ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/351/25 Справа № 690/240/25 Категорія: ч.1 ст.173-4 КУпАПГоловуючий у І інстанції Здоровило В. А. Доповідач в апеляційній інстанції Поєдинок І. А.
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2025 року м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Поєдинок І.А., за участю представника правопорушниці ОСОБА_1 адвоката Яровенка Ю.М., законного представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 та її представника адвоката Скіць Е.К., розглянувши апеляційну скаргу законного представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на постанову судді Багачевського міського суду Черкаської області від 22 травня 2025 року, якою щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1

провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-4 КУпАП - закрито на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-4 КУпАП.

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №145348 від 24.04.2025, ОСОБА_1 , будучи класним керівником 5-Б класу, вчителем курсу за вибором «Шлях до зрілості» у Багачевському ліцеї № 2, протягом І семестру 2024-2025 навчального року, систематично ігнорувала учня 5-Б класу ОСОБА_2 , 2013 року народження, який має статус дитини з особливими освітніми потребами: учень уроків не відвідував, домашніх завдань вчитель йому не задавала, відміток про відсутність дитини, в класному журналі немає, але є оцінки, не оформила належним чином модифіковану програму з цього курсу, отже дитина не отримала якісних освітніх послуг. Такі дії мали характер психологічного тиску та приниження гідності дитини, що призвело до її емоційної ізоляції та зниження мотивації до навчання. Своїми діями вчинила правопорушення, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 173-4 КУпАП. Інспектором сектору «Служба освітньої безпеки» Звенигородського РВП, капітаном поліції Моргун С.А. 24.04.2025 щодо ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-4 КУпАП.

Постановою судді Багачевського міського суду Черкаської області від 22.05.2025, провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-4 КУпАП - закрито на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-4 КУпАП.

Своє рішення суддя мотивував тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення не описано в чому саме виразився булінг, які дії ОСОБА_1 були вчинені, в матеріалах справи відсутні будь-які дані, що свідчили про вчинення булінгу в період часу 2024-2025 року відсутні Суд прийшов до висновку, що матеріалами справи не доведена обовязкова складова об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-4 КУпАП .

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції , вважаючи її незаконною та необгрунтованою, законний представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову Багачевського міського суду Черкаської області від 22.05.2025, та ухвалити нову постанову, якою визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-4 КУпАП, та накласти на неї адміністративне стягнення в межах санкції зазначеної статті.

Апеляційні вимоги обгрунтувала тим, що зміст протоколу про адміністративне правопорушення містить всі ознаки вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-4 КУпАП, її дії повністю підпадають під визначення булінгу (цькування), наведене у п.3-1 ч.1 ст.1 Закону України «Про освіту»., так він містить відомості щодо систематичного ігнорування учня 5-Б класу ОСОБА_2 , позбавлення його доступу до освітніх послуг, психологічний тиск та приниження його гідності.

Зазначає, що суд не дав належної оцінки тому факту, що ОСОБА_2 є дитиною з особливими освітніми потребами, що покладало на ОСОБА_1 як класного керівника та вчителя додаткові обов`язки щодо створення інклюзивного середовища, адаптації навчального процесу та надання підтримки.

Апелянт зауважила, що практичний психолог Багачевського ліцею №2, ОСОБА_4 у своїй пояснювальній записці від 08.04.2025 прямо констатувала, що у другому семестрі 2025 року (лютий-березень) на заняттях з корекції розвитку емоційний стан ОСОБА_5 значно погіршився. Дитина проявляла роздратування, негативізм до виконання завдань, часто повторювала певні слова та фрази, мала напади плачу.

Вважає, що суд не взяв до належної уваги докази, що містяться в матеріалах справи, зокрема її пояснення, пояснення самої ОСОБА_1 , висновок фахівця психолога, який підтверджує негативні наслідки, що настали для її дитини внаслідок систематичного ігнорування її освітніх потреб.

На апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 адвокат Яровенко Ю.М. подав заперечення в якому просить апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову судді Багачевського міського суду Черкаської області від 22.05.2025 щодо ОСОБА_1 без змін.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення законного представника ОСОБА_2 ОСОБА_6 та її представника адвоката Скіць Е.К., які підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити, представника правопорушниці ОСОБА_1 адвоката Яровенка Ю.М., який заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити без змін постанову суду першої інстанції, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Апеляційний суд вважає, що вищезазначених вимог закону суд першої інстанції не дотримався в повній мірі, а викладений в постанові висновок про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 173-4 КУпАП є неправильним.

Як вбачається зі змісту постанови суд прийняв рішення про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-4 КУпАП оскільки прийшов до висновку про відсутність доказів вчинення булінгу, а саме в протоколі про адміністративне правопорушення від 24.04.2025 не описано в чому саме виразився булінг, які дії ОСОБА_1 були вчинені, відсутні дані вчинення булінгу тривалого часу в період 2024-2025 року, тобто систематичного його вчинення.

Проте з таким висновком суду першої інстанції апеляційний суд не може погодитися в повному обсязі.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Відповідальність за ч. 1 ст. 173-4 КУпАП настає за булінг (цькування), тобто діяння учасників освітнього процесу, які полягають у психологічному, фізичному, економічному, сексуальному насильстві, у тому числі із застосуванням засобів електронних комунікацій, що вчиняються стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи або такою особою стосовно інших учасників освітнього процесу, внаслідок чого могла бути чи була заподіяна шкода психічному або фізичному здоров`ю потерпілого.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про охорону дитинства» булінг (цькування) - психологічне, фізичне, економічне чи сексуальне насильство, тобто будь-яке умисне діяння (дія або бездіяльність), у тому числі із застосуванням засобів електронних комунікацій, яке систематично вчиняється особою стосовно дитини, з якою вони є учасниками одного колективу, або дитиною стосовно іншого учасника одного колективу та яке порушує права, свободи, законні інтереси потерпілої особи та/або перешкоджає виконанню нею визначених законодавством обов`язків.

У п. 4 розділу І Порядку реагування на випадки булінгу (цькування), який затверджений наказом Міністерства освіти та науки України від 28 грудня 2019 № 1646 «Деякі питання реагування на випадки булінгу (цькування) та застосування заходів виховного впливу в закладах освіти» вказано, що до булінгу (цькування) в закладах освіти належать випадки, які відбуваються безпосередньо в приміщенні закладу освіти та на прилеглих територіях (включно з навчальними приміщеннями, приміщеннями для занять спортом, проведення заходів, коридорами, роздягальнями, вбиральнями, душовими кімнатами, їдальнею тощо) та (або) за межами закладу освіти під час заходів, передбачених освітньою програмою, планом роботи закладу освіти, та інших освітніх заходів, що організовуються за згодою керівника закладу освіти, в тому числі дорогою до (із) закладу освіти.

Ознаками булінгу (цькування) є систематичне вчинення учасниками освітнього процесу діянь стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи та (або) такою особою стосовно інших учасників освітнього процесу, в тому числі із застосуванням засобів електронних комунікацій, а саме: умисне позбавлення їжі, одягу, коштів, документів, іншого майна або можливості користуватися ними, перешкоджання в отриманні освітніх послуг, примушування до праці та інші правопорушення економічного характеру; словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи; будь-яка форма небажаної вербальної, невербальної чи фізичної поведінки сексуального характеру, зокрема принизливі погляди, жести, образливі рухи тіла, прізвиська, образи, жарти, погрози, поширення образливих чуток; будь-яка форма небажаної фізичної поведінки, зокрема ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, завдання ударів; інші правопорушення насильницького характеру.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, безпосередньо дослідивши докази, апеляційний суд дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-4 КУпАП з огляду на таке.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , будучи класним керівником 5-Б класу, вчителем курсу за вибором «Шлях до зрілості» у Багачевському ліцеї № 2, протягом І семестру 2024-2025 систематично ігнорувала учня 5-Б класу ОСОБА_2 , 2013 року народження, який має статус дитини з особливими освітніми потребами: учень уроків не відвідував, домашніх завдань вчитель йому не задавала, відміток про відсутність дитини, в класному журналі немає, але є оцінки, не оформила належним чином модифіковану програму з цього курсу, отже дитина не отримала якісних освітніх послуг. Такі дії мали характер психологічного тиску та приниження гідності дитини, що призвело до її емоційної ізоляції та зниження мотивації до навчання, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-4 КУпАП.

Встановлені судом обставини та винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-4 КУпАП підтверджується наступними доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД №145348 від 24.04.2025, в якому викладені обставини події, які мали місце протягом І семестра 2024-2025 у Багачевському ліцеї №2 за участі вчителя ОСОБА_1 та учня 5-Б класу ОСОБА_2 (а.с.1);

- поясненнями законного представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 його матері, від 01.04.2025 в яких вона детально описала систематичне ігнорування потреби дитини, відсутність належної підтримки її дитини з боку класного керівника 5-Б класу ОСОБА_1 , що негативно вплинуло на її психологічний стан (а.с.2-3);

- копією посвідчення серії НОМЕР_1 стосовно ОСОБА_2 , яке посвідчує, що він є дитиною з інвалідністю до 18 років (а.с.4);

- поясненнями ОСОБА_1 від 06.03.2025, 23.01.2025 в яких вона виклала обставини, які склалися у навчальному процесі стосовно ОСОБА_2 та взаємовідносинах з його мамою, яка є його законним представником ОСОБА_3 , а також її пояснення містять визнання того, що учень ОСОБА_2 не відвідував її курс і вона не надавала йому завдань (5-6, 49-53);

- поясненнями ОСОБА_7 від 06.03.2025 директора Богачевського ліцею №2, яка надала пояснення, щодо навчального процесу у підвідомчому їй навчальному закладі та порядок розгляду звернення ОСОБА_3 щодо неналежного виконання своїх обов`язків класного керівника 5-Б класу ОСОБА_1 (а.с.7);

- пояснювальною запискою практичного психолога Багачевського ліцею №2 ОСОБА_4 від 08.04.2025, яка зазначила, що в ІІ семестрі 2024-2025 навчального року, приблизно лютий-березень 2025, емоційний стан ОСОБА_2 на корекційних заняттях погіршився. Дитина проявляла роздратування, негативізм на завдання, частіше повторював певні слова та фрази, міг плакати. При зміні діяльності, зменшенні вимог до учня, переключені уваги на ігрову діяльність, ОСОБА_8 заспокоювався, продовжував працювати (а.с.20);

- повідомленнями аналогічного змісту, що були адресовані в.о. директора Багачевського ліцею №2 Задачіної О. начальнику Звенигородського РВ ПГУ НП в Черкаській області підполковнику поліції Міщенку О., начальнику служби у справах дітей виконавчого комітету Багачевської міської ради Черкаської області Оришич Н., директору Багачевського центру соціальних служб Багачевської міської ради ОСОБА_9 яких зазначено, що на виконання наказу відділу освіти від 04.04.2025 №79 «Про створення комісії стосовно булінгу» у Багачевському ліцеї №2 Багачевської міської ради Черкаської області було створено комісію з розслідування випадку булінгу з боку класного керівника 5-Б класу, вчителя курсу за вибором «Шлях до зрілості» ОСОБА_10 щодо учня 5-Б класу ОСОБА_5 в якому зазначено, що під час внутрішнього розслідування було виявлено, що ОСОБА_11 , учень 5-Б класу, протягом І семестру 2024-2025 навчального року не відвідував уроки курсу за вибором «Шлях до зрілості». Після звернення матері з цього приводу ОСОБА_10 у пояснювальній записці від 23.01.2025 підтвердила, що учень уроків не відвідував, і зазначила, що домашніх завдань вона йому не задавала. Відміток про відсутність дитини в класному журналі немає, але є оцінки. ОСОБА_10 не оформила належним чином модифіковану програму з цього курсу. Отже, дитина не отримувала якісних освітніх послуг. 20.01.2025 ОСОБА_10 звільнилася з посади класного керівника та відмовилася від годин курсу за вибором. За наслідками розслідування вчителька отримала догану за неналежне виконання посадових обов`язків. Комісія вирішила, що систематичне ігнорування потреб дитини протягом І семестру 2024-2025 навчального року, недостатнє включення учня в колектив, відсутність належної підтримки і соціалізації, перешкоджання в отриманні освітніх послуг можуть містити ознаки психологічного насильства (булінгу) (а.с.22,24,25);

- журналом реєстрації заяв про випадки булінгу (а.с.26-28);

- витягами з електронного журналу, які демонструють наявність оцінок у ОСОБА_2 з предмету «Шлях до зрілості», який вела ОСОБА_1 , хача з її пояснень останній не відвідував уроки та не отримував завдань (а.с.31-32);

- довідкою про наслідки розслідування за зверненням громадянки ОСОБА_12 від 29.01.2025 №01-03/32 (а.с.41);

- наказом в.о. директора Багачевського ліцею №2 Багачевської міської ради Черкаської області від 28.01.2025 №23-о щодо оголошення догани, зокрема, ОСОБА_10 , класному керівнику 5-Б класу Багачевського ліцею №2 Багачевської міської ради Черкаської області (а.с.42);

- протоколом №1 засідання комісії з розгляду випадку булінгу Багачевського ліцею №2 Багачевської міської ради Черкаської області від 08.04.2025 (а.с.59-60).

Також винуватість ОСОБА_1 підтверджується поясненнями наданими в суді першої інстанції законного представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 , яка пояснила, що вона є матір`ю дитини з особливими потребами, учня 5-Б класу Багачевського ліцею № 2 ОСОБА_2 , 2013 року народження. 17.01.2025 в м. Звенигородка проводився звіт в інклюзивно-ресурсному центрі для дітей з особливими освітніми потребами. Під час даного звіту в онлайн режимі була присутня вчитель психології та класний керівник її сина ОСОБА_1 , яка прозвітувала, що вона як класний керівник створила інклюзивне середовище для навчання її дитини, створила матеріальну базу для навчання, проводила роз`яснювальну роботу щодо особливих потреб її дитини, провела соціалізацію серед учнів класу її дитини, створила програму для інклюзивного навчання, але насправді дана робота не була проведена взагалі та було повне ігнорування до її сина. Робота по навчанню та вихованню її сина була повністю покладена на вчителів предметників та асистентів педагогів. 20.01.2025 вона звернулася з письмовою заявою до директора ліцею щодо відсутності індивідуального навчального процесу до її сина з боку ОСОБА_1 . На вказане звернення вона отримала відповідь, що ОСОБА_1 отримала догану. Документи які вона затребувала їй надано не було, а тому вона має сумнів, що ОСОБА_1 не відповідає займаній посаді. 18.02.2025 на педагогічній нараді, на якій вона присутня не була, ОСОБА_1 висловила свою думку щодо необхідності прибрати зі школи деяких мам, щоб не було проблем. 19.02.2025 вона звернулася із заявою до відділу освіти, в якій поскаржилася на підбурювання колективу вчителів відносно неї та її сина з боку ОСОБА_1 . Її заява була передана до ліцею для проведення перевірки, однак на її думку перевірка була проведена не об`єктивно, так як комісія була створена із числа педагогів предметників, які в свою чергу винесли рішення, в якому заперечили неправомірні висловлювання ОСОБА_1 та її слова на їх думку не порушували етичні норми. Після вказаного звернення ОСОБА_1 разом із своїм адвокатом збирала підписи від батьків учнів, про те що вона чудовий педагог та на належному рівні виконує свої обов`язки. В березні 2025 вона знову звернулася із заявою до адміністрації ліцею з метою отримання наказу про покарання та документи які підтверджують освітній рівень ОСОБА_1 , на що їй було надано офіційну відповідь. Отже, з боку ОСОБА_1 мало місце систематичне ігнорування потреб її дитини, протягом тривалого часу її дитина не отримувала належної підтримки в освітньому процесі, що негативно вплинуло на її психологічний стан та значно ускладнило процес навчання. Крім того, ОСОБА_1 не вживала жодних заходів для забезпечення належної соціалізації її дитини в колективі, що є прямим порушенням її посадових обов`язків. Це призвело до того, що її дитина почувала себе ізольованою та відкинутою, що є неприпустимим в освітньому середовищі.

Ці пояснення ОСОБА_3 підтримала і в суді апеляційної інстанції.

Зазначені вище докази, є належними та допустимими в розумінні ст.251 КУпАП, а з огляду на їх узгодженість, і достатніми для встановлення необхідних фактичних обставин справи та належного її розгляду.

За результатами досліджених доказів, суд апеляційної інстанції доходить висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення та кваліфікує їх за ч.1 ст.173-4 КУпАП як булінг (цьківання), внаслідок чого малолітньому ОСОБА_2 могла бути заподіяна шкода психічному здоров`ю, що підтверджується і зазначеними вище письмовими доказами.

Апеляційний суд вважає, систематичність діяння з боку ОСОБА_1 щодо ОСОБА_2 , також повністю підтверджується зібраними та дослідженими в судовому засіданні письмовими матеріалами.

Беручи до уваги вищенаведене, протокол про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-4 КУпАП, правомірно складений щодо ОСОБА_1 .

Невизнання ОСОБА_1 вини у вищевказаному правопорушенні, не свідчить про відсутність в її діях вказаного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги законного представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 є обгрунтованими, узгоджуються з матеріалами справи і підлягають задоволенню.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, правопорушення, про яке йдеться в протоколі про адміністративне правопорушення, вчинене ОСОБА_1 у І семестрі 2024 року, який триває з вересня по грудень, а виявлено у січні 2025 року.

Відповідно до вимог ч.2 ст.38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - п`ятій цієї статті.

Таким чином, на момент розгляду справи апеляційним судом 14 липня 2025 року, закінчились строки, передбачені ст.38 КУпАП.

Відповідно до вимог п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, в т.ч. через закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне постанову Багачевського міського суду Черкаської області від 22.05.2025, якою провадження стосовно ОСОБА_1 закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-4 КУпАП, скасувати, визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-4 КУпАП а провадження в справі закрити на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи судом строків, передбачених ст.38 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу законного представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 задовольнити частково.

Постанову судді Багачевського міського суду Черкаської області від 22 травня 2025 року, якою закрито провадження за ч.1 ст.173-4 КУпАП стосовно ОСОБА_1 , у зв`язку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-4 КУпАП скасувати.

Прийняти нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-4 КУпАП, а провадження закрити на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків передбачених ст.38 КУпАП.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя І.А. Поєдинок