П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.07.2025 Справа №607/12422/25 Провадження №3/607/5022/2025

м. Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Гуменний П.П., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Тернопільській області ДПП, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, адреса проживання: АДРЕСА_1 ,

РНОКПП НОМЕР_1 ,

за ст. 122-4, ч.5 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

21.05.2025 о 15:10 в м. Тернополі по вул. І.Франка, водійка ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Mini Cooper, д.н.з. НОМЕР_2 , в порушення вимог п.п. 18.1 ПДР України, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, не пропустила пішохода, що наближався до нерегульованого пішохідного переходу, чим створила аварійну обстановку для пішохода ОСОБА_2 , а саме: наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, не була достатньо уважною, не зменшила швидкість до повної зупинки, не дала дорогу пішоходу ОСОБА_3 , яка переходила проїзну частину дороги в межах пішохідного переходу зліва направо відносно руху автомобіля, внаслідок чого допустила на неї наїзд. Від удару пішохід різко змінила напрямок руху, вживши заходів для забезпечення власної безпеки.

У судове засідання особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не з`явилась, скерувала на адресу суду заяву у якій просила розгляд справи проводити за її відсутності. Зазначила, що вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 122 КУпАП визнала та щиро розкаялась та при призначенні покарання просила її суворо не карати та призначити його у вигляді штрафу в мінімальному розмірі.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, приходжу до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 КУпАП доведена матеріалами справи, дослідженими в судовому засіданні, а саме: даними, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №364558 від 17.06.2025; даними довідки про результати розгляду матеріалів, зареєстрованих в ІТС «ІПНПУ» (ЖЄО) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області №23103 від 21.05.2025; даними витягу із підсистеми «Адмінпрактика» від 21.05.2025; даними протоколу огляду від 21.05.2025; даними, що містяться у схемі місця ДТП, яка сталась 21.05.2025 о 15:10 в м. Тернополі по вул. І.Франка, на якій зафіксовано обстановку місця події, із таблицею ілюстрацій; письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 21.05.2025; даними заяви ОСОБА_2 , у якій остання зазначила, що претензій до ОСОБА_1 у неї немає; письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 21.05.2025.

За таких обставин, оцінюючи докази в їх сукупності вважаю, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.122 КУпАП, а саме - ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, що спричинили створення аварійної обстановки, а саме: примусили інших учасників дорожнього руху різко змінити напрямок руху та вжити заходів щодо забезпечення особистої безпеки.

За встановлених обставинах при накладенні адміністративного стягнення, беручи до уваги характер вчиненого правопорушення, обставини справи, особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, визнання вини як обставину, що пом`якшує відповідальність, вважаю, що ОСОБА_1 слід притягнути до адміністративної відповідальності та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу.

Згідно ст.40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення підлягає стягненню з особи, на яку накладено стягнення. Тому, у відповідності до п.5 ст.4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму.

Окрім цього, як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №364567 від 17.06.2025, 21.05.2025 о 15:10 в м. Тернополі по вул. І.Франка, водійка ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Mini Cooper, д.н.з. НОМЕР_2 , в порушення вимог п. 2.10 (а) ПДР України, будучи учасником дорожньо транспортної пригоди, місце пригоди залишила.

У судове засідання особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не з`явилась, скерувала на адресу суду заяву, скерувала на адресу суду заяву у якій просила розгляд справи проводити за її відсутності.

Окрім того, у вказаній заяві зазначила, що 21.05.2025 керуючи транспортним засобом Mini Cooper здійснила наїзд на ОСОБА_2 , в наслідок чого остання впала на асфальт. Переживаючи за стан здоров`я ОСОБА_4 та зі згоди та бажання останньої, діючи в межах крайньої необхідності, вона доставила ОСОБА_4 в медичний заклад для надання медичної допомоги потерпілій.

Від так, в матеріалах справи відсутні належні та достатні докази на підтвердження того факту, що вона мала намір залишити місце дорожньо-транспортної пригоди через нехтування правилами безпеки дорожнього руху чи здійснити дії на приховання факту ДТП.

Таким чином, вважає, що в її діях немає суб`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, тому просить провадження в справі за ст. 122-4 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю у її діях складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши надані суду матеріали, вважаю, що провадження у справі за ст. 122-4 КУпАП слід закрити, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення в діях останнього, з огляду на наступне.

Положеннями ст.122-4 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Об`єктивна сторона правопорушення виражається у залишенні водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні. При цьому, такі дії мають вчинятися свідомо з метою залишення місця ДТП. Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення характеризується умисною формою вини та мотивом нехтування забезпеченням безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п.1.10 ПДР України, залишення місця дорожньо-транспортної пригоди - дії учасника дорожньо-транспортної пригоди, спрямовані на приховання факту такої пригоди або обставин її скоєння, які спричинили необхідність проведення поліцейськими заходів щодо встановлення (розшуку) цього учасника та (або) розшуку транспортного засобу.

Як вбачається із заяви ОСОБА_1 , остання підтвердила те, що з її вини відбулась вказана дорожньо-транспортна пригода, під час якої вона допустила наїзд на пішохода ОСОБА_3 .

Однак, діючи в межах крайньої необхідності, вона одразу доставила ОСОБА_3 в медичний заклад для надання медичної допомоги потерпілій.

Окрім того, як вбачається із довідки старшого слідчого СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільскій області Сліпчука І., у якому описано, що 21.05.2025 водій транспортного засобу Mini Cooper, д.н.з. НОМЕР_2 здійснила наїзд на ОСОБА_3 та не втекла із місця події, а доставила потерпілу у травмпункт.

Наявні в матеріалах справи докази стосуються події ДТП, та підтверджують пояснення, що викладені у письмовій заяві ОСОБА_1 , про те, що вона доставила потерпілу до медичного закладу, тому не свідчать, що вона залишила місце ДТП, з метою приховання факту його здійснення або обставин її скоєння, які спричинили необхідність проведення поліцейськими заходів щодо встановлення (розшуку) цього учасника та (або) розшуку транспортного засобу.

Винуватість особи у вчиненні правопорушення повинна бути доведена поза розумним сумнівом, а усі сумніви тлумачиться на користь особи.

Згідно ч.2 ст.62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, а згідно з частиною третьою цієї статті обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

З врахуванням наведеного, приходжу до приходжу до висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП.

Відтак, вважаю необхідним провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.122 - 4 КУпАП закрити, на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 33, 40-1, 122, 122-4, 247, 251, 252, 280, 283 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити, на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП - у зв`язку із відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 122 КУпАП і накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу, у розмірі 85 (вісімдесяти п`яти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1445 (одну тисячу чотириста сорок п`ять) гривень.

Штраф має бути сплачений ОСОБА_1 не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення їй постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У випадку несплати штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративних правопорушень з ОСОБА_1 стягується подвійний штраф в розмірі 170 (ста сімдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 2 890 (дві тисячі вісімсот дев`яносто) гривень в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок в дохід держави.

Постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу підлягає примусовому виконанню після закінчення строку, установленого частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, шляхом звернення до виконання протягом трьох місяців з дня винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. У разі відстрочки виконання постанови відповідно до статті 301 Кодексу України про адміністративні правопорушення перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя П.П. Гуменний