Кропивницький апеляційний суд
Справа № 33/4809/455/25 Головуючий у суді І інстанції: Завгородній Є.В.
Категорія: ст. 173-2КУпАП Доповідач в суді ІІ - інстанції: Бондарчук Р.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.07.2025 року. Суддя судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду Бондарчук Р.А.,

з участю:

потерпілої ОСОБА_1

представника потерпіло - адвоката Язан Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницький апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_1 на постанову Фортечного районного суду м. Кропивницького від 11 червня 2025 року, якою відносно

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , тимчасово не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

закрито провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.,

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 686740 від 18.05.2025 року 18.05.2025 року близько 13 год. 00 хв. ОСОБА_2 перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 умисно вчинив дії, що мають ознаки домашнього насильства економічного характеру відносно дружини гр. ОСОБА_1 , а саме без її згоди та попередження самовільно замінив замок у хвіртці, що веде до подвір`я домоволодіння, яке є спільним місцем проживання, внаслідок чого могла бути завдана шкода його психологічному здоров`ю, за що передбачено відповідальність ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Постановою Фортечного районного суду м. Кропивницького від 11 червня 2025 рокувідносно ОСОБА_1 закрито провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, за ст. ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Вказана постанова мотивована тим, що з письмових пояснень наданих потерпілою ОСОБА_1 встановлено, що між сторонами існує тривалий невирішений майновий спір, щодо порядку користування житлом. Даний факт має разовий характер, провокується обома сторонами та носить економічний інтерес, а саме спір щодо поділу спільного майна подружжя. Таким чином, особа, що притягується до адміністративної відповідальності не вчиняє психологічне насильство в сім`ї, а лише вирішує майнові питання та спір щодо житла спільного проживання за вказаною адресою.

Сам факт звернення ОСОБА_1 до органів поліції щодо вчинення домашнього насильства без належних та допустимих доказів, що підтверджують такі дії, не є достатнім підтвердженням вчинення такого насильства.

Наявність сварок і непорозумінь між особами на майновому та/чи побутовому ґрунті свідчить про існування між ними неузгодженості життєвих позицій в певних аспектах ставлення до життя, однак не підтверджує факту вчинення саме домашнього насильства.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нову, якою ОСОБА_2 визнати винним за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та призначити йому покарння у виді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що 17.05.2025 близько 16.00 години вона прийшла додому та намагалась зайти у двір. При цьому, виявила, що не може відкрити замок на хвіртці. В цей час додому повернувся ОСОБА_2 , під`їхавши на автомобілі. Вона запитала в останнього, чому не можу відкрити хвіртку, на що останній відреагував агресивно та почав кричати та неодноразово бити по голові та по ногах. Так як тоді йшов дощ, на вулиці нікого із сусідів не було, тому вона вимушена була зателефонувати до поліції, попросивши допомоги.

18.05.2025 о 13:00 годині вона прийшла до свого будинку за адресою АДРЕСА_1 , однак знову зайти у двір не змогла, та саме тоді виявивши, що замок у хвіртці був заміненим. В цей час чоловік ОСОБА_2 був вдома, у дворі, та відмовлявся впускати мене як в двір, так і до будинку, висловлюючи при цьому образливу лексику в її бік.

За таких обставин вона вимушена була викликати працівників поліції, які за її викликом приїхали до місця проживання. Так як вказаний будинок належить її матері, ОСОБА_3 , вона зателефонувала останній та попросили прийти як власницю будинку.

Разом з тим, навіть у присутності працівників поліції, ОСОБА_2 не допускав до двору, висловлювався нецензурною лайкою в бік працівників поліції, а коли прийшла її мати, власниця будинку, лише тоді, за роз`ясненнями поліцейських про неправомірність його поведінки та вчинення ним правопорушення, ОСОБА_2 відкрив хвіртку.

При цьому, він продовжував кричати, негативно висловлюватись в її бік та в бік поліцейських, погрожував та виганяв її, через що відносно нього були складеними адміністративні матеріали за вчинення ним домашнього насильства економічного характеру.

У зв`язку з цим поліцейський Ватамашок І.В. шляхом бесіди провів оцінку ризиків вчинення домашнього насильства, в ході якої вона на 27 запитань надавала відповіді. Відповідно, за результатом такої оцінки було визначено високий рівень небезпеки. Так, зокрема, поліцейський запитував чи погрожував чоловік застосувати до неї зброю, чи погрожував вбивством, чи залякував, переслідував, чи нападав, чи вчиняв раніше домашнє насильство, чи виганяв з місця проживання, чи змушує щось їїтурбуватись про свою безпеку, на що вона надала ствердні відповіді. За результатом оцінювання інший поліцейський виніс терміновий заборонний припис серії АА 621308 відносно ОСОБА_2 .

Наявні в матеріалах справи її письмові пояснення викладені абсолютно інакше ніж про це зазначено в постанові.

В матеріалах справи міститься пояснення її матері, в яких вона підтвердила, що ОСОБА_2 змінив замок та не впускав нас до подвір`я, в її присутності ображав та принижував мене. Разом з тим, вказане пояснення суд не дослідив та безпідставно залишив без уваги.

Також, суд першої інстанції безпідставно не дослідив наявну в матеріалах справи форму оцінки ризиків, де зафіксовані їївідповіді на запитання, та які також підтверджують факт вчинення домашнього насильства економічного характеру відносно мене.

Не дослідив наявний в матеріалах справи терміновий заборонний припис, в якому фабула справи зазначено як вчинення домашнього насильства економічного характеру, що також підтверджувало вину кривдника вчиненні правопорушення.

Висновок суду про те, що даний факт має разовий характер, провокується обома сторонами та носить економічний інтерес, а саме спір щодо поділу спільного майна подружжя абсолютно не відповідає дійсним обставинам справи та наявним доказам, долученим до справи, а отже є невідповідним. Вказівка суду на те, що нею, як стороною, провокується ОСОБА_2 , є неправдивою, оскільки в цій ситуації вона нічого та нікого не провокувала, вона просто прийшла до свого будинку та намагалась зайти до нього, однак через одноосібні умисні та протиправні дії ОСОБА_2 не змогла цього зробити тоді та не можу зробити до теперішнього часу.

Вказівка суду про те, що цей факт має разовий характер також є невідповідним, оскільки це порушення (не допуск мене до житла) триває досі, оскільки ключ від хвіртки ОСОБА_2 їй не надав, а зайти до двору іншим способом вона боїться через його погрози фізичною розправою ОСОБА_2 .

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи, викладені в апеляції, вважаю, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а постанову судді суду першої інстанції - скасувати, з таких підстав.

У відповідності до статті 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно статті 129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи. Притягнення до адміністративної відповідальності має відбуватись у відповідності до встановленого законодавством порядку.

В статті 7 КУпАП зазначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У відповідності до вимог частини 1 статті 8 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст.9 КУпАП).

Тобто, адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте, щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об`єктивну сторону, об`єкт, суб`єктивну сторону (внутрішня сторона діяння, елементами якої є вина, мотив і мета) і суб`єкт. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Згідно статті 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне в об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до положень статті 251 КУпАП - доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому КУпАП.

Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні рішення.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011року, заява № 16347/02, «Малофєєва проти Росії» (заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016року) Європейський суд робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення.

Діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У рішенні ЄСПЛ у справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява №36673/04), суд встановив, серед іншого, порушення ч.3 ст.6 Конвенції у зв`язку з тим, що в протоколі фабула була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення.

Відповідно до вимог статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Посадовою особою, що складає протокол, ставиться у вину особі вчинення таких конкретних протиправних діянь, що містять в собі ознаки того чи іншого адміністративного правопорушення, що відображається у протоколі. Суддя ж, розглянувши справу повинен переконатись у наявності чи відсутності підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності за конкретні дії.

Згідно статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Закон України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" від 07 грудня 2017 року № 2229 -VIII визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства ( далі Закон).

Зокрема, згідно положень п. 3 ст. 1 Закону, згідно яких домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Частиною 2 статті 3 цього ж Закону визначено, що дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на подружжя; колишнє подружжя; наречені; мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; особи, які мають спільну дитину (дітей); батьки (мати, батько) і дитина (діти); вітчим (мачуха) та пасинок (падчерка); рідні брати і сестри; інші родичі: дядько (тітка) та племінник (племінниця), двоюрідні брати і сестри, двоюрідний дід (баба) та двоюрідний онук (онука); діти подружжя, колишнього подружжя, наречених, осіб, які мають спільну дитину (дітей), які не є спільними або всиновленими; опікуни, піклувальники, їхні діти та особи, які перебувають (перебували) під опікою, піклуванням; прийомні батьки, батьки-вихователі, патронатні вихователі, їхні діти та прийомні діти, діти-вихованці, діти, які проживають (проживали) в сім`ї патронатного вихователя.

У свою чергу, особа, яка постраждала від домашнього насильства - це особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі ( п. 8 ст. 1 Закону).

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", економічне насильство - це- форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Частина 1 статті 173-2 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Так, вина ОСОБА_2 у вчиненні в правопорушення підтверджується доказами, які суд дослідив під час розгляду адміністративної справи, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серія ВАД № 686740 від 18.05.2025 року, яким підтверджується, що саме 18.05.2025 року близько 13 год. 00 хв. ОСОБА_2 перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 вчинив домашнє насильство економічного характеру;

- заявою ОСОБА_1 , в якій остання просить притягнути до відповідальності ОСОБА_2 , який вчинив домашнє насильство економічного характеру;

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 відповідно до яких остання прийшла до свого місця проживання АДРЕСА_1 та виявила замок у хвіртці замінений, її чоловік двері не відчиняв;

- письмовими поясненнями ОСОБА_3 , відповідно до яких 18.05.2025 року близько 13 год. 00 хв. їй зателефонувала її донька ОСОБА_1 та повідомила, що ОСОБА_2 змінив замок у хвіртці та не впускає її на повір`я;

- формою оцінки ризиків вчинення домашнього насильства відносно ОСОБА_2 та ОСОБА_1 відповідно до якого 18.05.2025 поліцейському уповноваженого підрозділу поліції вдалося провести спілкування/бесіду та винесено терміновий заборонний припис серії АА № 621308;

- терміновим заборонним приписом стосовно кривдника від 18.05.2025 серії АА № 621308 яким ОСОБА_2 на 10 діб зобов`язано: залишити місце проживання постраждалої особи; винесено заборонену на вхід та перебування в місці проживання постраждалої особи; заборонено в будь-якій спосіб контактувати з постраждалою особою.

- довідкою, відповідно до якої ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст.173-2 КУпАП (домашнє насильство ) протягом останнього року не притягувався.

- поясненнями ОСОБА_1 наданими у суді апеляційної, відповідно до яких остання повідомила, що 17.05.2025 близько 16.00 години вона прийшла додому та намагалась зайти у двір. В цей час додому повернувся ОСОБА_2 , під`їхавши на автомобілі. Вона запитала в останнього, чому не може відкрити хвіртку, на що останній відреагував агресивно та почав кричати та неодноразово бити по голові та по ногах. Вона викликала працівників поліції.

Коли поліцейські приїхали па місце виклику вона розповіла про те, що сталось, що чоловік побив, вказала на тілесні ушкодження та спричинений біль. Вона отримала тілесні ушкодження забій мяких ткани голови, що підтверджується довідкою травмпункту КНП «Міська лікарня швидкої медичної допомоги Кропивницької міської ради» Перед приїздом поліцейських ОСОБА_2 поїхав кудись в невідомому напрямку на автомобілі, а в телефонній розмові із поліцейським висловлювався на їх адресу непристойно, реагував агресивно, погрожував їм. За вказаним фактом нею подано заяву про притягнення ОСОБА_2 до кримінальної від повільності.

18.05.2025 року, о 13:00 годині вона прийшла до свого будинку за адресою АДРЕСА_1 , однак знову зайти у двір не змогла, та саме тоді виявивши, що замок у хвіртці був заміненим. В цей час чоловік ОСОБА_2 був вдома, у дворі, та відмовлявся впускати як в двір, так і до будинку, висловлюючи при цьому образливу лексику в мій бік.

За таких обставин вона викликала працівників поліції. Будинок належить її матері, ОСОБА_3 .

Разом з тим, навіть у присутності працівників поліції, ОСОБА_2 не допускав до двору, висловлювався нецензурною лайкою в бік працівників поліції, а коли прийшла мати, власниця будинку, лише тоді, за роз`ясненнями поліцейських про неправомірність його поведінки та вчинення ним правопорушення, ОСОБА_2 відкрив хвіртку.

При цьому, він продовжував кричати, негативно висловлюватись в її бік та в бік поліцейських, погрожував та виганяв, через що відносно нього були складеними адміністративні матеріали за вчинення ним домашнього насильства економічного характеру.

Твердження суду першої інстанції про те, що між ними існує невирішений трудовий спір не відповідає дійсності, оскільки вони з чоловіком розлучилися ще в 2013 році та проживають окремо, а будинок належить ї матері. Чоловік ніде не працює не має доходів не платить комунальних платежів та лише на прохання дітей так з мотивів жалості мати дозволила йому проживати в окремому флігелі на території домоволодіння.

- копією ухвали слідчого судді Фортечного районного суду міста Кропивницького Завгороднього Є.В. від 01 липня 2025 року , якою зобов`язано начальника Кропивницького РУП ГУ НП в Кіровоградській області внести відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі поданої заяви ОСОБА_1 про вчинення кримінального правопорушення від 17.05.2025 року ЄО №25298.

За встановлених фактичних обставин справи, судом беззаперечно встановлено, що ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП, оскільки вищезазначені факти її вини є переконливими, достатніми, в повному обсязі відповідають фактичним обставинам справи та знайшли своє підтвердження в доказах, які містяться в матеріалах справи, що були повно та всебічно досліджені під час розгляду адміністративного матеріалу.

При цьому, обставин, які б спростовували дані, що містяться в матеріалах адміністративної справи, з урахуванням наявних у справі належних доказів, судом не встановлено.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що в діях ОСОБА_2 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП - вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення діяння економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілого.

Так, факт вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення діяння економічного характеру (позбавлення житла), внаслідок чого була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілого - є самостійним складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

В матеріалах справи наявні докази, які підтверджують факт того, що 18.05.2025 року близько 13 год. 00 хв. ОСОБА_2 перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 вчинив домашнє насильство економічного характеру (позбавлення доступу до житла).

А тому, вказані дії ОСОБА_2 утворюють самостійний склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

При цьому, необхідно зазначити про те, що ОСОБА_2 мав можливість не порушувати конституційні права і свободи члена сім`ї ОСОБА_1 , як людини та громадянина і не наносити їй моральну шкоду психічному здоров`ю.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, а також іншими документами.

Також в суді апеляційної інстанції допитано потерпілу ОСОБА_1 яка надала пояснення які узгоджуються з усіма наявними доказами в матеріалах справи.

А тому, враховуючи те, що ОСОБА_1 надала пояснення які узгоджуються з усіма наявними доказами в матеріалах справи, апеляційний суд вважає, що вина ОСОБА_2 повністю підтверджується матеріалами справи, наданими поясненнями потерпілої та дослідженими у судовому засіданні суду апеляційної інстанції доказами.

Перевіркою матеріалів справи встановлено, що матеріали про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 складені у відповідності до вимог КУпАП.

Згідно положень ст.23 КУпАП, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

При накладені адміністративного стягнення судом відповідно до вимог ст. 33 КУпАП, враховано характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

При призначенні виду адміністративного стягнення ОСОБА_2 в межах санкції ч.1 ст.173-2 КУпАП, суд, дотримуючись принципу співвідношення між тяжкістю вчиненого адміністративного правопорушення та заходом державного примусу, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини в скоєнні правопорушення, а також враховуючи те, що адміністративне стягнення є не тільки мірою відповідальності, але й служить вихованню особи, яка скоїла правопорушення, суд вважає за необхідне накласти на ОСОБА_2 адміністративне стягнення у виді штрафу.

З огляду на викладене апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_1 необхідно задовольнити, скасувавши постанову суду першої інстанції, та постановити нову постанову.

Керуючись ст. 294 КУпАП України, -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити потерпілій ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Фортечного районного суду м. Кропивницького від 11 червня 2025 року.

Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Фортечного районного суду м. Кропивницького від 11 червня 2025 року, якою відносно ОСОБА_2 закрито провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, - скасувати.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян що становить 340 гривень 00 коп.

Штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення правопорушнику копії постанови, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу у строк, установлений ч.1 ст.307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень (розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України).

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп. отримувач коштів ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, код за , код банку отримувача (МФО) 899998, рахунок отримувача - UA 0026001, код класифікації доходів бюджету - 22030106, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП).

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Кропивницького

апеляційного суду Р.А. Бондарчук