ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №: 638 / 8578 / 25 Головуючий 1 інстанції: Цвірюк Д.В.
Провадження №: 33/818/ 1263 /25 Головуючий апеляційної інстанції: Курило О.М.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2025 року Харківський апеляційний суд у складі: судді судової палати з розгляду кримінальних справ Курила О.М., при секретареві Литвиненку Д.А., з участі особи, притягнутої до адміністративної відповідальності , з участю його захисника , за умови, що всі учасники належним чином повідомлені про розгляд даної справи і ні від кого з них не надійшло заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи з поважних причин, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові, в режимі відеоконференції справу за апеляційною скаргою захисника правопорушника на постанову Шевченківського районного суду м. Харкова від 30 червня 2025 року, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Вказаною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , пенсіонера, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, а також стягнуто судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Судом першої інстанції встановлено, що 21 квітня 2025 року, о 06 годині 50 хвилин, ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ2103, державний номерний знак НОМЕР_2 , у селищі Печеніги по вул. Захисників України, буд. 46 Чугуївського району Харківської області, з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Drager 6820 та в закладі охорони здоров`я відмовився, що зафіксовано за допомогою бодікамери Teksar /323. Від керування транспортним засобом відсторонений.

Обставини вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, на думку суду першої інстанції, підтверджуються доказами, що містяться в матеріалах справи, а саме: направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 21.04.2025 року, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 21.04.2025 року, даними дисків з відеозаписами, протоколом про адміністративне правопорушення.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, захисник особи, що притягується до адміністративної відповідальності, подав апеляційну скаргу, яка містить прохання скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою закрити провадження по справі за відсутністю в діях останньої складу адміністративного правопорушення.

Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги, апелянт зазначає, що суд не дослідив належним чином докази; протокол та рапорт не можуть бути самостійними доказами вчинення адміністративного правопорушення; відсутні докази того, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом; відеозапис не безперервний; на відеозаписі неможливо розпізнати номерний знак автомобіля правопорушника; оскільки ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, то обов`язку щодо проходження огляду в нього не було; ОСОБА_2 не дали можливості ознайомитися із протоколом про адміністративне правопорушення; згідно з рішенням Шевченківського районного суду м. Харкова від 19.06.2025 у справі №638/8212/25 щодо оскарження постанови про притягнення водія до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП, якою адміністративний позов було задоволено та скасовано вказану постанову у зв`язку з недоведеністю вини ОСОБА_1 .

Враховуючи вищевикладене, апелянт вважає постанову незаконною та просить її скасувати.

Позиції учасників апеляційного провадження

Будучи належним чином повідомленим про час і місце судового розгляду, в судове засідання суду апеляційної інстанції правопорушник не з`явився.

В судовому засіданні взяла участь захисник особи, що притягується до адміністративної відповідальності, в режимі відеоконференції.

В судовому засіданні остання підтримувала доводи апеляційної скарги у повному обсязі, висловлювала незгоду з рішенням суду першої інстанції та просила його скасувати і закрити провадження по справі за відсутністю в діях особи, що притягується до адміністративної відповідальності, складу адміністративного правопорушення.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників судового засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд першої інстанції, відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, повинен належним чином з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи по суті. Постанова судді, згідно зі ст. 283 КУпАП, має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Положення ч.ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Слід також звернути увагу, що відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам судочинства, а саме: верховенству права, законності, рівності перед законом і судом, повазі до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і в доведеності перед судом їх переконливості.

Ст. 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Оцінка доказів, у відповідності до ст. 252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Згідно із ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В пункті 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до пункту 2.5 ПДР України Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до положень п. 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства Внутрішніх справ України та Міністерством охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суд вважає, що протокол про адміністративне правопорушення відносно особи, що притягується до адміністративної відповідальності, складений уповноваженою особою, з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 21 квітня 2025 року, о 06 годині 50 хвилин, ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ2103, державний номерний знак НОМЕР_2 , у селищі Печеніги по вул. Захисників України, буд. 46 Чугуївського району Харківської області, з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Drager 6820 та в закладі охорони здоров`я відмовився, що зафіксовано за допомогою бодікамери Teksar /323. Від керування транспортним засобом був відсторонений.

Суд апеляційної інстанції з метою перевірки матеріалів справи та доводів апеляційної скарги надав сторонам провадження всі можливості для представлення доказів по справі для підтримання їхньої правової позиції.

Суд апеляційної інстанції погоджується з доводами апелянта про те, що протокол та рапорт не можуть бути самостійними доказами вчинення адміністративного правопорушення, однак дослідивши докази та вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що вина правопорушника у вчиненому адміністративному правопорушенні підтверджується сукупністю зібраних та досліджених у справі доказів поза розумним сумнівом з огляду на викладене нижче.

Суд апеляційної інстанції критично ставиться до доводів апелянта про те, щовідсутні докази того, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом. Так, з дослідженого судом відеозапису з бодікамери поліцейського, а також відеозапису з відеореєстратора службової автівки патрульної поліції вбачається рух транспортного засобу, а саме синього Жигулі. Номерний знак автомобіля на відеозаписі дійсно нечіткий, однак з відео видно, що за кермом вказаного транспортного засобу знаходиться чоловік міцної статури в чорному одязі. Після зупинки транспортного засобу, цей же чоловік підтвердив свої паспортні дані, а також факт керування транспортним засобом (момент відеофіксації 07:11:00).

Враховуючи це, а також те, що захисником і правопорушником не надано суду жодних інших доказів того, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, які б спростовували наявні у матеріалах справи докази керування саме ним зазначеним автомобілем, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що факт керування ОСОБА_1 зазначеним у протоколі про адміністративне правопорушення транспортним засобом є доведеним.

Що стосується доводів захисника про те, що відеозапис долучений до матеріалів справи не є безперервний, то суд апеляційної інстанції, дослідивши наявні відеодокази, з`ясував, що один з відеозаписів був знятий з відеореєстратора службового автомобіля працівників поліції. Інший відеозапис був зроблений з нагрудної камери працівника поліції, є безперервним, однак починається уже після виходу водія з вказаного автомобіля, тобто не фіксує момент виходу водія з даної машини. Однак дослідивши відеоматеріали у їх сукупності, суд доходить висновку, що факт керування особою, зафіксованою на відеозаписах, є доведеним.

Надані суду відеозаписи містять докази на підтвердження наведених в протоколі обставин. Надані суду відеозаписи є вичерпно інформативним, належними та допустимими доказами, отриманими у встановленому законом порядку, та є достатніми для повного і всебічного встановлення обставин вчиненого адміністративного правопорушення, позбавлені упередження і суб`єктивного ставлення, мають безсторонній характер.

З огляду на те, що факт керування правопорушником транспортним засобом є доведеним, то доводи апелянта про те, що обов`язку щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у нього не було, є необґрунтованими.

Так, відповідно до положень п. 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння, зазначеної вище, а також положень п. 2.5 ПДР України, водій був зобов`язаний пройти на вимогу працівника поліції огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або в закладі охорони здоров`я, визначеному відповідними підзаконними актами, однак його не пройшов, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Факт відмови водія від проходження огляду також зафіксований за дослідженому судом відеозаписі.

На думку суду апеляційної інстанції, доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 не дали можливості ознайомитися із протоколом про адміністративне правопорушення, є необґрунтованими. Дослідженням відеозапису з бодікамери поліцейського суд апеляційної інстанції з`ясував, що водій ОСОБА_1 не був позбавлений права детальніше ознайомитися із протоколом про адміністративне правопорушення, також водію належним чином роз`яснили права особи, що притягується до адміністративної відповідальності, пояснили, які саме матеріали про адміністративне правопорушення складені відносно нього (момент відеофіксації 07:24:00).

Суд апеляційної інстанції критично ставиться до доводів апелянта про те, що згідно з рішенням Шевченківського районного суду м. Харкова від 19.06.2025 у справі №638/8212/25 щодо оскарження постанови про притягнення водія до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП, якою адміністративний позов було задоволено та скасовано вказану постанову у зв`язку з недоведеністю вини ОСОБА_1 , з огляду на наступне.

Так, в мотивувальній частині вказаного рішення Шевченківський районний суд м. Харкова зазначив, що дійшов висновку, що оскаржувана постанова за ч. 5 ст. 121 КУпАП є такою, що підлягає скасуванню з тих причин, що відповідачем не надано жодних доказів наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП, у зв`язку з чим факт скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого позивачем не має підтвердження.

Дослідивши вказане судове рішення та обставини, які оскаржувалися в даній справі ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції доходить наступних висновків.

Постанова про адміністративне правопорушення за ч. 5 ст. 121 КУпАП відносно ОСОБА_1 стосувалася тієї самої події, що протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, складений щодо нього.

Однак той факт, що докази непристебнутості паском безпеки, тобто вчинення адміністративного правопорушення за ч. 5 ст. 121 КУпАП відсутні, не вказує на відсутність доказів вчинення правопорушником адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Рішення Шевченківського районного суду м. Харкова від 19.06.2025 у справі №638/8212/25 щодо оскарження постанови про притягнення водія до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП не стосувалося притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за порушення п. 2.5 ПДР України, а докази порушення ним вказаного пункту ПДР України вказаним судом не переглядалися, оскільки справа стосувалася іншого правопорушення.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що правопорушник притягується до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП саме за фактом порушення п. 2.5 ПДР України, тобто за відмову від проходження огляду, відтак його вина полягає у порушенні обов`язку пройти на вимогу працівника поліції огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку, а факт реального перебування чи неперебування його в стані алкогольного сп`яніння у той день на кваліфікацію даного адміністративного правопорушення не впливає.

Виходячи з того, що факт відмови водія від проходження передбаченого законом огляду на стан алкогольного сп`яніння є доведеним, на думку апеляційного суду, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про винуватість особи, що притягується до адміністративної відповідальності, у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме вказана особа визнана судом винною за відмову від проходження огляду на предмет перебування в стані алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку.

Враховуючи викладене, підстави ставити під сумнів відомості, відображені у протоколі про адміністративне правопорушення, відсутні, у зв`язку з чим апеляційний суд вбачає у діях правопорушника склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Всі зібрані у справі про адміністративне правопорушення докази апеляційний суд визнає належними, допустимими та такими, що відповідають вимогам ст. 251 КУпАП.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази та порушення вимог закону, які б спростовували висновки суду і були б підставами для зміни або скасування судового рішення.

У рішенні ЄСПЛ по справі «Гарсія Руїз проти Іспанії» вказується, що у

рішеннях судів та трибуналів мають належним чином пояснюватися підстави, на яких ці рішення ґрунтуються. Ступінь суворості цієї вимоги може бути різним, залежно від характеру рішення, і він має визначатися, виходячи із обставин справи. Однак, хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

З вищезазначеного випливає, що інші доводи та пояснення апелянта в апеляційній скарзі є безпідставними або необґрунтованими.

З урахуванням викладеного, суд обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях водія складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і, враховуючи характер вчиненого правопорушення, ступінь його суспільної небезпеки - дане правопорушення є грубим порушенням правил дорожнього руху та є потенційно небезпечним для суспільства, становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожує їх життю, здоров`ю, тяжкість ймовірних наслідків, призначив адміністративне стягнення в межах санкції вказаної статті.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі, не підлягає.

Керуючись ст.ст. 1,7,25,33,38,294,295 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ :

Постанову Шевченківського районного суду м. Харкова від 30 червня 2025 року по справі щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без змін.

Апеляційну скаргу захисника правопорушника, - залишити без задоволення.

Оскарження даної постанови в касаційному порядку у відповідності до ст. 294 КУпАП не передбачено.

Суддя Харківського апеляційного суду О.М. Курило