Єдиний унікальний номер 448/574/25
Провадження № 3/448/344/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.07.2025 року суддя Мостиського районного суду Львівської області Кічак Ю.В., розглянувши матеріали справи, що надійшли з ВнП №1 Яворівського РВП ГУНП у Львівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Торчиновичі Старосамбірського району Львівської області; зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, розлученої, непрацюючої,

за ч.2 ст.51 Кодексу України про адміністративне правопорушення (надалі КУпАП),

учасники справи:

особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

права передбачені ст.268 КУпАП, ст.ст.10, 63 Конституції України особі роз`яснено,

В С Т А Н О В И В:

На адресу Мостиського районного суду Львівської області з ВнП №1 Яворівського РВП ГУНП у Львівській області надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.51 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №022698 від 03.04.2025р., складеного поліцейським офіцером громади сектору взаємодії з громадянами ВнП №1 Яворівського РВП ГУНП у Львівській області Кострицею Ю.Я. та матеріалів даної справи, слідує те, що 24.01.2025 року о 16:41 год. ОСОБА_1 в АДРЕСА_2 підійшла до банкомату «Приватбанк» CALV2736, де зняла грошові кошти із платіжної картки рідного брата ОСОБА_2 в сумі 3000 грн. та розпорядилась такими на власний розсуд.

Особа, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , в судовому засіданні пояснила, що дійсно зазначеного вище дня і часу, при наведених у протоколі про адміністративне правопорушення обставинах, скориставшись банківською карткою рідного брата ОСОБА_2 , зняла з такої картки у банкоматі, що за адресою: АДРЕСА_2 , грошові кошти в розмірі 3000 грн. Шкодує про вчинене, обіцяла надалі не вчиняти подібного. Просила врахувати, що тривалий час перебувала на лікуванні, її скрутне матеріальне становище, а також притягнення її ще і до кримінальної відповідальності та суворо не карати.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції України і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з положеннями ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасно, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

У відповідності до положень ст.248 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин.

Адміністративне правопорушення завжди є протиправною дією (бездіяльністю) тобто діянням, забороненим законом або іншим нормативним правовим актом. Громадянин, що вчиняє протиправну дію, порушує свій конституційний обов`язок, оскільки норми ч.1 ст.68 Конституції України встановлюють, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Згідно п.3 ч.2 ст.129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

З диспозиції ч.2 ст.51 КУпАП відомо, що відповідальність настає за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У ст.251 КУпАП зазначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.252 КУпАП України, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Факт вчинення ОСОБА_1 вищевказаного адміністративного правопорушення підтверджується наступними доказами у справі:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ №022698 від 03.04.2025 року;

- копією ухвали Мостиського районного суду Львівської області від 03.02.2025 року, з якої відомо, що кримінальне провадження №0000133 в частині обвинувачення ОСОБА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України - закрито, у зв`язку із втратою чинності законом яким встановлювалась кримінальна протиправність діяння;

- рапортом ПОГ СВГ відділу превенції Яворівського РВП ГУНП у Львівській області Костриці Ю. від 07.04.2025 року, з якого відомо, що на підставі судового рішення ухвали Мостиського районного суду Львівської області від 03.02.2025 року про закриття кримінального провадження в частині обвинувачення ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ №022698 за ч.2 ст.51 КУпАП. стосовно громадянки ОСОБА_1 ;

- іншими матеріалами справи.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як кожен доказ окремо, так і вся їх сукупність, підлягають оцінці. Правильна оцінка доказів - це найважливіша умова прийняття законного, об`єктивного, обґрунтованого, і правильного рішення у справі. Оцінка доказів здійснюється за внутрішнім переконанням посадової особи. Це означає, що під час повного, всебічного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи у посадової особи формується своя певна думка щодо конкретної справи. Ця думка ґрунтується на некритичному ставленні до окремих доказів, відсутності будь-яких переваг одних доказів перед іншими, додержанні законності. До того ж посадова особа керується своєю правосвідомістю. Оцінюють докази посадові особи, що уповноважені розглядати справу про адміністративне правопорушення, а також інші особи, що беруть участь у справі. Це проявляється у клопотаннях, поясненнях цих осіб, що допомагає посадовій особі прийняти правильне рішення.

При цьому судом враховується також те, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять жодних відомостей щодо протиправності дій працівників поліції, в тому числі на час складання протоколу про адміністративне правопорушення. ОСОБА_1 дії працівників поліції не оскаржувала, доказів неправомірної поведінки останніх та доказів, які б спростовували фактичні дані, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення та додатках до нього,- суду не скеровувала.

Дослідивши зібрані у справі докази та з`ясувавши усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.51 КУпАП - дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Положення КУпАП відображають принцип індивідуалізації адміністративної відповідальності, який означає відповідність заходу впливу, який обирається для порушника, меті адміністративної відповідальності.

Згідно ст.38 КУпАП у разі закриття кримінального провадження, але за наявності в діях порушника ознак адміністративного правопорушення, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження.

У п.7 ст.247 КУпАП зазначено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Так, провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачає низку визначених у законі послідовних дій відповідного органу (посадової особи) (пункт 2.2. мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 «У справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 КУпАП».

Тобто, провадження у справі про адміністративне правопорушення складається з різних стадій, які відрізняються одна від одної колом учасників провадження, характером проваджуваних дій та їх юридичною роллю, зокрема це: стадія порушення адміністративного провадження та адміністративне розслідування; розгляд справи про адміністративне правопорушення та винесення в ній постанови; перегляд справи у зв`язку із оскарженням постанови по справі; виконання постанови про накладення адміністративного стягнення.

Закріплення строків давності слугує кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними. Строки давності є загальною рисою національних правових систем договірних держав щодо кримінальних, дисциплінарних та інших порушень (пункт 137 Рішення Європейського Суду з прав людини від 09 січня 2013 року у справі «Волков проти України», Заява № 21722/11).

Таким чином, в даному випадку застосування строку накладення адміністративного стягнення є важливим аспектом права на справедливий судовий розгляд, яке гарантовано статтею 6 Європейської конвенції з прав людини, при цьому роль такого строку має велике значення під час інтерпретації в світлі преамбули Конвенції, відповідна частина якої, проголошує верховенство закону, що є обов`язковим для країни, які підписали Конвенцію.

Будь-якого продовження перебігу строків накладення адміністративних стягнень законом не передбачено, тому в разі їх закінчення провадження у справі закривається.

Вказівка законодавця у п.7 ст.247 КУпАП «на момент розгляду справи» означає, що провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, якщо на початок розгляду справи закінчилися строки, встановлені ст.38 КУпАП. Разом з тим сам розгляд справи про адміністративне правопорушення та його закінчення не обтяжений строками, визначеними ст.38 КУпАП, а передбачений ст.277 КУпАП, що є гарантією всебічного, об`єктивного і повного з`ясування всіх обставин, які мають значення для вирішення справи.

При цьому, якщо на момент розгляду справи в суді закінчились строки притягнення особи до адміністративної відповідальності, то суд в разі заперечення особою своєї вини чи наявності у її діях складу адміністративного правопорушення спочатку в повному обсязі досліджує всі обставини справи, встановлює, чи містить діяння ознаки та склад адміністративного правопорушення і лише після цього закриває провадження у справі.

Аналіз положень ст.38 та п.7 ст.247 КУпАП дає підстави стверджувати те, що наслідком закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення є лише звільнення особи від накладення адміністративного стягнення. При цьому суд звертає увагу і на те, що закриття справи із підстав, передбачених п.7 ст.247 КУпАП не передбачає звільнення особи від адміністративної відповідальності, наслідком чого була би відсутність підстав для визнання вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Як вбачається із матеріалів справи, 03.02.2025 року кримінальне провадження №0000133 в частині обвинувачення ОСОБА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України - закрито, у зв`язку із втратою чинності законом яким встановлювалась кримінальна протиправність діяння. Надалі, а саме 03.04.2025 року складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ №022698 стосовно ОСОБА_1 за події, котрі мали місце 24.01.2025 року.

Матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ознаками правопорушення, передбаченого ч.2 ст.51 КУпАП, надійшли на адресу суду 09.04.2025р.

Дану справу призначено до розгляду у строки, передбачені ст.277 КУпАП, однак кожного разу мало місце відкладення розгляду справи з передбаченої законом підстави, зокрема відсутністю особи, що притягається до адміністративної відповідальності та доказів належного її повідомлення про час і місце розгляду справи (відсутність даних про отримання особою судової повістки про виклик до суду у справі про адміністративне правопорушення, поданими заявами про відкладення розгляду справи та ін.), хвороби порушниці ОСОБА_1 , тощо.

На час розгляду справи у суді, тобто станом на 14.07.2025 року, - закінчились передбачені ст.38 КУпАП строки накладення адміністративного стягнення, а тому адміністративне стягнення на ОСОБА_1 не може бути накладено.

Згідно з ст.284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: - про накладення адміністративного стягнення; - про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; - про закриття справи.

З огляду на вищенаведене, провадження в справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.2 ст.51 КУпАП підлягає закриттю на підставі п.7 ст.247 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення.

Статтею 4 Закону України «Про судовий збір» та ст.40-1 КУпАП визначено, що судовий збір стягується лише у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому виходячи з норм ч.2 ст.284 та ст.247 КУпАП, суд не вбачає підстав для стягнення судового збору з ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 1, 9, 23, 33, 38, 245, 247, 251, 252, 280, 283-285 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.51 КУпАП, стосовно ОСОБА_1 закрити на підставі п.7 ст.247 КУпАП, у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення, передбачених статтею 38 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Львівського апеляційного суду особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Ю.В. Кічак