Справа № 138/1234/25
Провадження № 33/801/696/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Савкова І. М.
Доповідач: Панасюк О. С.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2025 рокум. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі судді Панасюка О. С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Грабара С. А. на постанову судді Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 13 червня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого статтею 188-40 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

Постановою судді Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 13 червня 2025 року, з урахуванням постанови суду від 16 червня 2025 року про виправлення описки, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 188-40 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 грн 00 к. в дохід держави за те, що він, як голова Яришівської сільської ради не виконав законних вимог Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо реєстрації та розгляду запитів Громадського об`єднання «Ведара» (далі ГО «Ведара») від 10 березня 2025 року.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Грабар С. А. подав апеляційну скаргу на цю постанову, у якій, посилаючись на неправильне застосування суддею суду першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, недоведеність обставин, які суддя вважав встановленими, просив постанову судді Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 13 червня 2025 року скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що Яришівська сільська рада двічі надавала Уповноваженому Верховної Ради України з прав людини письмову відповідь про те, що на офіційну електронну адресу ради жодних належним чином оформлених запитів не надходило, що унеможливлює їх реєстрацію та розгляд. Згідно з Законом України «Про доступ до публічної інформації» запит на інформацію має бути підписаний заявником. Якщо запит подається в електронному вигляді, то обов`язковим є накладення кваліфікованого електронного підпису. Оскільки жоден із запитів ГО «Ведара», що надійшов на електронну пошту, не містив такого підпису, він, відповідно, не відповідав вимогам закону та не породжував обов`язку для ради щодо його розгляду. Таким чином у ОСОБА_1 , як голови ради, були відсутні об`єктивні юридичні підстави вчиняти дії, на які він не був уповноважений, і за невчинення яких не може наставати адміністративна відповідальність.

Крім того у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що особу, яка вчинила адміністративне правопорушення, було виявлено саме у день складання протоколу 17 квітня 2025 року. Проте, оскільки Секретаріат Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини отримав відповідь Яришівської сільської ради ще 26 березня 2025 року, в якій вказувалося, що запити не надходили, то саме ця дата повинна вважатися моментом виявлення факту можливого правопорушення та особи, яка його вчинила.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Відповідно до частини сьомої статті 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Адміністративна відповідальність за статтею 188-40 КУпАП настає за невиконання законних вимог Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини або представників Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 3 Закону України «Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини» метою парламентського контролю, який здійснює Уповноважений, є запобігання порушенням прав і свобод людини і громадянина або сприяння їх поновленню.

Статтею 22 Закону України «Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини» установлено, що органи державної влади, органи місцевого самоврядування, об`єднання громадян, підприємства, установи, організації незалежно від форми власності, посадові та службові особи, до яких звернувся Уповноважений, зобов`язані співпрацювати з ним і подавати йому необхідну допомогу, зокрема: 1) забезпечувати доступ до матеріалів і документів, у тому числі на засадах, визначених законодавчими актами щодо захисту інформації з обмеженим доступом; 2) надавати інформацію і давати пояснення стосовно фактичної і правової підстави своїх дій та рішень; 3) розглядати пропозиції Уповноваженого щодо поліпшення їх діяльності у сфері захисту прав і свобод людини і громадянина та у місячний строк з дня одержання пропозицій надавати вмотивовану письмову відповідь на них. Відмова органів державної влади, органів місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, їх посадових і службових осіб від співпраці, а також умисне приховування або надання неправдивих даних, будь-яке незаконне втручання в діяльність Уповноваженого з метою протидії тягнуть за собою відповідальність згідно з чинним законодавством.

Згідно з пунктом 8-1 частини першої статті 255 КУпАП уповноважені особи Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини або представники Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини мають право складати протоколи про адміністративні правопорушення, зокрема передбачені статтею 188-40 КУпАП (невиконання законних вимог).

Як видно з матеріалів справи Секретаріат Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини 21 березня 2025 року направив лист до Яришівської сільської ради Вінницької області, у якому поінформував про звернення ГО «Ведара» ОСОБА_2 та висловив прохання розглянути звернення заявниці, надати детальні пояснення з порушених у ньому питань щодо розгляду її неодноразових звернень. Крім того сформував вимогу надати інформацію та копії документів, зокрема: щодо надання відповіді на зазначені вище звернення посадовими особами Яришівської сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області, направити копії наданих на них відповідей та перевірити надходження інших звернень від ГО «Ведара», чи були вони розглянуті, а також направити копії наданих на них відповідей. У разі ненадання відповіді на вказані вище звернення, вимагав розглянути їх відповідно до вимог чинного законодавства.

У відповідь на цей лист Секретаріату Уповноваженого, головою Яришівської сільської ради Кухарчуком О. В. направлено лист від 26 березня 2025 року, у якому повідомляється про те, що запити на доступ до публічної інформації, зазначені у листі Уповноваженого до Яришівської сільської ради, належним чином не надходили.

Уповноважений повторно 28 березня 2025 року направив лист голові Яришівської сільської ради ОСОБА_1 із вимогою розглянути звернення ГО «Ведара» ОСОБА_2 від 10 березня 2025 року № № 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13 та надати детальні пояснення з порушених у ньому питань, надати інформацію, чи було надано відповідь на звернення останньої, надати копії таких відповідей, перевірити надходження інших звернень від ГО «Ведара» ОСОБА_2 , крім зазначених, повідомити результати їх розгляду, а також направити копії наданих на них відповідей. Для виконання цієї вимоги був визначений термін до 03 квітня 2025 року.

Проте, у відповідь на повторний лист Секретаріату Уповноваженого, головою Яришівської сільської ради ОСОБА_1 направлено лист від 03 квітня 2025 року, у якому знову ж таки повідомляється про те, що запити на доступ до публічної інформації, зазначені у листі Уповноваженого до Яришівської сільської ради, належним чином не надходили.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 188-40, є обґрунтованим, вмотивованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, яким суд надав правильну оцінку.

Такими доказами є дані, зафіксовані у:

-протоколі про адміністративне правопорушення від 17 квітня 2025 року;

-зверненні ГО «Ведари» від 18 березня 2025 року;

-запитах ГО «Ведари» від 10 березня 2025 року за №№7, 8, 9, 10, 11, 12, 13;

-листах Секретаріату Уповноваженого від 21 березня 2025 року;

-листах Яришівської сільської ради від 26 березня 2025 року;

-листі Секретаріату Уповноваженого від 28 березня 2025 року;

-листі Яришівської сільської ради від 03 квітня 2025 року;

-листі Секретаріату Уповноваженого від 10 квітня 2025 року;

-скріншотах електронної пошти, які підтверджують надсилання запитів за № №7, 8, 9, 10, 11, 12, 13 від 10.03.2025 року громадською організацією «Ведара» до Яришівської сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області.

Докази, наявні в матеріалах справи, та відсутність об`єктивних перешкод для виконання вимог представника Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини від 28 березня 2025 року щодо реєстрації запитів ГО «Ведара» ОСОБА_2 № № 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13 від 10 березня 2025 року підтверджують склад адміністративного правопорушення.

Апеляційний суд звертає увагу, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності не за ненадання відповіді на звернення ГО «Ведара», а за невиконання законних вимог уповноваженого з прав людини. Жодних доводів щодо неможливості виконати його вимоги, зокрема викладені в листі від 28 березня 2025 року ОСОБА_1 чи його захисник не навели.

Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_1 адвоката Грабара С. А. про те, що днем виявлення факту можливого правопорушення та особи, яка його вчинила, необхідно вважати 26 березня 2025 року день отримання Секретаріатом Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини відповіді Яришівської сільської ради, в якій вказувалося, що запити не надходили, не заслуговують на увагу, тому що вони зводяться до переоцінки доказів, досліджених та оцінених судом першої інстанції, та особистого тлумачення заявником норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до статті 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення. Якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій шостій цієї статті.

Правопорушення, передбачене статтею 188-40 КУпАП (невиконання законних вимог Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини або його представників), є триваючим.

Листом Уповноваженого до Яришівської сільської ради Вінницької області від 28 березня 2025 року встановлено строк виконання вимоги до 03 квітня 2025 року. Відповідно, днем виявлення факту невиконання вимоги, а отже, й виявлення правопорушення, не може вважатися 26 березня 2025 року, оскільки на цю дату строк для виконання вимоги ще не сплив.

Таким чином доводи апеляційної скарги не є істотними і не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, що є підставою для скасування рішення суду.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Керуючись статтею 294 КУпАП апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Грабара С. А. залишити без задоволення, а постанову судді Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 13 червня 2025 року без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя: О. С. Панасюк