ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/328/25 Справа № 711/2197/25 Категорія: ч. 1 ст. 173-2 КУпАП Головуючий у І інстанції Пронька В. В. Доповідач в апеляційній інстанції Белах А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2025 року м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Белах А.В., за участю особи, яка притягувалася до адмінвідповідальності ОСОБА_1 та її захисника Дубінського В.М., потерпілого ОСОБА_2 та його представника адвоката Хорошуна С.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_2 на постанову Придніпровського райсуду м. Черкаси від 12.05.2025 р., якою провадження по справі про адмінправопорушення відносно ОСОБА_1 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в

м. Черкаси, громадянки України, яка має

вищу освіту, одружена, працює викладачем

в Черкаській медакадемії, проживає

АДРЕСА_1 ,

про притягнення до адмінвідповідальності за ч. 1 ст. 173? КУпАП закрите за відсутністю в її діях складу правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Суд у постанові вказав, що відповідно до та протоколу про адмінправопорушення серії ВАД № 438019 13.03.2025 р. о 14:20 год. за адресою АДРЕСА_1 ОСОБА_1 вчинила домашнє психологічне та економічне насильство відносно свого чоловіка ОСОБА_2 , а саме не віддавала особисті речі та документи, психологічно тиснула.

Судом встановив, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 існує конфлікт з приводу розірвання шлюбу та користування особистими речами, однак, не кожен конфлікт є домашнім насильством у розумінні норм закону. Суд акцентував увагу на тому, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 КУпАП адмінправопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

В даному випадку, з огляду на встановлені судом фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1732 КУпАП, оскільки у цій ситуації мав місце саме конфлікт, органом яким складено протокол про адмінправопорушення, не доведено вчинення ОСОБА_1 умисних дій, передбачених ч. 1 ч. 1732 КУпАП, а тому суд через недоведеність в її діях складу інкримінованого адмінправопорушення закрив провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, потерпілий ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду та ухвалити нову постанову, якою визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1732 КУпАП.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що в матеріалах справи достатньо доказів на підтвердження наявності в діях ОСОБА_1 складу адмінправопорушення. Посилається на те, що відеозапис наданий йому судом першої інстанції, а саме судового засідання 12.05.2025 р., має пошкоджений звук.

Вважає, що суд взагалі не розглядав докази, які надані працівниками поліції за запитом Придніпровського райсуду (відео з нагрудних бодікамер поліцейських за викликом ОСОБА_2 10.03.2025 р. та 13.03.2025 р.). Суд не розглянув хронологію подій зазначену ним в клопотанні з додатками від 9.05.2025 р. (а. пр. 54-74).

Крім того, вважає що судом не взято до уваги дані електронної системи МОЗ ЕСОЗ від 18.03.2025 р., якими встановлено що на фоні певних подій у нього з 9.01.2025 р. по 13.01.2025 р. він був доставлений до кардіологічного центру швидкою допомогою з підозрою на другий інфаркт.

Вважає, що судом в постанові зазначено факт економічного насильства, а саме відмова передати документи на квартиру з 10.03.2025 р. по 12.05.2025 р.

Зауважує, що сварка між ними неможлива, оскільки з 22.01.2025 р. діями ОСОБА_1 він позбавлений можливості проживати за місцем реєстрації, навідується за потребою раз на тиждень, коли її немає.

Захисник Дубінський В.М. подав заперечення на апеляційну скаргу (а. пр. 104), в яких він просить залишити апеляційну скаргу ОСОБА_2 без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Звертає увагу суду на той факт, що судом першої інстанції вірно встановлено відсутність в діях ОСОБА_1 домашнього насильства відносно ОСОБА_2 . Навіть як що б ОСОБА_1 не віддавала речі ОСОБА_2 , то такі дії, на його думку, не є домашнім насильством. Особисті речі апелянта вона перенесла в кімнату де він жив, а тому перенесення речей не утворює склад адмінправопорушення. Не доведено вчинення також економічного та психологічного насильства, а тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адмінправопорушення, між учасниками дійсно стався конфлікт.

Заслухавши потерпілого ОСОБА_2 та його захисника Хорошуна С.А., які підтримали доводи апеляційної скарги, просили скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову постанову, якою визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні адмінправопорушення, пе5редбаченого ч. 1 ст. 1732 КУпАП, заслухавши захисника Дубінського В.М. та ОСОБА_1 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили суд апеляційної інстанції залишити постанову суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_2 без задоволення, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши мотиви і доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або не-обґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

Так, відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адмінправопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адмінправопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом закону, протокол про адмінправопорушення, пояснення особи, свідків, висновок експерта тощо, є документами, що офіційно засвідчує подію адмінправопорушення і, відповідно до ст. 251 КУпАП, є джерелами доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення. Протокол про адмінправопорушення складається відповідно до вимог ст. ст. 254-256 КУпАП.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адмінправопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адмінвідповідальність.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 173? КУпАП, вчинення домашнього насильства за ознакою статі, тобто умисного вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого настає адмінвідповідальність.

Під домашнє насильство, зокрема і психологічного характеру, яке утворює склад адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173? КУпАП, підпадають лише такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених у диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки - можливість настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому. Разом з тим, вчинення будь-яких діянь фізичного, психологічного чи економічного характеру, повинно бути підтверджено поясненнями свідків, потерпілих або іншими доказами (наприклад аудіо/відео фіксацією), що є необхідним елементом складу даного правопорушення.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно п. 14 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Згідно ст. 10 КУпАП, адмінправопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

З аналізу наведених вище норм Закону вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч. 1 ст. 1732 КУпАП, має місце тоді, коли діяння фізичного, сексуального, психологічного або економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання фізичної або психологічної шкоди.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адмінправопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адмінправопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адмінправопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адмінвідповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки.

Частиною 2 ст. 251 КУпАП обов`язок збирання доказів покладено на осіб уповноважених на складання протоколів про адмінправопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

ОСОБА_1 інкримінувалося, що вона 13.03.2025 р. о 14:20 год. за адресою АДРЕСА_1 вчинила домашнє психологічне та економічне насильство відносно свого чоловіка ОСОБА_2 , а саме не віддавала особисті речі та документи, психологічно тиснула, тобто вчинила дії, передбачені ч. 1 ст. 1732 КУпАП.

Проте, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що в матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 вчинила дії, які підпадають під ознаки ч. 1 ст. 1732 КУпАП, в матеріалах справи відсутні достатні та належні докази про вчинення нею правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1732 КУпАП.

Конфлікт це особливий вид взаємодії, в основі якого лежать протилежні і несумісні цілі, інтереси, типи поведінки людей та соціальних груп, які супроводжуються негативними психологічними проявами; зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що призводить до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями.

Сварка між подружжям, в межах нетривалого конфлікту, за відсутності доказів на підтвердження можливого завдання або завдання шкоди психічному здоров`ю потерпілого не охоплюються складом адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173? КУпАП, оскільки завдання шкоди або можливе завдання шкоди в даному випадку є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони даного проступку.

Згідно письмових пояснень потерпілого ОСОБА_2 , він з 22.01.2025 р. не проживає за місцем реєстрації. 9.03.2025 р вдень він виявив, що речі його гардеробу, одяг, тощо, було викинуто його дружиною із спільні та вітальні у кімнату його матері, де він робив ремонт. Зазначив, що вже більше місяця спільну спальню ОСОБА_1 зачиняє на замок від нього, що призводить до розподілу житла. Вважає такі дії ОСОБА_1 психологічним тиском спрямованим на нього з метою заволодіння житлом після розлучення. Позовну заяву про розірвання шлюбу до суду дружина подала 17.01.2025 р.

10.01.2025 р. о 15:00 год. у присутності його матері та співробітників поліції Федченко Ю.Ф. повідомила, що документи на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: договір купівлі-продажу, витяги 1 та 2 та заповіт знаходяться у неї, однак надати вона їх не може, оскільки у квартирі їх не має і їй потрібен час щоб їх привезти.

Крім того, до протоколу про адмінправопорушення додано протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 13.03.2025, письмові пояснення ОСОБА_1 від 13.03.2025, заяву ОСОБА_2 від 10.03.2025, талон-повідомлення єдиного обліку № 19330 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію від 14.03.2025, талон-повідомлення єдиного обліку № 18270 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію від 11.03.2025, талон-повідомлення єдиного обліку № 18298 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію від 11.03.2025, талон-повідомлення єдиного обліку № 18645 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію від 17.03.2025, талон-повідомлення єдиного обліку № 3881 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію від 20.03.2025, відеозаписи надані ОСОБА_2 , фотокопії, DVD-R диск, копія договору купівлі продажу квартири від 8.01.2021, копію заповіту від ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , копію договору дарування на 2/3 частки від ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , копію ТЗП до ОСОБА_1 від 13.01.2025, «фотоочерк тайноведения», зелейтор, фото ритуальних дій, повідомлення до ГУНП за ст. 190 КК України від 11.04.2025, ухвалу суду про зобов`язання Черкаського РУП ГУНП внести відомості до ЄРДР за повідомленням від 11.04.2025, повідомлення до ГУНП за ст. 358 КК України від 05.05.25 з додатком; апеляційна скарга на рішення про розірвання шлюбу від 5.05.2025р.

Суд зазначає, що об`єктивна сторона правопорушення полягає в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдано шкода фізичному або психологічному здоров`ю потерпілого.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Суд першої інстанції правильно встановив, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 існує конфлікт з приводу розірвання шлюбу, користування особистими речами, натомість дії, вчинені ОСОБА_1 в межах цього конфлікту, не досягли межі, яка б вказувала на вчинення нею того виду насильства, який визначений у диспозиції ч. 1 ст. 1732 КУпАП, оскільки конфлікт має взаємний характер, хоча й спричиняє негативні наслідки її учасникам.

Також, працівник поліції, який склав протокол про адмінправопорушення, не відобразив наслідків, настання яких є обов`язковою умовою для настання відповідальності згідно з диспозицією ч. 1 ст.1732 КУпАП, більше того, наслідків діяння ОСОБА_1 у виді можливості завдання шкоди психічному здоров`ю потерпілого у протоколі не зазначено, окрім того матеріали справи не містять доказів завдання чи можливості завдання шкоди потерпілому. Не було встановлено таких в судовому засіданні суду першої інстанції та під час апеляційного перегляду.

Працівник поліції перед тим як складати протокол про адмінправопорушення повинен був зібрати та проаналізувати докази, проте як вбачається з матеріалів справи, працівники поліції формально поставилися до виконання своїх обов`язків та повного, всебічного встановлення обставин справи, обмежилися лише складанням протоколу про адмінправопорушення стосовно ОСОБА_1 .

Апеляційний суд, вважає, що зазначені у протоколі про адмінправопорушення обставини вчинення ОСОБА_1 неправомірних дій не знайшли свого підтвердження, оскільки невід`ємною складовою інкримінованого адмінправопорушення повинно бути таке насильство, яке проявляється в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру, яке могло завдати чи завдало шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Крім того, вчинення будь-яких діянь фізичного, психологічного чи економічного характеру, повинно бути підтверджено поясненнями свідків, потерпілих або іншими доказами, що є необхідним елементом складу даного правопорушення.

Жодним із наданих доказів у справі не підтверджено вчинення ОСОБА_1 такої форми домашнього насильства як завдання шкоди психічному здоров`ю потерпілої особи, окрім цього не встановлено чи викликали дії останньої будь-які наслідки, передбачені п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», з огляду на наведене, сам лише факт наявності між учасниками справи конфліктної ситуації не може свідчити про вчинення психологічного насильства в розумінні вимог ч. 1 ст. 173? КУпАП та ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

На підставі визначеного законом принципу, який викладено у ст. 7 КУпАП, кожній особі щодо якої вирішується питання про притягнення до адмінвідповідальності гарантовано, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адмінправопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справі про адмінправопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Ст. 62 Конституції України встановлено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь. За змістом цієї норми на особу не може бути покладений і обов`язок доводити свою невинуватість (тим більше - винуватість) у вчиненні адмінправопорушення.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції не мав підстав для притягнення ОСОБА_1 до адмінвідповідальності, зважаючи на те, що належних і достатніх доказів вчинення нею будь-який дій направлених на скоєння адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1732 КУпАП, під час розгляду в суді не здобуто, а ті, що надані в якості підтвердження вчинення нею правопорушення, суд дослідив та надав їм відповідну правову оцінку.

Доводи апеляційної скарги про те, що наданий потерпілому судом першої інстанції запис судового засідання від 12.05.2025 р. має пошкоджений звук, а тому постанову можна вважати незаконною, є необґрунтованими. Фіксація судового провадження технічними засобами передбачена КПК України, ЦПК України, КАС України. КУпАП не передбачає обов`язкового фіксування судового засідання, цей кодекс не встановлює технічні вимоги до його здійснення, а тому якість технічного запису не може бути підставою для скасування постанови суду.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом не розглядалися докази надані ГУНП в Черкаській обл. за запитом Придніпровського райсуду (відео з нагрудних бодікамер поліцейських за викликом ОСОБА_2 10.03.2025 р. та 13.03.2025 р.), що суд не розглянув хронологію подій зазначену ним в клопотанні з додатками від 9.05.2025 р. (а. пр. 54- 74) є необґрунтованими.

У суду першої інстанції не було потреби переглядати відеозапис з нагрудних бодікамер поліцейських, встановлювати хронологію подій, як на це зауважує апелянт, суд заслухав пояснення учасників, дослідив матеріали справи, в тому числі і матеріали які містять хронологію подій, та дійшов до законного та обґрунтованого висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адмінправопорушення.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом не взято до уваги відомості про стан здоров`я потерпілого є необґрунтованими і не заслуговують на увагу з огляду на те, що згідно наданої довідки № 122 від 21.03.2025 р., 18.03.2023 р. ОСОБА_2 дійсно обслуговувала бригада ЕМШД, але причинного зв`язку між можливими наслідками та подіями, які мали місце 10.03.2025 р. або 13.03.2025 р., в належний спосіб не встановлено.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адмінправопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адмінправопорушення.

З такими висновками суду першої інстанції повністю погоджується і апеляційний суд, а тому підстави для задоволення апеляції потерпілого відсутні.

За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, а тому скасуванню не підлягає, а апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_2 необхідно залишити без задоволення.

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що місцевим судом повно та всебічно досліджені матеріали справи, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування постанови суду першої інстанції.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Придніпровського райсуду м. Черкаси від 12.05. 2025 р., якою провадження по справі про адмінправопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173? КУпАП закрите за відсутністю в її діях складу правопорушення - залишити без змін, а апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Белах А.В.