Провадження № 3/752/4712/25
Суддя Коваль В.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.07.2025 року суддя Голосіївського районного суду м. Києва Коваль В.О., розглянувши матеріали, що надійшли з УПП у м. Києві Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 16.04.2025 року о 12.00 год. в м. Києві по вул. Столичне Шосе (заїзд на Південний міст), керував транспортним засобом «BMW» д.н.з. НОМЕР_1 , не маючи права керування таким транспортним засобом, правопорушення вчинене повторно протягом року.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином.

До суду надійшла заява ОСОБА_1 , в якій останній зазначає своє місце проживання - АДРЕСА_1 , та при цьому просить направити справу за фактичним його місцем реєстрації - до Житомирського районного суду Житомирської обл., відносно якої суд приходить до висновку.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 повідомлено, що розгляд справи відбудеться у Голосіївському районному суді м. Києва.

Протокол про адміністративне правопорушення після його складення був направлений особою, уповноваженою на складення протоколу про адміністративне правопорушення, на розгляд до Голосіївського районного суду м. Києва, що відповідає вимогам ст. ст. 257, 276 КУпАП.

Нормами діючого КУпАП питання зміни територіальної підсудності справи на стадії судового розгляду не передбачене. Місце проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, як підстава для зміни судом підсудності не узгоджується із нормами КУпАП та не наділяє суд повноваженнями визначити підсудність розгляду справи.

Таку ж позицію висловив Пленум Верховного Суду України у своїй постанові N 11 від 11.06.2004 "Про окремі питання, що виникають при застосуванні судами положень ст. 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення", в якій зазначив, що у випадках, коли законом передбачається альтернативна підсудність (ч. 2 ст. 276 КУпАП), питання про те, в який саме суд надіслати протокол про адміністративне правопорушення, вирішується відповідним органом внутрішніх справ.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.97, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

За змістом вказаної норми, інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, що закріплено у ч. 1 ст. 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається "належний суд", тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Частиною 1 статті 8 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" закріплено право на повноважний суд, за змістом якої ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

Згідно з Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.50, Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року N 3477-IV, інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, закріплений у п. 1 ст. 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається "належний суд", тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Порушення правил підсудності є істотним порушенням процесуального законодавства та підставою для скасування судового рішення.

Враховуючи викладене, суддя вважає, що в даному випадку відсутні правові підстави для направлення справи до Житомирським районним судом Житомирської обл., так як місце розгляду справи було визначено органом, який склав протокол про адміністративні правопорушення, у повній відповідності з вимогами ч. 1 ст. 276 КУпАП.

Враховуючи вище викладені обставини, суд відмовляє у задоволенні клопотання щодо направлення вищезазначеного адміністративного матеріалу для розгляду за підсудністю до Житомирського районного суду Житомирської обл.

Перешкод для розгляду справи у Голосіївському районному суді м. Києва, не вбачається.

Дослідивши матеріали справи, зокрема вищезазначений протокол про адміністративне правопорушення, копію постанови ДП18 № 7919 від 09.02.2025 про накладення адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 126 КУпАП, відеозапис з бодікамери, суд приходить до висновку.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

За правилами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частина 5 ст. 126 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.

Частина 2 ст. 126 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Таким чином, суддя приходить до висновку про порушення ОСОБА_1 зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення вимог ПДР, а саме п. 2.1 (а), що свідчить про скоєння ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до ст. 23 Кодексу України про адміністративне правопорушення, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та для запобігання вчинення нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами.

Обставиною, що пом`якшує та обтяжують відповідальність, у справі не встановлено.

Враховуючи характер скоєного, особу правопорушника, матеріали справи, суддя дійшов висновку, що на правопорушника має бути накладено стягнення у виді штрафу, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк п`ять років в межах санкції статті, за якою вона притягується до відповідальності, без оплатного вилученням транспортного засобу, оскільки, транспортний засіб, належить іншій особі.

Положеннями ст. 40-1 КУпАП передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Вичерпний перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору, міститься у ст. 5 вказаного Закону.

У розпорядженні суду відсутні документи, які б підтверджували те, що ОСОБА_1 відноситься до осіб, які підлягають звільненню від сплати судового збору відсутні, відтак з нього слід стягнути судовий збір за винесення постанови про накладення адміністративного стягнення.

З урахуванням наведеного та керуючись ч. 5 ст. 126, ст. 33, 40-1, 283, 284 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суд, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбачених ч. 5 ст. 126 та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2400 (двох тисяч чотирьохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 (сорок тисяч вісімсот) грн 00 коп., з позбавленням права керування транспортним засобом на строк п`ять років, без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять ) грн 60 коп.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд міста Києва.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя В.О. Коваль