КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 758/1195/25
№ апеляційного провадження: 33/824/2990/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2025 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Слюсар Т.А., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Подільського районного суду м. Києва від 03 березня 2025 року під головуванням судді Гребенюка В.В., якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності, за ч. 2 ст. 130 КУпАП,-

У С Т А Н О В И Л А :

Постановою Подільського районного суду м. Києва від 03 березня 2025 року ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки без оплатного вилучення транспортного засобу. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 грн 60 коп.

Судом встановлено, що 02 січня 2025 року о 09 год. 10 хв. ОСОБА_1 будучи вже протягом року притягнутим до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, керував транспортним засобом Renault, д.н.з. НОМЕР_1 в м. Києві, по просп. Європейського Союзу, 110, в стані наркотичного сп`яніння. Огляд на стан наркотичного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку у медичному закладі у лікаря нарколога, що підтверджується висновком КМНКЛ Соціотерапія. ОСОБА_1 було порушено п. 2.9 Правил дорожнього руху, у зв`язку з чим, вчинено правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Не погодившись з указаною постановою, 29 квітня 2025 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову Подільського районного суду м. Києва від 03 березня 2025 року.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою. Судом першої інстанції було неправильно застосовано норми матеріального і процесуального права.

Вказує, що протокол про адміністративне правопорушення був складений без його присутності та йому не вручався.

Посилається на те, не отримував судових повісток про дату, час та місце проведення судового засідання.

Вважає, що суд першої інстанції в процесі розгляду справи не з`ясував всі обставини, які мають значення для справи.

Крім того, в апеляційній скарзі порушено питання поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Подільського районного суду м. Києва від 03 березня 2025 року.

Обґрунтовуючи клопотання про поновлення строку вказав, що оскаржувана постанова була отримана 23 квітня 2025 року у відділенні АТ «Укрпошта». У зв`язку з чим просив поновити строк апеляційного оскарження постанови. В матеріалах справи наявні докази, що підтверджують доводи скаржника, а саме копія конверту з трекінгом відправлення (а.с. 39).

З метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, права на апеляційне оскарження, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, з огляду на викладені обставини суд апеляційної інстанції вважає за необхідне клопотання задовольнити, поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Подільського районного суду м. Києва від 03 березня 2025 року як такий, що пропущений з поважних причин.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з військовим станом та значною відстанню 500 км від Київського апеляційного суду.

Водночас дане клопотання не підлягає задоволенню, оскільки сам по собі воєнний стан не є підставою для відкладення розгляду справи, остільки триває на території України з 24 лютого 2022 року, а щодо віддаленості проживання скаржника від апеляційного суду, то відкладення справи розглядом ніяким чином не вплине на існуючу відстань й призведе лише до затягування справи розглядом.

Апеляційний суд вважає можливим розглядати справу у відсутність ОСОБА_1 , що допускається положеннями ст. 268 КУпАП, оскільки останній є належним чином повідомленим про розгляд справи.

При цьому судом зауважено, що ОСОБА_1 маючи бажання взяти участь у розгляді справи не був позбавлений можливості заявити клопотання про розгляд справи в режимі відеоконференцзв`язку.

За таких обставин та з метою забезпечення розумних строків розгляду справи, апеляційний суд відхиляє клопотання ОСОБА_1 .

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги й приходить наступного.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280, 256 КУпАП одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам, суд повинен дати належну оцінку.

За змістом ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Також згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Крім того, відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення судом першої інстанції повно і всебічно встановлені фактичні обставини правопорушення на підставі наявних в матеріалах справи і досліджених в судовому засіданні доказів, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст.ст. 251, 252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду.

Убачається, що постанова суду першої інстанції оскаржується лише в частині притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому в іншій частині апеляційний суд постанову суду не переглядає.

Так, на обґрунтування того, що ОСОБА_1 порушив п. 2.9 ПДР України, суд послався на протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 217108 від 10 січня 2025 року.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно з указаним протоколом о 09 год. 10 хв. 02 січня 2025 року ОСОБА_1 будучи вже протягом року притягнутим до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, керував транспортним засобом Renault, д.н.з. НОМЕР_1 в м. Києві, по просп. Європейського Союзу, 110, в стані наркотичного сп`яніння. Огляд на стан наркотичного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку у медичному закладі у лікаря нарколога, що підтверджується висновком КМНКЛ Соціотерапія. ОСОБА_1 було порушено п. 2.9 Правил дорожнього руху, у зв`язку з чим, вчинено правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Так, відповідно до вимог п. 2.9 а ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до пункту 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Крім того, на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення в матеріалах справи наявні:

- висновок результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 000166 від 02 січня 2025 року (а.с. 4);

- рапорт поліцейського, який підтверджує обставини, які викладені у протоколі про адміністративне правопорушення (а.с. 6);

- відеозапис з бодікамер № 477671, 473579, 470160;

- постанова Подільського районного суду м. Києва від 18 грудня 2024 по справі № 758/13417/24 щодо притянення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Також, згідно рапорту працівника патрульної поліції убачається, що ОСОБА_1 було вручено повідомлення про запрошення до підрозділу поліції для складення протоколу про адміністративне правопорушення й те, що дана подія зафіксована на бодікамеру № 473579, 470160 (а.с. 6).

Повторність вчинення адміністративного правопорушення підтверджується постановою Подільського районного суду м. Києва від 18 грудня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вказане підтверджується довідкою працівника патрульної поліції щодо проведення заходів із встановлення повторності вчинення адміністративного правопорушення від 13 січня 2025 року (а.с. 8).

Статтею 266 КУпАП встановлено, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів.

Матеріали справи не містять доказів того, що до ОСОБА_1 зі сторони працівників поліції було необ`єктивне ставлення.

Протокол про адміністративне правопорушення складено відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Ніяких доказів про порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо) скаржник не надав.

Обставини, зазначені в протоколі повністю узгоджуються із дослідженим судом апеляційної інстанції відеозаписами із нагрудної камери (відеореєстратора) поліцейського, на якому достатньо повно відображені події, які відбувалися 02 січня 2025 року за участю ОСОБА_1 .

Відеозаписи свідчать про дотримання працівниками поліції в повному обсязі Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції під час проведення її огляду та вимог ст. 266 КУпАП.

Відеозаписи є одними із об`єктивних доказів в справі про адміністративне правопорушення, а на відео зафіксовані подія правопорушення.

Ці відеозаписи суд оцінює в сукупності з іншими дослідженими судом та наведеними в даній постанові доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про беззаперечну доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Отже, вищеперелічені докази узгоджуються між собою, підстав для сумніву у їх достовірності апеляційний суд не вбачає, що в сукупності підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

А тому доводи скарги про не повне з`ясування обставин справи є голослівними.

Посилання ОСОБА_1 на те, що протокол про адміністративне правопорушення був складений без його присутності та йому не вручався, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки з рапорту працівника поліції убачається, що ОСОБА_1 було вручено повідомлення про запрошення до підрозділу поліції для складення протоколу про адміністративне правопорушення й те, що дана подія зафіксована на бодікамеру № 473579, 470160. Водночас ОСОБА_1 не з`явився у визначений день до підрозділу поліції.

Вказані обставини ОСОБА_1 не спростував, матеріали справи не містять доказів протилежного.

З огляду на викладене, аналізуючи зазначені вище положення процесуального закону та оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження в справі про адміністративне правопорушення, не вбачає будь-яких законних підстав не довіряти вказаним доказам.

Апеляційний суд звертає увагу, що повторність вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП встановлено на підставі постанови Подільського районного суду м. Києва від 18 грудня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відтак, доводи ОСОБА_1 є необґрунтованими і не заслуговують на увагу. Таку позицію скаржника слід розцінювати, як намагання уникнути встановленої Законом відповідальності за скоєне.

Інших переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Як і не встановлено істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови, як про це просить в апеляційній скарзі ОСОБА_1 .

Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів висновки суду першої інстанції та були безумовною підставою для скасування судового рішення не встановлено.

Враховуючи наведене, приходжу до висновку, що постанова судді є законною та обґрунтованою, відсутні підстави для її скасування, в зв`язку з чим апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову судді - без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Клопотання ОСОБА_1 задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на оскарження постанови Подільського районного суду м. Києва від 03 березня 2025 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Подільського районного суду м. Києва від 03 березня 2025 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності, за ч. 2 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Т.А. Слюсар