Справа № 135/548/25
Провадження № 3/135/223/25
ПОСТАНОВА

іменем України

10.07.2025 м. Ладижин Вінницька область

Суддя Ладижинського міського суду Вінницької області Кривешко І.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за матеріалами, які надійшли від ВП №3 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , не працює,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

15.03.2025 Інспектором СРПП ВП №3 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області старшим лейтенантом поліції Залізняк В.М. складений протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №272666 відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КпАП України, в тому що 15.03.2025 о 21 год 19 хв в м. Ладижин по вул. Наконечного в дворі будинку, 8/1, Гайсинського району Вінницької області водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Toyota RAV4 д.н.з. НОМЕР_2 з ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження огляду на стан сп`яніння в приміщенні КП «Ладижинська міська лікарня», відмовився, чим порушив вимоги пункту 2.5 ПДР України. Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за частиною 1 ст. 130 КпАП України.

У судовому засіданні особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП не визнав, та пояснив, що не керував автомобілем Toyota RAV4 д.н.з. НОМЕР_2 , за кермом автомобіля мав їхати його знайомий ОСОБА_2 , тому ключі та документи на автомобіль були у останнього. Працівники поліції затримали його біля під`їзду будинку 8/1 по вул. Наконечного в м. Ладижин, неподалік його автомобіля. Також, суду пояснив, що він не відмовлявся від проходження медичного огляду на стан сп`яніння в лікарні, а просив провести лабораторне дослідження (біологічні зразки (кров)), хоча і не перебував за кермом.

Захисник - адвокат Лобуренко С.В. заявив клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Свою позицію мотивує тим, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом і жодних доказів, які б підтверджували факт керування ним транспортним засобом, матеріали справи не містять.

У судовому засіданні, допитаний свідок ОСОБА_2 , суду пояснив, що 15.05.2025, вони з ОСОБА_1 , допомагали його сестрі переставляти меблі в квартирі будинку 8/1 по вул. Наконечного в м. Ладижин. Працівники поліції під`їхали до будинку, коли вони з ОСОБА_1 стояли біля під`їзду. Також суду пояснив, що автомобілем керував він, у зв`язку з чим ключі та документи від автомобіля, ОСОБА_1 передав йому.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, суд приходить до висновку, що провадження у справі відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з огляду на таке.

Так, згідно вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом та забезпечення виконання винесеної постанови.

Об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, утворюють дії, що полягають у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

При складанні протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП, поліцейський має керуватися Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (затв. Наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 р. № 1452/735), Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду (затв. Постановою КМУ № 1103 від 17.12.2008 р.), Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (затв. Наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 р.).

Згідно ст. 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №272666, складеного відносно ОСОБА_1 убачається, що 15.03.2025 о 21 год 19 хв в м. Ладижин, в дворі будинку, 8/1 по вул. Наконечного, Гайсинського району Вінницької області водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Toyota RAV4 д.н.з. НОМЕР_2 з ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження огляду на стан сп`яніння в приміщенні КП «Ладижинська міська лікарня», відмовився, чим порушив вимоги пункту 2.5 ПДР України.

В той же час, з пояснень, наданих суду особою, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , свідка ОСОБА_2 та захисника вбачається, що ОСОБА_1 не керував автомобілем.

Також, у судовому засіданні досліджені наявні у матеріалах справи письмові пояснення свідка ОСОБА_3 від 15.03.2025 та свідка ОСОБА_4 від 16.03.2025, з яких не вбачається, що за кермом автомобіля Toyota RAV4 д.н.з. НОМЕР_2 перебував ОСОБА_1 ..

Разом з тим, дані пояснення не спростовуються, оглянутим у судовому засіданні відеозаписом на диску, долучений до матеріалів справи, а саме запис розпочинається з 21:24 в дворі будинку стоїть автомобіль, поруч із яким знаходиться ОСОБА_1 . При цьому, ОСОБА_1 під час розмови із поліцейськими заперечив, що він керував автомобілем. Також, на відеозаписі зафіксовано, що працівниками поліції на місці зупинки не пропонувалось пройти огляд на стан сп`яніння, а в приміщенні лікарні ОСОБА_1 не заперечував щодо проведення лабораторного дослідження (взяти біологічні зразки), дана пропозиція була відхилена, а у висновку зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного освідування на стан алкогольного сп`яніння.

При цьому суд зазначає, що Інструкція МВС України №1026 від 18.12.2018 прямо зобов`язує працівників поліції використовувати нагрудні відеореєстратори при будь-якому контакті з особами (зокрема, під час зупинки авто) та ведення безперервного відеозапису під час виконання службових обов`язків до закінчення контакту.

Однак, наданим працівниками поліції відеозаписом не зафіксовано ні факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, ні факту його зупинки, ні факту відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Разом з тим, частина 2 ст. 251 КУпАП встановлює, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Суд наголошує, що він не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже, діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії, а згідно ч. 2 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п.43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України», з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини»).

У справі «Гайдашевський проти України» від 06.02.2025 (п. 34) Європейський суд з прав людини зауважив про те, що «здійснюючи власний пошук доказів та додатково засуджуючи заявника на основі отриманих таким чином доказів, суд створює враження плутанини між ролями прокурора та судді та, відповідно, дав підстави для законних сумнівів щодо неупередженості суду з точки зору об`єктивного критерію».

У справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» від 06.12.1988 (п. 77) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Згідно вказаної правової позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства», п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».

Оцінивши наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення та надані в судовому засіданні докази в їх сукупності з урахуванням того, що всі виявлені під час складання протоколу про адміністративне правопорушення недоліки та сумніви мають застосовуватись на користь особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, а суд не наділений повноваженням збирати докази винуватості чи невинуватості особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 поза розумним сумнівом не вбачається наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до пункту 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За встановлених під час розгляду справи обставин, є законні підстави для закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 130, 247, 268, 284, 294 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Кривешко Ірина Володимирівна