Номер провадження: 33/813/1456/25
Номер справи місцевого суду: 522/8765/25
Головуючий у першій інстанції Гаєва Л. В.
Доповідач Лозко Ю. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.07.2025 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Лозко Ю.П.,

за участю секретаря судового засідання Пересипка Д.В., представниці Головного управління Державної податкової служби в Одеській області Грінченко Єлизавети Валеріївни

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 11 червня 2025 року

встановив:

Постановою судді Приморського районного суду м. Одеси від 11 червня 2025 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 163-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 5 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 85 грн. Вирішено питання щодо судового збору.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , працюючи директором ТОВ «Блак Сі Товінг» допустив порушення ведення бухгалтерського та податкового обліку, а саме: п.п.44.1, п.п.44.2 ст.44, п.п.134.1.1 п.134.1 ст. 134, п.п. 140.5.11 п.140.5. ст.140. п.201.1, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року N? 2755-VI (зі змінами), на підставі акту перевірки від 03.04.2025 року N?14638/15-32- 07-08-19.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 11 червня 2025 року та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

За доводами апеляційної скарги усупереч вимог ст. 256 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення не містить чіткої вказівки на конкретну дату та час вчинення адміністративного правопорушення. Фабула інкримінованого адміністративного правопорушення не містить конкретних обставин, в чому воно полягає, які саме порушення податкового обліку були допущені. Відсутність чіткого опису суті порушення та обставин його вчинення є грубим порушенням права на захист, оскільки не вказує на конкретні дії, які розцінюються представником державної влади як правопорушення. Крім того, не дивлячись на вимоги ст. 254 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення складено лише 15 квітня 2025 року, тоді як особу, яка, на переконання податківців вчинила інкриміноване правопорушення, була відома 03 квітня 2025 року (дата складання акту перевірки). Ураховуючи, що всі порушення, які були виявлені в ході перевірки, вчинені до 31 грудня 2024 року, тому з дня їх вчинення станом на дату складання протоколу про адміністративне правопорушення минуло 4 місяці, що з огляду на положення ст. 38 КУпАП унеможливлює накладення адміністративного стягнення. Доданий до матеріалів справи акт перевірки не може бути покладений в основу рішення на підтвердження винуватості, оскільки цей документ відображає лише суб`єктивну позицію податкових органів, що сформована ними за результатами перевірки. Суд дійшов помилкового висновку про те, що інкриміновані порушення вимог податкового законодавства є триваючими.

В судовому засіданні представниця Головного управління Державної податкової служби в Одеській області Грінченко Є.В. заперечувала проти задоволення апеляційної скарги.

ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився.

Відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Зважаючи на положення статті 268 КУпАП, які не містять імперативної заборони щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, апеляційний суд, врахувавши фактичні обставини справи, вважає за можливе розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 .

Вислухавши представницю Головного управління Державної податкової служби в Одеській області Грінченко Є.В., перевіривши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з таких підстав.

У відповідності до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином під час розгляду справи, законодавець покладає на суд обов`язок, обумовлений з`ясуванням істотних обставин справи, перелік яких регламентовано законом, які слугують правовими підставами (підґрунтям) для прийняття рішення про визнання особи винуватою у скоєнні інкримінованого правопорушення та застосування до неї заходу державного примусу у вигляді накладення стягнення.

При цьому, законодавець у положеннях ст. 7 КУпАП констатує, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Склад адміністративного правопорушення - це сукупність законодавчо-визначених ознак, наявність яких дає підстави дійти висновку у кожному конкретному випадку щодо належної правової кваліфікації дій особи, та як наслідок прийняти рішення щодо можливості притягнення такої особи до юридичної відповідальності.

Відсутність (недоведеність) хоча б однієї із ознак складу адміністративного правопорушення унеможливлює прийняття рішення про притягнення особи до відповідальності та застосування відносно неї заходів державного примусу, зокрема накладення стягнення у виді штрафу.

Диспозиція ч.1 ст. 163-1 КУпАП передбачає відповідальність за відсутність податкового обліку, порушення керівниками та іншими посадовими особами підприємств, установ, організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку, у тому числі неподання або несвоєчасне подання аудиторських висновків, подання яких передбачено законами України. Санкція цієї статті встановлює відповідальність у виді накладення штрафу у розмірі від п`яти до десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вказана вище норма за своєю юридичною природою є бланкетною, тобто з метою її правозастосування та врегулювання суспільних відносин, виникає необхідність звернення до нормативно-правових актів, які детально регламентують зазначені правила.

Апеляційний суд звертає увагу, що згідно з положеннями частини 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також з огляду на практику Європейського суду з прав людини у справах "Малофєєва проти росії" ("Malafeyeva v. russia", рішення від 30 травня 2013 року, заява N 36673/04) та "Карелін проти росії" ("Karelin v. russia" заява N 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має: права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах "Кобець проти України" від 14.02.2008, "Берктай проти Туреччини" від 08.02.2001, "Леванте проти Латвії" від 07.11.2002, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення "за відсутності розумних підстав для сумніву", що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (рішення від 17.06.2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і особа, яка притягається до адміністративної відповідальності є винною у вчиненні цього правопорушення.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відтак, тягар доказування винуватості ОСОБА_1 , у скоєні інкримінованого адміністративного правопорушення покладено на особу, що складала протокол про адміністративне правопорушення, тобто податківця.

Обов`язок органу (особи), яка склала протокол про адміністративне правопорушення, нести тягар доказування, що є складовою презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини в сенсі ст. 62 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, та звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 у скоєнні інкримінованого правопорушення, головним державним інспектором відділу якості перевірок, координації, звітності та аналізу управління податкового аудиту ГУ ДПС в Одеській області

Мойсою В.Г. подано до суду такі докази: протокол про адміністративне правопорушення №44/15-32-07-08; копія паспорта та РНОКПП ОСОБА_1 ; довідка про дохід ОСОБА_1 за період з 01 грудня 2024 року по 28 лютого 2025 року; копія наказу №1-к від 06 квітня 2020 року про вступ ОСОБА_1 на посаду директора; копія акту №14638/15-32-07-08-19 від 03 квітня 2025 року про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Блак Сі Товінг».

У протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі

(ч.1 ст. 256 КУпАП).

З протоколу про адміністративне правопорушення №44/15-32-07-08 від 15 квітня 2025 року убачається, що у графі цього документа «суть порушення, статті КУпАП, Податкового кодексу та іншого законодавства» податківцем зазначено: «вчинив правопорушення порядку ведення податкового обліку, а саме: п.п. 44.1, п.п. 44.2, п.п. 134.1. п. 134.1 ст. 134, п.п. 140.5.11 п.140.5 ст. 140, п.201.1, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI (зі змінами), на підставі акту перевірки від 04 квітня 2025 року №14638/15-32-07-08-19.

Згідно з акту №№14638/15-32-07-08-19 від 03 квітня 2025 року про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Блак Сі Товінг», за результатами проведення перевірки, податківці дійшли висновку щодо встановлення порушення ТОВ «Інноваційні Технології ЛТД», а саме: 1. п.п. 44.1, п.п. 44.2, п.п. 134.1. п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI (зі змінами), у результаті чого занижено податок на прибуток в періоді, що перевіряється на загальну суму 380122 грн у тому числі: в 2 кварталі 2024 року у сумі 184759 грн; в 3 кварталі 2024 року у сумі 195363 грн. 2. п.201.1, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI (зі змінами) в результаті чого зареєстровані в ЄРПН податкові накладні з порушенням терміну реєстрації. 3. п. 57.1 ст.57, п.203.2 ст. 203 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI (зі змінами), в результаті чого встановлено несвоєчасну сплату узгодженого податкового зобов`язання з податку на додану вартість.

Отже, в основу звинувачення ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення ч.1 ст. 163-1 КУпАП, податківцями фактично покладено лише відомості, що викладені у вказаному вище акті про результати документальної позапланової перевірки.

Відповідно до змісту п. 86.1.ст. 86 Податкового кодексу України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт.

Акт перевірки є лише службовим документом, що фіксує проведення перевірки та висновки контролюючого органу щодо наявності чи відсутності порушень вимог законодавства, тобто такий акт та дії посадових осіб контролюючого органу зі складання цього акта не створюють правових наслідків, не породжують, не змінюють та не звужують права особи, не встановлюють для неї додаткових обов`язків та не покладають відповідальність.

Висновки, викладені в акті перевірки, є відображенням дій посадових особі контролюючого органу і самі собою не породжують правових наслідків та відповідно такий акт, дії по його складанню та висновки у ньому не зумовлюють виникнення будь-яких прав і обов`язків для особи або настання негативних наслідків, не порушують її прав, свобод або інтересів.

Згідно положень ст. 58 Податкового кодексу України на підставі акту перевірки податковим органом приймається податкове повідомлення-рішення.

Статтями 55-56 Податкового кодексу України передбачене право адміністративного та судового оскарження такого податкового повідомлення-рішення про визначення суми грошового зобов`язання платника податків, у разі якщо платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов`язання.

Процедура адміністративного оскарження вважається досудовим порядком вирішення спору. При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили (п. 56.18 ст. 56 Податкового кодексу України).

Отже, якщо за результатами податкової перевірки складено акт, то контролюючим органом приймається повідомлення-рішення, у якому визначається сума грошового зобов`язання, яке платник податків має право оскаржити.

Не прийняття податкового повідомлення-рішення із визначенням контролюючим органом суми бюджетного відшкодування, позбавляє платника податків права на оскарження такого рішення контролюючого органу, а за відсутності відомостей про узгоджену суму відшкодування немає підстав для притягнення платника податків за порушення порядку податкового обліку.

Матеріали справи не містять відомостей про те, що за результатами проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Блак Сі Товінг», податківцями були складені податкові повідомлення-рішення про визначення суми грошового зобов`язання платника податків, доказів, які б підтверджували ці обставини матеріали справи не містять.

Інші копії документів, долучені до матеріалів справи, не стосуються предмету доказування.

Водночас, сам по собі лише протокол про адміністративне правопорушення та акт перевірки, за умови відсутності інших належних доказів, не можуть бути визнані достатніми доказами, які б давали можливість дійти беззаперечного висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у скоєнні інкримінованого правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 163-1 КУпАП.

Наведеного вище суд не урахував, і дійшов помилкового висновку про достатність у матеріалах справи доказів, якими поза розумним сумнівом доведено вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 163-1 КУпАП.

За вимогами статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно приписів статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Отже підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 163-1 КУпАП відсутні, тому вказані вище висновки судді першої інстанції є помилковими.

Відповідно до п. 2 ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Підсумовуючи наведене апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу потрібно задовольнити, а оскаржувану постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 11 червня 2025 року скасувати та закрити провадження у справі на підставі

п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 294 КУпАП

постановив:

Апеляційну скаргу захисника Томкевича Владислава Юрійовича задовольнити.

Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 11 червня 2025 року скасувати.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 163-1 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.П. Лозко