Справа №750/8555/25
Провадження №3/750/2799/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2025 року Деснянський районний суд м. Чернігова в складі: головуючого судді - Самусь Л.В.,

при секретарі - Бублик Т.М.,

розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючого водієм в ТОВ «Сільпо ФУТ», громадянина України, ідентифікаційний код - НОМЕР_1 , мешканця АДРЕСА_1 , - за ч.2 ст. 173-2, ч.1 ст. 173-2 КУпАП

в с т а н о в и в:

Як зазначено у протоколі серії ВАД №728048 від 09.06.2025, ОСОБА_1 08.06.2025 о 23 год. 30 хв., за місцем свого проживання, а саме: у квартирі АДРЕСА_2 , учинив стосовно своєї дружини ОСОБА_2 домашнє насильство, а саме умисні дії фізичного та психологічного характеру, які полягали в стусанах, не давав відпочивати, вимикав та вмикав світло, провокував на сварку матір потерпілої ОСОБА_3 , чим завдав їй психологічних страждань, внаслідок чого була завдана шкода психічному здоров`ю ОСОБА_3 , за що відповідальність передбачена ч.2 ст. 173-2 КУпАП.

Крім того, у протоколі серії ВАД №728050 від 09.06.2025 зазначено, що ОСОБА_1 08.06.2025 о 23 год 30 хв. за місцем свого проживання, а саме: у кв. АДРЕСА_2 учинив стосовно своєї дружини ОСОБА_2 домашнє насильство, а саме умисні дії фізичного та психологічного характеру, які полягали в стусанах, не давав відпочивати, вмикав і вимикав світло, провокував на сварку матір потерпілого ОСОБА_4 , чим завдав їй психологічних страждань, внаслідок чого була завдана шкода психічному здоров`ю ОСОБА_4 , , за що відповідальність передбачена ч.2 ст. 173-2 КУпАП.

До того ж, 08.06.2025 о 23 год. 30 хв. ОСОБА_1 за місцем свого проживання, а саме: у квартирі АДРЕСА_2 , учинив стосовно своєї дружини ОСОБА_2 домашнє насильство, а саме умисні дії фізичного та психологічного характеру, які полягали в стусанах, не давав відпочивати, вимикав та вмикав світло, провокував на сварку, чим завдав їй фізичного болю та психологічних страждань, внаслідок чого була завдана шкода фізичному та психічному здоров`ю ОСОБА_2 , тобто скоїв правопорушення, передбачене ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Постановою суду 01.07.2025 року матеріали справ про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 173-2 та ч.1 ст. 173-2 КУпАП, об`єднано в одне провадження.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні правопорушення щодо дружини визнав, вказав, що була сварка, але дітей він не чіпав, просив врахувати відсутність попередніх притягнення до адміністративної відповідальності та не призначати суворого стягнення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, оцінивши всі докази, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд прийшов до таких висновків.

Стосовно протоколів серії ВАД №728048 від 09.06.2025 та серії ВАД №728050 від 09.06.2025, складених відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст. 173-2 КУпАП, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Як визначено п.1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення.

Склад адміністративного правопорушення це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому. Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення знаходить свій прояв у дії чи бездіяльності, що заборонені адміністративним правом, та залежить від місця, часу, обставин і способу скоєння адміністративного правопорушення тощо, а також від причинного зв`язку між діянням і шкідливими наслідками цього діяння, вчинення протиправного діяння в минулому, його системності.

Суд не вправі вийти за межі визначені протоколом про адміністративне правопорушення та самостійно змінити як виклад фактичних обставин правопорушення, так і його юридичну кваліфікацію.

Протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД №728048 від 09.06.2025 поставлено у провину ОСОБА_1 вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 173-2 КУпАП, відповідно до якого останній вчиняв домашнє насильство по відношенню до своєї дружини ОСОБА_2 , тобто матері потерпілої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД №728050 від 09.06.2025 поставлено у провину ОСОБА_1 вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 173-2 КУпАП, відповідно до якого останній вчиняв домашнє насильство по відношенню до своєї дружини ОСОБА_2 , тобто матері потерпілого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Так, 19.12.2024 набрав чинності Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та інших законів України у зв`язку з ратифікацією Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами» №3733-ІХ від 22.05.2024, яким стаття 173-2 КУпАП викладена в новій редакції.

Диспозицією частини першої статті 173-2 КУпАП встановлено відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Частина друга статті 173-2 КУпАП передбачає відповідальність за діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи.

При цьому протоколи про адміністративні правопорушення серії ВАД №728048 від 09.06.2025 та серії ВАД №728050 від 09.06.2025, не містять в описі суті вчинених адміністративних правопорушень ОСОБА_1 саме стосовно неповнолітньої чи малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , оскільки зазначаються дії, вчинені щодо матері дітей.

Водночас, відповідно до ч.4 ст. 269 КУпАП, якщо адміністративне правопорушення, передбачене статтею 173-2 або 173-6 цього Кодексу, було вчинено у присутності малолітньої чи неповнолітньої особи, така особа також визнається потерпілим, незалежно від того, чи було їй заподіяно шкоду таким правопорушенням, і на неї поширюються права потерпілого, крім права на відшкодування майнової шкоди.

Тобто, якщо правопорушення вчинено не стосовно малолітньої чи неповнолітньої дитини, а тільки у її присутності, то вказана дитина визнається потерпілою і у працівників поліції не має необхідності складати окремий протокол, так як жодних дій по відношенню до дитини вчинено не було.

Хоча дії ОСОБА_1 у вказаних протоколах кваліфіковані за ч.2 ст. 173-2 КУпАП, як вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, вчинене стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи, проте ані протоколи про адміністративні правопорушення серії ВАД №728048 та ВАД №728050, ані додані до них матеріали не містять відомостей, які б вказували на вчинення ним домашнього насильства стосовно малолітніх чи неповнолітніх осіб.

Вказані обставини виключають можливість кваліфікації дій ОСОБА_1 за ч.2 ст. 173-2 КУпАП, оскільки протоколи не містить даних про вчинення ним 08.06.2025 року о 23 год. 30 хв. за адресою: АДРЕСА_1 , домашнього насильства стосовно малолітніх чи неповнолітніх осіб ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 08.07.2020 року, справа №463/1352/16-а, провадження №К/9901/21241/18, та в постанові від 20.05.2020 року, справа №524/5741/16-а, в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Також суд бере до уваги те, що відповідно до ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ, Суд) від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України», Суд вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Суд, керуючись принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого також сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України», зазначає, що доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди уповноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі «Тейксейра де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998 року, п. 54 рішення у справі «Шабельник проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Протокол про адміністративне правопорушення це відповідним чином оформлений уповноваженою особою процесуальний документ про вчинення діяння, яке містить ознаки правопорушення, передбаченого КУпАП.

При цьому, протокол про адміністративне правопорушення, без його належного правового аналізу, не може бути визнаний належним доказом в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

На думку суду, застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень.

Відповідно до п.1 ст. 247 КУпАП обставиною, що виключає провадження в справі про адміністративне правопорушення є відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, вважаю, що провадження у справі про адміністративне правопорушення в цій частині підлягає закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 173-2 КУпАП.

Разом з тим, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, і вчинення такого правопорушення стверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД №728047 від 09.06.2025, копією термінового заборонного припису стосовно кривдника ОСОБА_1 серії АА №470096 від 09.06.2025,заявою ОСОБА_2 від 09.06.2025, копією форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства стосовно кривдника ОСОБА_1 від 09.06.2025, відеозаписом до протоколу серії ВАД №728047 від 09.06.2025.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, повністю доведена наданими та перевіреними у судовому засіданні доказами.

Вирішуючи питання щодо накладення адміністративного стягнення, враховуються характер учиненого правопорушення, дані особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ступінь її вини, майновий стан, за відсутності обставин, які пом`якшують та обтяжують відповідальність, у зв`язку з чим доходить висновку, що є підстави для накладення стягнення у вигляді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що є достатнім для виховання вищезазначеної особи, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як нею, так і іншими особами.

Відповідно до положень ст. 39-1 КУпАП у разі вчинення домашнього насильства чи насильства за ознакою статі суд під час вирішення питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення має право одночасно вирішити питання про направлення особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, на проходження програми для таких осіб, передбаченої законом. Постанова у справі про адміністративне правопорушення, згідно з якою суд вирішив направити порушника на проходження програми для особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, у триденний строк з дня набрання нею законної сили направляється до суб`єкта, який згідно із законом відповідальний за виконання таких програм.

Дослідивши матеріали справи, особу порушника ОСОБА_1 , суд не вбачає на даний час підстав для направлення його на проходження відповідної програми, передбаченої приписами ст. 39-1 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1, 7, 9, 23, 33, 34, 35, 36, 245, 247 п.1, 283, 284 п. 1, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ознаками адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 173-2 КУпАП, закрити в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП і накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

Штраф повинен бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу у визначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцем знаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень, відповідно до ст. 308 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення до Чернігівського апеляційного суду.

Суддя Л.В. Самусь