Справа № 128/2527/25
ПОСТАНОВА

Іменем України

14 липня 2025 року м. Вінниця

Суддя Вінницького районного суду Вінницької області Васильєва Т.Ю., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов з Відділу поліції № 3 Вінницького районного управління поліції ГУНП України у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності громадянки України

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності за те, що 21.06.2025 близько 23:49 год в АДРЕСА_1 , вона ухилилась від виконання передбачених законодавством обов`язків по догляду та вихованню свого неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з чим, останній самовільно залишив місце проживання та вважався безвісти зниклим.

ОСОБА_1 до суду не з`явилася, її захисник, адвокат Суркова І.О., під час судового розгляду підтримала раніше подане письмове клопотання про закриття провадження у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення. Своє клопотання захисник мотивувала тим, що вказівки про те, які саме батьківські обов`язки, передбачені законодавством, не виконала ОСОБА_1 та у чому виявилось ухилення від батьківських обов`язків наданий протокол не містить, що унеможливлює встановлення форми вини, а також не вказано, які права та інтереси неповнолітньої дитини порушені. З пояснень ОСОБА_1 слідує, що її син ОСОБА_2 самостійно вийшов з дому близько 17:00 год 21.06.2025, коли він тривалий час не повертався додому батьки почали самостійні пошуки, які не дали результатів, тому вони були змушені звернутися до поліції. Раніше дитина не виявляла подібної поведінки, тому мати не могла передбачити втечу дитини після розмови на побутовому рівні. Дії сина були раптовою емоційною реакцією, а не результатом систематичного невиховання чи недогляду. Син повернувся самостійно. За вказаних обставин захисник вважає, що викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини не містять суті та складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, тому підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності відсутні.

Заслухавши захисника, вивчившиматеріали адміністративної справи, суд вважає, що провадження по справі слід закрити з наступних підстав.

Відповідно до п. 22 ч. 1 ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються діяння, які є адміністративними правопорушеннями та відповідальність за них. Органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19 Конституції України).

Згідно ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення - передбаченої нормами права сукупності об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких те чи інше діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Він складається з: а) об`єкту; б) об`єктивної сторони; в) суб`єкту; г) суб`єктивної сторони.

Так, диспозицією ч. 1 ст. 184 КУпАП передбачено відповідальність батьків або осіб, які їх замінюють, за ухилення від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітніх та/або неповнолітніх дітей.

Проте у протоколі про адміністративне правопорушення не конкретизовано зміст правопорушення, оскільки не зрозуміло, які саме обов`язки відносно свого сина не виконала ОСОБА_1 , що стали підставою для притягнення її до відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Відповідно до положень ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Відповідно до сталої судової практики з питань розгляду справ по ухиленню батьків від виховання своїх дітей, наслідком чого може бути і позбавлення їх батьківських прав (зокрема відповідно до п.16 постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»), ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу: не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Однак, відповідно до письмових пояснень неповнолітнього ОСОБА_2 , перебуваючи на дні народження у своєї бабусі він посварився з нею та батьком, після чого пішов додому, де взяв власні кошти та велосипед та пішов з дому. Та за місцем проживання будь-які скарги щодо поведінки ОСОБА_1 , в тому числі з приводу виховання нею сина, відсутні, згідно долученої до протоколу характеристики, наданої Агрономічною сільською радою.

Тобто в матеріалах справи відсутні будь-які докази свідомої винної поведінки саме ОСОБА_1 , наслідком якої були б зазначені в наданому суду протоколі наслідки, та така винна поведінка не описана в самому протоколі про адміністративне правопорушення.

У справі «Малофєєв проти Росії» (пункти 111-120 рішення від 30.05.2013 року, заява №36673/04) Європейський суд з прав людини, зокрема, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Зважаючи на викладене, суд зобов`язаний розглядати справу лише в межах тверджень про вчинення адміністративного правопорушення, вказаних стосовно особи у протоколі про адміністративне правопорушення та не в праві встановлювати обставини, які виходять за межі таких тверджень та звинувачують особу у вчиненні дій, які конкретно не викладені в ньому. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» від 09.06.2011).

Згідно з ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що матеріалами справи не доведено винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, а тому провадження в справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 184, п. 1 ст. 247, 164, 280, 283, 284, 294 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в адміністративній справі щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про притягнення її до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КпАП України, закрити в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Вінницький районний суд протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя: