КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа № 759/3727/25
провадження № 33/824/2778/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд

в складі судді Кирилюк Г. М.,

при секретарі Черняк Д. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Прокопенка Максима Сергійовича на постанову Святошинського районного суду міста Києва від 09 квітня 2025 року в складі судді Кравець В.М., в справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

встановив:

Постановою Святошинського районного суду міста Києва від 09 квітня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовано до нього стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортним засобом строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 605,60 грн.

20.05.2025 захисник ОСОБА_1 - адвокат Прокопенко М. С. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Святошинського районного суду міста Києва від 09 квітня 2025 року та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При зверненні до суду з апеляційною скаргою захисник ОСОБА_1 - адвокат Прокопенко М. С. також просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду посилаючись на те, що апеляційну скаргу було подано 18.04.2025.

13.05.2025 адвокатом Прокопенком М. С. було отримано поштове відправлення з Київського апеляційного суду, в якому містилась раніше подана апеляційна скарга, а також постанова Київського апеляційного суду, відповідно до якої апеляційну скаргу було повернуто особі, яка її подала.

Підставою для повернення апеляційної скарги слугувало те, що остання була подана лише 21.04.2025, що підтверджується дато-штампом на конверті АТ «Укрпошта», тобто з пропуском встановленого законом строку на її подання.

Звертає увагу, що 22.04.2025 апеляційна скарга з додатками була отримана Святошинським районним судом м. Києва, про що свідчить штамп вхідної кореспонденції суду №27508 від 22.04.2025 року.

Згідно з ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Причини пропуску строку оскарження судового рішення є поважними, якщо обставини, які зумовили такі причини, є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Як вбачається з матеріалів справи, апеляційну скаргу на постанову Святошинського районного суду міста Києва від 09 квітня 2025 року вперше було подано 18.04.2025, що підтверджується штемпелем АТ «Укрпошта» на описі вкладення до 241 на ім`я Святошинського районного суду міста Києва, тобто у строк, визначений законом на її подання (а.с.31).

За таких підстав строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції підлягає поновленню.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовано тим, що судом першої інстанції не обґрунтовано законність вимоги працівників поліції до ОСОБА_1 про необхідність проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, тобто обов`язок саме працівників поліції довести у встановленому законом порядку наявність ознак того чи іншого сп`яніння у особи, порядок проходження такого огляду та наслідки відмови від проходження такого огляду.

Звертає увагу, що зміст діяння, викладеного в протоколі серії ЕПР1 № 237140, не відповідає змісту ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме невірним є зазначення «керував транспортним засобом «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці які не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, неприродна блідість обличчя», оскільки відповідальність передбачена виключно за «керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції». Формулювання «з ознаками наркотичного сп`яніння» є припущенням та оціночним судженням, яке не свідчить про перебування особи саме в стані наркотичного чи іншого сп`яніння в його юридичному визначенні.

Так само зазначення в протоколі «від огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку в медичному закладі у лікаря нарколога водій відмовився» не відповідає змісту ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки відповідальність передбачена зокрема за «відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння».

Суд позбавлений можливості здійснювати уточнення, виправлення чи доповнення фабули адміністративного правопорушення, яка вказана в протоколі.

Направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є недопустимим доказом, оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі, а тому у поліцейського не було підстав його складати.

Поліцейським не було проінформовано водія про наявність у нього ознак сп`яніння, не висловив чітку вимогу пройти огляд на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я.

Відмова ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння була викликана тим, що поліцейський не роз`яснив останньому, що наслідки відмови від проходження огляду у медичному закладі аналогічні встановленому факту перебування у стані будь-якого сп`яніння.

Отже, поліцейський ввів в оману водія щодо правомірності його поведінки і тим самим фактично спонукав відмовитися від проходження огляду у встановленому законом порядку.

Судом першої інстанції не було взято до уваги формальне роз`яснення працівниками поліції ОСОБА_1 його прав безпосередньо перед складанням протоколу, а не відразу після виявлення так званих ознак наркотичного сп`яніння, що є грубим порушенням права на захист особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Прокопенко М. С. апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно ст. 294 КУпАП суд апеляційної інстанції розглядає обставини вчиненого правопорушення в межах, що викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та визнані доведеними судом першої інстанції, за доводами, зазначеними в апеляційній скарзі.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як зазначено в ст. 251 КУпАП.

Суд (суддя), у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Отже, при розгляді справи про адміністративне правопорушення підлягають з`ясуванню: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 1.3 ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно з п. 1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з положеннями ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» (із змінами та доповненнями) водій, серед іншого, зобов`язаний: виконувати розпорядження поліцейського, а водії військових транспортних засобів - посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами; не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, з системного аналізу вказаних норм права вбачається, що проходження в установленому порядку медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за наявності до того підстав, є обов`язком водія, а не його правом.

За відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 237140, ОСОБА_1 03.02.2025 о 08:39 в м. Києві по проспекту Берестейському, буд. 87, керував транспортним засобом «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло; виражене тремтіння пальців рук; неприродна блідість обличчя. Від огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку у медичному закладі в лікаря-нарколога водій відмовився на місці зупинки, чим порушив п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за 1 ст. 130 КУпАП.

Порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, визначений ст. 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 року (далі - Порядок), та регулюється Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 року № 1452/735 (далі - Інструкція).

Відповідно до п. 2. Розділу І Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці ( п. 3).

Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість ( п.4).

Доводи апеляційної скарги про те, що наявність у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння працівниками поліції не доведена, а тому підстав для проведення такого огляду були відсутні є необґрунтованими.

Підставою для висунення вимоги про необхідність проходження огляду на стан сп`яніння є суб`єктивне припущення поліцейського про перебування особи у стані алкогольного сп`яніння, яке ґрунтується на наявності у особи ознак сп`яніння, перелік яких визначений у пункті 3, 4 розділу І Інструкції.

Як вбачається з переглянутого відеозапису, працівник поліції проводив дії, пов`язані з виявленням ознак сп`яніння у водія, за наслідками якого повідомив, що у останнього неприродна блідість обличчя, зіниці очей не реагують на світло.

Працівник поліції роз`яснив водію його права, запропонував пройти огляд у встановленому законом порядку в медичному закладі у лікаря-нарколога, попередивши про наслідки відмови, однак ОСОБА_1 від проходження огляду відмовився. При цьому пропозиція поліцейських пройти огляд на стан сп`яніння була неодноразовою і зрозумілою, а відмова ОСОБА_1 від проходження огляду була очевидною, тобто такою, яка не викликала сумніву щодо її дійсності.

Із переглянутого відеозапису не вбачається наявність у діях працівників патрульної поліції будь-яких порушень, складання всіх документів здійснено у встановленому законом порядку.

Також безпідставним є посилання у апеляційній скарзі на те, що фабула адміністративного правопорушення, викладена у протоколі про адміністративне правопорушення, не відображає суті адміністративного правопорушення згідно диспозиції частини 1 статті 130 КУпАП, оскільки у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 237140 від 03.02.2025 чітко викладені всі ознаки правопорушення, які складають диспозицію зазначеної частини статті.

Наявність або відсутність направлення на огляд водія з метою виявлення стан у сп`яніння в закладі охорони здоров`я, з огляду на відмову ОСОБА_1 від проведення такого огляду, не є підставою для скасування постанови суду першої інстанції, оскільки обов`язок проходити огляд на стан сп`яніння виникає в ОСОБА_1 не з моменту вручення йому направлення на проходження відповідного огляду, а в силу вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху - з моменту висловлення відповідної вимоги працівником поліції як до водія транспортного засобу.

Окрім цього, законодавством не передбачено вручення письмового направлення водію, оскільки такий огляд проводиться у присутності поліцейського, який має забезпечити доставку особи, яка погодилася на проходження відповідного огляду, однак ОСОБА_1 відмовився від проходження такого огляду.

Сукупністю наявних у справі доказів, які містяться у матеріалах справи та об`єктивно узгоджуються між собою, підтверджуються обставини вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, а відтак суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про порушення вказаною особою п. 2.5 ПДР України, та прийняв законне рішення про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду першої інстанції і могли б слугувати підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях вказаної особи складу адміністративного правопорушення, апеляційна скарга не містить та при розгляді скарги апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП суд

постановив:

Поновити захиснику ОСОБА_1 - адвокату Прокопенку Максиму Сергійовичу строк на апеляційне оскарження постанови Святошинського районного суду міста Києва від 09 квітня 2025 року.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Прокопенка Максима Сергійовича залишити без задоволення.

Постанову Святошинського районного суду міста Києва від 09 квітня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Г. М. Кирилюк