Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.07.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І. С., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді справу про адміністративне правопорушення № 33/4806/692/23 за апеляційною скаргою захисника-адвоката Марини В. Г. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.08.2023.

Цією постановою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, зареєстрований в АДРЕСА_1 , мешканець АДРЕСА_2 , визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 255 (двісті п`ятдесят п`ять) грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 536 грн 80 коп. судового збору.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 825053 від 23.06.2023 та постанови судді від 23.08.2023 вбачається, що 23.06.2023 о 19 год 05 хв ОСОБА_1 , перебуваючи в с. Велика Добронь в ресторані «Три туза», неодноразово не виконував законне розпорядження (вимогу) працівника поліції про припинення правопорушення, шарпав працівника поліції, поводив себе зухвало та нахабно, висловлювався нецензурною лайкою в бік працівника поліції. Вказані дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ст. 185 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат Марина В. Г. просить постанову суду від 23.08.2023 скасувати та закрити провадження у справі щодо ОСОБА_1 за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП. В обґрунтування апеляційних вимог вказує на те, що місцевий суд розглянув справу за відсутністю ОСОБА_1 , якого не повідомлено належним чином про розгляд справи. У постанові прізвище особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 вказано неправильно, а саме « ОСОБА_5 ». Вважає, що зазначене у постанові твердження суду про те, що ОСОБА_1 неодноразово не виконував законне розпорядження працівника поліції про припинення правопорушення є надуманим, оскільки ні в протоколі, ні в оскаржуваній постанові не вказано яких саме розпоряджень працівників поліції ОСОБА_1 не виконував. Необґрунтованими є твердження суду про те, що ОСОБА_1 висловлювався нецензурною лайкою у бік працівників поліції, позаяк такі не підтверджені жодними належними доказами. Звертає увагу на те, що суть вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, вказана у протоколі є нечитабельною.

Будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду апеляційної скарги, ОСОБА_1 та захисник-адвокат Марина В. Г. на розгляд справи щодо

-2-

ОСОБА_1 не з`явилися, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляли, відомостей про поважність причин чергової неявки не надали. Між тим, звертається увага на те, що апеляційним судом вжито всіх можливих заходів щодо належного повідомлення сторони захисту про час та місце розгляду справи, однак сторона захисту, не зважаючи на те, що апеляційний розгляд справи неодноразово відкладався, у тому числі за клопотаннями сторони заходу, у черговий раз не з`явилися на розгляд справи без поважних причин. При цьому, за змістом ст. 294 КУпАП участь особи, яка притягується до відповідальності, чи захисника, в апеляційному розгляді справи, не є обов`язковою. Тому, враховуючи вимоги закону про розгляд справи в розумні строки, а також рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, апеляційний суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 та захисника-адвоката Марини В. Г., що не може розцінюватись як порушення їх прав, передбачених ст. 268, 271 КУпАП.

Перевіриши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд уважає, що апеляційна скарга захисника-адвоката Марини В. Г. підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно ч. 1, 2 ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Частиною 3 статті 268 КУпАП передбачено, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені частиною першою статті 44, статтями 51, 146, 160, 172-4 - 172-9, 173, частиною третьою статті 178, статтями 185, 185-1, статтями 185-7, 187 цього Кодексу, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою. У разі ухилення від явки на виклик органу внутрішніх справ або судді районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду цю особу може бути органом внутрішніх справ (Національною поліцією) піддано приводу.

Частиною першою статті 277-2 КУпАП встановлено, що повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Пункт 2 частини першої статті 278 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує, зокрема питання про те, чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду.

Відповідно до приписів частини другої статті 277 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, зокрема передбачені статтею 185 КУпАП розглядаються протягом доби.

Проте, як слідує з матеріалів справи справа щодо ОСОБА_1 розглянута без участі останнього. При цьому, в матеріалах справи відсутні дані, які б із достовірністю свідчили про те, що ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, оскільки у справі не має розписки про отримання судової повістки про виклик до суду, зокрема на 23.08.2023.

При цьому, апеляційний суд зазначає, що довідки про доставку смс-повідомлення не можуть вважатися належним повідомленням ОСОБА_1 про час та місце

-3-

розгляду справи, оскільки в матеріалах справи відсутня заява правопорушника про направлення йому смс-повідомлення на указаний номер мобільного телефону.

Крім того, судом першої інстанції не вживалось заходів щодо приводу ОСОБА_1 органами внутрішніх справа (Національною поліцією) відповідно до приписів частини другої статті 268 КУпАП.

Таким чином, справа про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності була розглянута без його повідомлення про час і місце її розгляду, що є безумовною підставою для скасування постанови судді.

Разом з тим, перевіряючи доводи захисника-адвоката Марини В. Г. на предмет незаконності постанови суду першої інстанції та необхідність закриття провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити про таке.

Апеляційний суд вважає, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ст. 185 КУпАП адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю зібраних по справі, досліджених суддею місцевого суду та перевірених апеляційним судом доказів, яким дана правильна оцінка.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 825053 від 23.06.2023 та постанови судді від 23.08.2023 вбачається, що 23.06.2023 о 19 год 05 хв ОСОБА_1 , перебуваючи в с. Велика Добронь в ресторані «Три туза», неодноразово не виконував законне розпорядження (вимогу) працівника поліції про припинення правопорушення, шарпав працівника поліції, поводив себе зухвало та нахабно, висловлювався нецензурною лайкою в бік працівника поліції.

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 був затриманий 23.06.2023 о 19 год 05 хв, у зв`язку з вчиненням правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, для припинення адміністративного правопорушення та складання адміністративного протоколу.

Зазначені у вищевказаних протоколах обставини підтверджуються і рапортами поліцейських СРПП ВП № 1 Ужгородського РУП ГУ НП в Закарпатській області Делегана В. та Стеблюка Ю.

Вищенаведені докази, які є належними й допустимими, зібрані відповідно до вимог КУпАП, оскільки порушень при їх збиранні в ході розгляду справи апеляційним судом не виявлено, у своїй сукупності підтверджують наявність у діях ОСОБА_1 складу передбаченого ст. 185 КУпАП адміністративного правопорушення - злісна непокора законному розпорядженню поліцейського при виконанні ним службових обов`язків.

Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що при проведенні перевірки та складанні щодо ОСОБА_1 протоколу за ознаками передбаченого ст. 185 КУпАП адміністративного правопорушення поліцейський СРПП ВП № 1 Ужгородського РУП ГУ НП в Закарпатській області Делеган В. був упереджений та необ`єктивний, і що в нього були підстави для фальсифікації протоколу чи обмови ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, або що він зацікавлений у результатах розгляду справи. Жодних доказів у підтвердження таких обставин стороною захисту не надано. Тому, апеляційний суд приходить до висновку, що вищевказаний поліцейський при виконанні своїх функціональних обов`язків діяв у межах наданих йому повноважень.

Разом з тим, апеляційному суду не надано і доказів про те, що ОСОБА_1 оскаржувались дії поліцейських при його затриманні та складанні відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення.

Крім того, в ході апеляційного розгляду справи не встановлено й жодних достовірних даних про те, що у поліцейських Делегана В. та Стеблюка В. були підстави для обмови ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ст. 185 КУпАП

-4-

адміністративного правопорушення, оскільки такі дані не підтверджені будь-якими належними доказами.

Доводи апеляційної скарги про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, апеляційний суд відхиляє з огляду на таке.

Відповідно до ст. 185 КУпАП адміністративна відповідальність настає за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Об`єкт правопорушення - суспільні відносини у сфері забезпечення громадського порядку та суспільної безпеки, та суспільні відносини у сфері державного управління.

Об`єктивна сторона правопорушення полягає у злісній непокорі законному розпорядженню або вимозі працівника поліції при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких самих дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Злісна непокора полягає у відмові від обов`язкового виконання наполегливих розпоряджень або вимог працівника поліції, або в непокорі, що виражається у зухвалій формі і свідчить про прояв явної неповаги до органів та осіб, які охороняють громадський порядок. Відмова особи проявляється у недвозначній формі словами, жестами, мовчанням тощо.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 26.06.1992 «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів» відповідальність за ст. 185 КУпАП настає лише за дії, вчинені винним у зв`язку з виконанням працівником правоохоронного органу службових обов`язків. Злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника поліції при виконанні ним службових обов`язків, або відмова, виражена у зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

Правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП, обов`язково передбачає наявність законної вимоги співробітника поліції при виконанні службових обов`язків, оскільки вимога або розпорядження поліцейського це акт, юридично рівнозначний наказу, що виражений у категоричній формі та має бути законодавчо обґрунтованим.

Основні права працівника поліції встановлено у розділах IV «Повноваження поліції», V «Поліцейські заходи» Закону України «Про національну поліцію». Так, поліція здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок вчинення кримінального, адміністративного правопорушення; здійснює своєчасне реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події.

Адміністративне затримання особи, відповідно до ч. 1 ст. 260 КУпАП, здійснюється у тому числі і з метою припинення адміністративних правопорушень та

коли вичерпано інші заходи впливу. Про адміністративне затримання складається протокол, в якому зазначаються: дата і місце його складення; посада, прізвище, ім`я та по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу затриманого; час і мотиви

-5-

затримання. Протокол підписується посадовою особою, яка його склала, і затриманим. У разі відмови затриманого від підписання протоколу в ньому робиться запис про це.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що у протоколі чітко зазначено, що ОСОБА_1 не виконував законне розпорядження (вимогу) працівника поліції про припинення правопорушення, шарпав працівника поліції, поводив себе зухвало та нахабно, висловлювався нецензурною лайкою в бік працівника поліції. Указані обставини підтверджуються і рапортами поліцейських.

Тому, апеляційний суд приходить до висновку про те, що дії ОСОБА_1 безумовно утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

У зв`язку з чим, апеляційний суд вважає, що працівники поліції обґрунтовано склали щодо ОСОБА_1 протокол за ст. 185 КУпАП, оскільки дії останнього свідчать про злісну непокору законному розпорядженню (вимозі) поліцейського припинити адміністративне правопорушення, при виконанні ним службових обов`язків.

З огляду на наведене, апеляційний суд визнає неспроможними та безпідставними доводи апеляційної скарги про те, що зазначене у постанові твердження суду про те, що ОСОБА_1 неодноразово не виконував законне розпорядження працівника поліції про припинення правопорушення є надуманим, оскільки ні в протоколі, ні в оскаржуваній постанові не вказано яких саме розпоряджень працівників поліції ОСОБА_1 не виконував.

Із цих підстав, не знаходять свого підтвердження та визнаються безпідставними і доводи апеляційної скарги про відсутність належних доказів про те, що ОСОБА_1 висловлювався нецензурною лайкою у бік працівників поліції, позаяк такі не підтверджені жодними належними доказами.

Надуманими та непідтвердженими є і доводи апеляційної скарги про те, що суть вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, вказана у протоколі, є нечитабельною. При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що зі змісту обставин правопорушення, викладених у протоколі, вбачається, що такі викладені чітко, є читабельними та не містять жодних суперечностей та відомостей, які б були неможливими для сприйняття.

Що стосується доводів про те, що у постанові прізвище особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 вказано неправильно, а саме « ОСОБА_5 », апеляційний суд звертає увагу на таке.

З матеріалів справи вбачається, що особою, яка притягується до відповідальності та відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, є ОСОБА_1 . Будь-яких доказів про те, що ОСОБА_1 не є тією особою, відносно якої складено протокол за ст. 185 КУпАП від 23.06.2023, у матеріалах справи немає і стороною захисту таких не додано.

Апеляційний суд зазначає, що викладені у протоколі обставини правопорушення свідчать про те, що таке вчинено ОСОБА_1 , що підтверджується й іншими, доданими до протоколу, матеріалами.

Ці обставини в свою чергу свідчать про те, що у протоколі, зокрема в анкетних даних особи, яка притягується до відповідальності, помилково зазначено прізвище ОСОБА_5 , що послугувало тим, що суд першої інстанції, розглянувши справу без участі особи, яка притягується до відповідальності, виніс постанову про визнання винним ОСОБА_1 .

Водночас указану описку апеляційний суд визнає такою, що не спростовує факту вчинення ОСОБА_1 дій, які ставляться йому у провину, а відтак не дають підстав для закриття провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

-6-

Проаналізувавши зміст складеного щодо ОСОБА_1 протоколу, апеляційний суд зазначає, що такий складено відповідно до вимог чинного законодавства, в ньому містяться всі необхідні й достатні відомості, які передбачені ст. 256 КУпАП, і які в свою чергу дають підстави для висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

Тому, складений щодо ОСОБА_1 протокол апеляційний суд визнає належним та допустимим доказом, оскільки зазначені в ньому відомості узгоджуються з іншими доданими до нього доказами, які в своїй сукупності беззаперечно дають підстави вважати про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

Будь-яких доказів, у тому числі пояснень свідків, фото-, чи відео фіксації, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 не вчиняв зазначених у протоколі дій, а працівники поліції обмовили його, стороною захисту не надано.

Оцінивши зібрані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, апеляційний суд приходить до висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчинені ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

Тому, доводи апеляційної скарги про відсутність вини ОСОБА_1 , апеляційний суд відхиляє як непідтверджені та повністю спростовані матеріалами справи.

Разом з тим, відповідно до вимог ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті.

Відповідно до п. 7 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате піддягає закриттю в разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.

Враховуючи те, що винесена щодо ОСОБА_1 постанова від 23.08.2023 скасовується у зв`язку з тим, що справу розглянуто без участі особи, яка притягується до відповідальності, а така участь була обов`язковою, однак на момент апеляційного перегляду справи закінчився строк накладення адміністративного стягнення, передбачений ч. 2 ст. 38 КУпАП, то провадження в справі підлягає закриттю, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.

Керуючись ст. 38, 247, 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника-адвоката Марини В. Г. задовольнити частково.

Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.08.2023 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 185 КУпАП, - скасувати.

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього за ст. 185 КУпАП закрити на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.

Постанова апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя