживав, а зазначив працівникам поліції про те, що алкогольні напої вживав після ДТП з метою уникнення адміністративної відповідальності, не знаючи про те, що такі дії його навпаки отягчають відповідальність.

Крім цього, у судовому засіданні свідок ОСОБА_2 показала, що 14.06.2025 приблизно о 13 год.50 хв. вони з чоловіком ОСОБА_3 на автомобілі Toyota RAV4, державний номерний знак НОМЕР_2 , приїхали на «Критий ринок». Після чого чоловік пішов на ринок, а вона залишилась в автомобілі. Через декілька хвилин відчула удав у машину та побачила, що автомобіль ВАЗ 2108, державний номерний знак НОМЕР_1 , зачепив її автомобіль та від`їхав на протилежну сторону. Після цього вона підійшла до вказаного автомобіля та побачила за кермом чоловіка з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Коли вона повідомила, що буде викликати поліцію чоловік поїхав з місця дорожньо-транспортної пригоди. Викликаючи поліцію вона повідомила на лінію 102 проте, що водій, який скоїв дорожньо-транспортну пригоду, перебував в стані алкогольного сп`яніння.

Заслухавши пояснення захисника ОСОБА_1 , адвоката Слизовської М.Ю., свідка ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши наявні в ній докази у сукупності, суддя встановив наступні обставини.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративне правопорушення визнається протиправною, винною дією чи бездіяльністю, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративні правопорушення має своєчасно, всебічно, повно, об`єктивно з`ясувати обставини справи і вирішити її в точній відповідності із законом.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами тощо, а також іншими документами.

Для всебічного, повного та об`єктивного розгляду справи суддя повинен дослідити та оцінити за своїм внутрішнім переконанням усі обставини та докази по справі в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, відповідно до вимог ст. 252 КУпАП.

Відповідно до ч.1 ст.130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною ч.4 ст.130 КУпАП передбачено, що вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю, наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду, - тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або адміністративний арешт на строк п`ятнадцять діб, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки і на інших осіб - накладення штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або адміністративний арешт на строк п`ятнадцять діб.

Порядок проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан сп`яніння визначено ст.266 КУпАП та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735.

Згідно п.п. 1.6, 1.7 Інструкції, огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (даліспеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаряфельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно достатті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення(далі - заклад охорони здоров`я).

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, тобто керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, встановлено у судовому засіданні за матеріалами справи, показаннями свідка ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та його захисника адвоката Слизовської М.Ю.

Відповідно до матеріалів справи дії ОСОБА_1 кваліфіковано працівниками поліції за ч.4 ст.130 КУпАП, диспозиція якої передбачає відповідальність, у тому числі, за вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю, алкоголю.

Однак, під час судового розгляду встановлено, що дії ОСОБА_1 кваліфіковано невірно за ч.4 ст.130 КУпАП, оскільки останній вживав алкоголь до вчинення ДТП, тобто до того, як він сів за кермо автомобіля та керував ним, а не після вчинення ДТП.

Кодекс України про адміністративне правопорушення не містить норми, яка б передбачала перекваліфікацію дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тому вважаю, що у даному випадку необхідно застосувати аналогію закону, як засіб заповнення прогалини у законодавстві, який полягає у застосуванні врегульованих конкретною нормою правовідносин, норми закону, що регламентує подібні відносини у кримінальному процесуальному законодавстві.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Конституційний Суд України у пункті 3.4 Рішення від 11 жовтня 2011 року № 10-рп/2011 зазначає, що з аналізу положень міжнародних актів, наведених у Рішенні, не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення».

У пункті 3.6 цього рішення Конституційний Суд України вказує, що відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним. У цьому ж Рішенні Конституційний Суд України поширює певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року (заява № 7460/03) зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, справи про адміністративні правопорушення, враховуючи, зокрема, розмір та характер стягнень, для цілей статті 6 ЄСПЛ належать до справ із обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення. Відтак, на дану категорію справ поширюються гарантії статті 6 ЄСПЛ.

Згідно з вимогами ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17 липня 1997 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, нікого не може бути визнано винним у вчиненні будь-якого кримінального правопорушення на підставі будь-якої дії чи бездіяльності, яка на час її вчинення не становила кримінального правопорушення, згідно з національним законом або міжнародним правом; також не може бути призначене суворіше покарання ніж те, що підлягало застосуванню на час вчинення кримінального правопорушення.

З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Таким чином, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_1 слід перекваліфікувати з ч.4 ст.130 КУпАП на ч.1 ст.130 КУпАП. Перекваліфікація дій не порушує права ОСОБА_1 та не погіршує його становище.

Вивчивши всі обставини справи та оцінивши у сукупності зібрані і досліджені докази, які не викликають сумнівів у своїй достовірності і допустимості, суддя дійшов до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП повністю доведена та підтверджується матеріалами справи, а саме: обставинами, викладеними у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1№ 361609 від 14.06.2025; Актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів з якого вбачається, що у зв`язку з виявленням у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння запах алкоголю з порожнини роту, порушення мови, порушення координації рухів було проведено огляд на стан сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу Alcotest Drager 6820, результат позитивний 2,02 проміле; роздруківкою на папері показників алкотестера Alcotest Drager 6820, тест №3337 відповідно до якого ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння 2,02 проміле; відеозаписом, відповідно до якого ОСОБА_1 не заперечував факт керування транспортним засобом, після чого пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння, результат якого виявився позитивним 2,02 проміле; письмовими поясненнями ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , які узгоджуються з поясненнями останньої наданими у судовому засіданні, поясненнями ОСОБА_1 та його захисника адвоката Слизовської М.Ю. наданими у судовому засіданні.

З огляду на викладене, судом встановлено, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.130 КУпАП, а саме: керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самою особою, що притягується до адміністративної відповідальності, так і іншими особами (ст. 23 КУпАП).

Згідно ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України без врахування характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня його вини, майнового стану, обставин, що пом`якшують і обтяжують відповідальність. З огляду на викладене, суддя дійшов до висновку про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу, у розмірі, що передбачений санкцією ч.1 ст.130 КУпАП з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Крім того, відповідно до ст. 40-1 КУпАП, п.5 ст.4 Закону України "Про судовий збір" з ОСОБА_1 , на якого накладено адміністративне стягнення, підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.40-1,ч.1 ст.130, 283, 284 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Дії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в частині обвинувачення за ч.4 ст.130 КУпАП перекваліфікувати на ч.1 ст.130 КУпАП.

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і накласти на нього стягнення, у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч ) грн. 00 коп. у дохід держави у дохід держави, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що згідно ч.1 ст.307 КУпАП штраф повинен бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення їй постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або опротестування такої постанови не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або протесту без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною ч.1 ст.307 КУпАП, постанова про накладення штрафу, згідно з ч.1 ст.308 КУпАП, надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується:

- подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП;

- витрати на облік зазначених правопорушень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду, через Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: А.Б. Алєксєєнко