Справа № 447/165/25 Головуючий у 1 інстанції: Друзюк М.М.
Провадження № 33/811/912/25 Доповідач: Маліновська-Микич О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2025 року суддя Львівського апеляційного суду Маліновська-Микич О.В., з участю особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Миколаївського районного суду Львівської області від 29 травня 2025 року,

встановив:

постановою Миколаївського районного суду Львівської області від 29 травня 2025 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян , що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Роз`яснено, що відповідно до вимог статті 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 КУпАП, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу в установлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Відповідно до постанови, ОСОБА_1 , 10.01.2025 об 21 год. 57 хв. за адресою: вул. Миру, 20, смт. Розділ, Стрийського району, Львівської області керував транспортним засобом марки «Volkswagen Touran» д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки ТЗ із застосуванням алкотестеру Драгер 6810. Результат показав 1,59 проміле, чим порушив п.2.9а ПДР, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись із оскаржуваною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить постанову Миколаївського районного суду Львівської області від 29 травня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пере передбаченого ст. 130 КУпАП скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що оскаржувана постанова є незаконною, необґрунтованою, такою, що підлягає скасуванню.

Наголошує, що фрагментарний відеозапис не може бути належним та допустимим доказом; матеріали справи не містять процесу оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення; містять численні зауваження ОСОБА_1 про те, що він не згоден із результатами Драгеру, а пройти огляд у медичному закладі всупереч вимог закону, працівники поліції ОСОБА_1 не пропонували та не роз`яснили про існування такої можливості. Направлення на огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння, що міститься у матеріалах справи, у присутності апелянта не складали та йому не видавали.

Звертає увагу на те, що ОСОБА_1 одразу погодився пройти огляд за стан алкогольного сп`яніння за допомогою Драгеру, однак поліцейський тричі давав ОСОБА_1 продути у прилад, при цьому, після двох невдалих спроб продуття, мундштук не змінювався.

Заявляє, що огляд на стан алкогольного сп`яніння проведено із порушенням вимог ст. 266 КУпАП, відтак є недійсним

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 на підтримку доводів апеляційної скарги, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Згідно вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції дотримався всіх вказаних вимог закону, оскільки встановив обставини, які мають значення для об`єктивного та всебічного розгляду справи.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апелянтом в його апеляційній скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, винуватість ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується даними, що містяться у: протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №217789 від 10.01.2025; направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 10.01.2025; акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів в якому зазначено, що результат огляду на стан сп`яніння становить 1,59 проміле; роздруківці технічного приладу Alkotest Drager результат якого складає 1.59 % проміле, тест №3999 від 10.01.2025 року; відеозаписі з нагрудної камери поліцейського, який долучений до матеріалів справи в яких відображені обставини, які відбувалися за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Передбачених законом підстав для визнання огляду недійсним апеляційний суд не встановив і таких підстав не наведено апелянтом.

Апеляційним судом було перевірено доводи апелянта щодо порушення процедури огляду на стан алкогольного сп`яніння з боку працівників патрульної поліції та встановлено, що нормативні вимоги, передбачені ст.ст. 256, 266, 268 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 №1395, при складанні поліцейськими протоколу про адміністративне правопорушення були дотримані.

Інші доводи апеляційної скарги, зокрема щодо не безперервності відеозапису, долученого до матеріалів справи, які були предметом дослідження суду першої інстанції та отримали належну правову оцінку, з якою апеляційний суд погоджується.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32).

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо наявності у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та його винуватості, а тому посилання апелянта на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

постановив:

апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Миколаївського районного суду Львівської області від 29 травня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Оксана МАЛІНОВСЬКА - МИКИЧ