Справа № 166/923/25 Провадження №33/802/477/25 Головуючий у 1 інстанції:Свистун О. М.
Доповідач: Подолюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 липня 2025 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Подолюк В.А,, з участю захисника особи, щодо якої складено протокол ОСОБА_1 адвоката Васильченка В.О., розглянувши апеляційну скаргу захисника особи, щодо якої складено протокол ОСОБА_1 адвоката Васильченка Володимира Олександровича на постанову судді Ратнівського районного суду Волинської області від 19 червня 2025 року,

ВСТАНОВИВ:

Вказаною постановою судді ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючого водієм у ФОП « ОСОБА_2 », проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Також з ОСОБА_1 в дохід держави стягнуто 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок судового збору.

Так, ОСОБА_1 визнаний винним та притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що він 05 червня 2025 року о 08 год 10 хв на території автостанції, що на вул. Центральній у сел. Ратне Ковельського району Волинської області, керуючи автомобілем марки "BMW", д.н.з. НОМЕР_1 , не надав переваги у русі автомобілю «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався праворуч від нього під керуванням ОСОБА_3 , у період, коли їхні траєкторії руху перетиналися, що обумовило зіткнення транспортних засобів та їх механічне пошкодження, чим порушив п. 10.11 Правил дорожнього руху України, що затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР), тим самим вчинивши правопорушення передбачене ст.124 КУпАП.

Не погоджуючись із такою постановою судді від 19.06.2025 року захисник Васильченко В.О. подав апеляційну скаргу, свої вимоги мотивує тим, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою, висновки суду, викладені в рішенні суду є такими, що не відповідають фактичним обставинам справи. Вказує, про те, що будь-яких належних та допустимих доказів які б підтверджували вину ОСОБА_1 в порушенні п.10.11 ПДР України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП матеріали справи не містять.

З огляду на вищевикладене просить скасувати постанову суду та закрити справу про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП щодо ОСОБА_1 на підставі п.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Водночас, захисник в апеляційній скарзі заявив клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження цього судового рішення вважаючи, що строк було пропущено з поважних причин.

ОСОБА_1 , потерпілий ОСОБА_3 та його представник Соботович С.Я., будучи належним чином повідомленими про час, дату та місце розгляду справи ОСОБА_1 телефонограмою (а.с.40), ОСОБА_3 та його представник Соботович С.Я. рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, які знаходяться в матеріалах справи в судове засідання о 09 годині 10 хвилин 18 липня 2025 року не з`явилися.

Разом з тим, від потерпілого ОСОБА_3 на адресу Волинського апеляційного суду зокрема надійшло клопотання в якому останній просить розгляд справи проводити у його відсутності.

Враховуючи вищенаведене та беручи до уваги положення ст.ст.268, 269, 270 КУпАП, апеляційний суд вважає, що справу можливо розглядати у відсутності ОСОБА_1 , потерпілого ОСОБА_3 та його представника Соботович С.Я.

Перевіривши доводи скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення захисника Васильченка В.О., який подану апеляційну скаргу з викладених у ній мотивів підтримав та просив задовольнити, суддя приходить до наступного висновку.

Враховуючи доводи захисника та матеріали справи, вважаю, що йому слід поновити строк на апеляційне оскарження судового рішення, оскільки він пропущений з поважних на те причин.

За змістом ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Разом з тим Пленум Верховного Суду України в абз.3, 5 п.24 своєї постанови №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснив, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз.Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Дані вимоги Закону та роз`яснення пленуму ВСУ суддею першої інстанції при розгляді справи були дотримані.

Висновок суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України за обставин викладених у постанові, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується сукупністю доказів, перевірених у судовому засіданні та належно оцінених судом.

Так, із протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №773171 від 05.06.2025 року вбачається, що ОСОБА_1 ставиться у провину порушення п.10.11 ПДР України за що передбачена адміністративна відповідальність ст.124 КУпАП.

За змістом ст.124 КУпАП об`єктивна сторона правопорушення, характеризується діями спрямованими на порушення учасниками дорожнього руху Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

В пункті 10.11 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, передбачено, що у разі коли траєкторії руху транспортних засобів перетинаються, а черговість проїзду не обумовлена цими Правилами, дати дорогу повинен водій, до якого транспортний засіб наближається з правого боку.

З аналізу вищенаведених норм КУпАП та ПДР України вбачається, що відповідальність за ст.124 КУпАП може настати лише для учасника дорожнього руху, який порушив Правила дорожнього руху і внаслідок чого виникло пошкодження, зокрема транспортного (их) засобу (ів).

Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст.252 КУпАП).

В ході розгляду справи судом першої інстанції ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, яке йому інкримінується не визнав. При цьому пояснив, що він, будучи за кермом автомобіля марки "BMW", разом із мамою на передньому пасажирському сидінні заїхав на територію автостанції, рухаючись із с. Гірники. Побачив автомобіль «Фольсваген», який не рухався. Майже проїхавши цей автомобіль, він відчув удар у правий бік транспортного засобу. Водій автомобіля «Фольксваген», не переконавшись у безпечності маневру, почав рух і допустив зіткнення із його автомобілем, пошкодивши справа передні та задні двері, поріг під ними та задній бампер. Вважає себе невинуватим у скоєнні ДТП. На його думку, п. 10.11. у цій ситуації застосуванню не підлягає. Вказав, що дорожня розмітка на території автостанції відсутня, єдиний знак при в`їзді із центральної дороги «Заборона в`їзду», однак він не діє щодо автомобілів, які прибули до приміщення шиномонтажу, розміщеного тут же.

Проте такі його доводи до уваги не приймаються з огляду на наступне.

Доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України, стверджується дослідженими судом доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 773171 від 05.06.2025 року; рапортом старшого інспектора-чергового відділення поліції № 2 сел Ратне Ковельського РУП ГУНП у Волинській області Д.Середи від 05.06.2025 року; письмовими поясненнями ОСОБА_4 від 05.06.2025 року; схемою місця ДТП, яка сталася 05.06.2025 року в с-щі Ратне на вул. Центральна, 85Б; фототаблицею із зображенням пошкоджених транспортних засобів.

Із дослідженого місцевим судом відеозапису із камери спостереження вбачається, що автомобіль «Фольксваген» рухається уперед, після цього заднім ходом на декілька метрів змінює місце розташування, а потім на невеликій швидкості здійснює поворот праворуч й у цей момент допускає зіткнення із автомобілем «BMW», який рухається прямо, заїхавши на територію автостанції.

Вищевказаний відеозапис, на ряду із іншими доказами в справі повністю доводить вину ОСОБА_1 у вчиненні ДТП та підтверджує, що саме дії останнього є у причинно наслідковому зв`язку із виникненням ДТП в даній ситуації.

Більше того, як правильно встановив місцевий суд траєкторії руху автомобілів «Фольксваген» і «BMW» перетиналися, на території автостанції не було розміщено дорожніх знаків, не нанесено дорожньої розмітки, які в урегульовували правила проїзду. Відтак ОСОБА_1 зобов`язаний був дати дорогу водію автомобіля «Фольксваген», який наближався до нього праворуч.

Таким чином, проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, вважаю, що винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України, є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КпАП України, які містяться в матеріалах справи.

Разом з тим, що стосується заяви потерпілого ОСОБА_3 та звернення його представника Соботович С.Я. про те, що б зобов`язати ОСОБА_1 повернути грошові кошти, а саме 850 євро та 300 доларів США, які були передані ОСОБА_1 на відшкодування заподіяної шкоди, а також відшкодувати заподіяну шкоду та матеріальні збитки спричиненні внаслідок ДТП ОСОБА_3 в сумі 51000 (п`ятдесят одна тисяча) гривень, то апеляційний суд звертає увагу на те, ОСОБА_3 та його представник не позбавлені права звернутися в порядку цивільного судочинства з відповідним позовом про відшкодування шкоди.

Усі твердження сторони захисту не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції, а зводяться до довільної та суперечливої інтерпретації дійсних обставин справи та відповідних норм чинного законодавства і, на думку апеляційного суду, фактично спрямовані на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності.

А тому, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно дослідив усі обставини справи в їх сукупності та постановив законне судове рішення про визнання винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України.

Таким чином, постанова судді Ратнівського районного суду Волинської області від 19 червня 2025 року є законною та такою, що винесена відповідно до вимог КУпАП, так як підстави для її скасування з мотивів, наведених в апеляційній скарзі, відсутні. Не було здобуто таких, і в ході апеляційного розгляду справи.

А відтак, апеляційну скаргу захисника особи, щодо якої складено протокол ОСОБА_1 адвоката Васильченка В.О. слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову судді без змін відповідно до ст.294 КУпАП.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Поновити захиснику особи, щодо якої складено протокол ОСОБА_1 адвокату Васильченку Володимиру Олександровичу строк апеляційного оскарження постанови судді Ратнівського районного суду Волинської області від 19 червня 2025 року в даній справі.

Апеляційну скаргу захисника особи, щодо якої складено протокол ОСОБА_1 адвоката Васильченка Володимира Олександровича, залишити без задоволення, а постанову судді Ратнівського районного суду Волинської області від 19 червня 2025 року, щодо ОСОБА_1 без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського

апеляційного суду В.А. Подолюк