Справа № 504/3108/24
Провадження № 3/496/237/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2025 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Пасечник М.Л.

за участю секретаря - Кабанової К.С.

захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - адвоката Василіна В.В.,

розглянувши матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

08.07.2024 року о 09:15 год. за адресою: Одеська область, дорога М-05 452 км. водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Renault Kangoo, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: не природня блідість шкіряного покрову обличчя, тремтіння пальців рук. Від проходження у встановленому законом порядку огляду в закладі охорони здоров`я КНП «ООМЦПЗ» ООР водій відмовився.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Адвокат Василін В.В., діючий в інтересах ОСОБА_1 , у судовому засіданні пояснив, що на пропозицію поліцейських пройти медичний огляд, ОСОБА_1 погодився. Але, це не входило в плани поліцейських, тому вони почали відмовляти ОСОБА_1 від поїздки до медичного закладу та повідомили, що протокол складається 10 хвилин, а поїздка на медичний огляд займає 2 год. і більше. Дружина ОСОБА_1 запізнювалася на роботу. Останній не бажав витрачати 2 год. на поїздку до медичного закладу, але він погодився пройти медичний огляд. ОСОБА_1 не поїхав до медичного закладу, оскільки його дружина запізнювалася на роботу. Крім того, ОСОБА_1 є пересічним громадянином, не знає всіх правил та наслідків. Адвокат Василін В.В. звернув увагу, що на початку першого відео, і на початку другого відео, поліцейські підійшли до зупиненого автомобілю. На відео не зафіксовано, як ОСОБА_1 рухався на транспортному засобі. У протокол останній написав, що перебуває у тверезому стані. Адвокат Василін В.В. підтримав подане клопотання та просив закрити провадження у справі.

Адвокат Василін В.В. надав до суду письмове клопотання, в якому просив провадження по справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КпАП.

В обґрунтування поданого клопотання, адвокат Василін В.В. зазначив, щопро факт не вживання нічого забороненого ОСОБА_1 відразу повідомив поліцейських (09.18.02) та власноруч надав відповідні пояснення в протоколі: «знаходжуся в тверезому стані». Відповідно до діючого законодавства, відсутність хоча б однієї ознаки, яка характеризує суб`єкт, об`єкт, суб`єктивну або об`єктивну сторону адміністративного проступку, свідчить про те, що дане правопорушення не було скоєно. Відсутні докази факту керування транспортним засобом взагалі, в тому числі в стані наркотичного сп`яніння. У справі повністю відсутні належні та допустимі докази факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, що само по собі виключає об`єктивну сторону застосування ст. 130 КУпАП. Адже, підставою у проходженні водієм медичного посвідчування обов`язково має передувати факт керування ним транспортним засобом. З наданих поліцією відеофайлів чітко, на обох відео (09.16.08 та 09.16.20), зафіксоване лише наступне: поліцейські по черзі починають спілкуватись з ОСОБА_1 біля автомобіля останнього, який припаркований на узбіччі та знаходиться в нерухомому стані. Оскільки факту керування на відео не було взагалі та він не зафіксований і нічим не доведений - вимога поліцейських про проходження медичного огляду на факт встановлення сп`яніння також була необґрунтованою. В даному випадку матеріали справи не містять жодних належних доказів, які б підтверджували факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 . Навіть, якщо б припустити, що автомобіль був зупинений поліцейськими під час його руху, то відсутнє доказове підтвердження факту скоєння адміністративного правопорушення, що було б єдиною легітимною підставою для законної його зупинки. І в цьому випадку усі наступні дії поліції не мали б правових наслідків. Наведене, з огляду на положення ч.5 ст. 266 КпАП є підставою для визнання отриманих відеофайлів неналежними та недопустимими доказами. ОСОБА_1 не були роз`яснені його права, і, відповідно, порушено право на захист. При складанні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП, про що робиться відмітка у протоколі. Такі дії поліцейських грубо порушують права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, і, в свою чергу, також порушено порядок складання протоколу про адміністративне правопорушення, що є підставою для закриття провадження по справі. ОСОБА_1 не були роз`яснені його права, що передбачені Конституцією України. Можна зробити висновок про наявні грубі порушення з боку поліції при складанні протоколу, а саме: - відсутність доказів факту керування транспортним засобом; - надання недопустимих та неналежних доказів; - порушення прав, передбачених ст. 268 КУпАП, та не роз`яснення прав при складанні протоколу, і, відповідно, порушення прав на захист; - невідповідність, вказаних в протоколі, ознак фактичним обставинам справи. Дослідивши відеозапис з портативного відеореєстратора поліцейських, встановлено, що під час спілкування з поліцейськими, ОСОБА_1 поводив себе адекватно, чітко відповідав на їх запитання, висловлював свої мотивовані заперечення, його поведінка цілком відповідала обстановці.

На відеозаписі не зафіксовано ані факту тремтіння пальців рук, ані факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду у встановленому порядку з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння. Більш того, навпаки, він одразу погодився пройти відповідне обстеження: «так, будь-ласка» (09.18.17). Але це, вочевидь, не входило в плани самих поліцейських, котрі фактично почали його відмовляти від поїздки на обстеження, мотивуючи, що це буде дуже довготривалою процедурою: «протокол - 10 хвилин і ви вільні (09.19.52), можливо дві години (час проходження обстеження), (09.20.10)».

Вислухавши пояснення адвоката Василіна В.В., дослідивши матеріали справи та письмове клопотання адвоката Василіна В.В. про закриття провадження у справі, суд дійшов наступного висновку.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Положеннями ст. 280 КУпАП регламентовано, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Для встановлення події і складу правопорушення, зазначеного у ст. 130 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа знаходилася у стані сп`яніння або у неї були явні ознаки сп`яніння під час керування транспортним засобом та чи дійсно саме та особа, відносно якої складено протокол, а не інша, керувала транспортним засобом, чи є відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

У Постанові Верховного суду у складі Колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 27.06.2019 року по справі № 560/751/17 зазначено, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами. Визначення доказів в справах про адміністративне правопорушення та їх перелік регламентований статтею 251 КУпАП.

За змістом ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно статті 251 КУпАП на співробітників поліції, як на осіб, що в силу ст. 255 КУпАП, уповноважені на складання протоколів про адміністративні правопорушення, зокрема, за ст. 130 КУпАП, покладено імперативний обов`язок щодо збирання доказів, які в силу системного аналізу вимог статей 251 та 256 КУпАП мають бути додані до протоколу та/або посилання на які повинні міститися в самому протоколі.

За змістом п.п.1.3., 1.9 Правил дорожнього руху України (далі ПДР), учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

У пункті 1.10 ПДР зазначено, що водій - це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Пунктом 2.5. ПДР визначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, працівниками поліції надано до суду:

- протокол про адміністративне правопорушення серії АБА №113735 від 08.07.2024 року;

- довідку т.в.о. інспектора ВАП УПП в Одеській області І. Нагих, відповідно до якої, на ім`я ОСОБА_1 видавалося посвідчення водія серії НОМЕР_2 ;

- довідку т.в.о. інспектора ВАП УПП в Одеській області І. Нагих, відповідно до якої, станом на 08.07.2024 року, ОСОБА_1 протягом року не піддавався адміністративному стягненню за ст. 130 КУпАП;

- роз`яснення про відсторонення від права керування транспортним засобом;

- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакцій від 08.07.2024 року;

- диск з відеозаписами.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 19.02.2020 року по справі № 496/4315/16-а зазначив, що обов`язковому доказуванню під час розгляду справ про адміністративні правопорушення підлягають лише факти вчинення або невчинення певною особою адміністративного правопорушення, які в свою чергу, підтверджуються відеозйомкою фіксації події адміністративного правопорушення.

Долучений до матеріалів справи відеозапис відображає повну подію правопорушення, оскільки на ньому зафіксовано в повному обсязі обставини, що підлягають з`ясуванню та дають можливість встановити в діях ОСОБА_1 наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Так, на відеозаписах зафіксовано, що працівник поліції підходить до зупиненого автомобілю, за кермом якого знаходився ОСОБА_1 та його дружина. Працівник поліції попросив ОСОБА_1 надати документи. На запитання поліцейського «заборонене щось вживаєте», ОСОБА_1 відповів «нічого» (09:18:02 год.), на запитання поліцейського «лікарські препарати вживаєте», ОСОБА_1 відповів «нічого» (09:18:05 год.). Поліцейським роз`яснено ОСОБА_1 , що у нього виявлені ознаки наркотичного сп`яніння. Поліцейським запитав ОСОБА_1 чи згоден він проїхати до медичного закладу для проходження медичного освідування, на що останній відповів «так, будь-ласка» (09:18:17 год.). Поліцейський повідомив ОСОБА_1 , щоб він заглушив автомобіль та закрив його (09:18:25 год.). ОСОБА_1 сказав «немає часу» (09:18:27 год.). Поліцейський повідомив, що він не змушує їхати ОСОБА_1 на огляд (09:18:29 год.). Працівник поліції роз`яснив наслідки відмови від проходження огляду. Дружина ОСОБА_1 зазначила, що їй потрібно їхати на роботу (09:19:08 год.). На запитання поліцейського «канабіс курите», ОСОБА_1 відповів «колись пробував» (09:19:36 год.). Поліцейський сказав ОСОБА_1 : «вирішуйте, або їдете на медичний огляд або 10 хвилин, пишемо протокол і ви вільні». Проходження медичного огляду може зайняти приблизно 2 години, на що дружина ОСОБА_1 сказала «мені на роботу треба» (09:20:08 год.). ОСОБА_1 сказав поліцейському «пишіть протокол» (09:20:13 год.), «відмовляюся від проходження огляду» (09:20:18 год.). Поліцейський роз`яснив, що відносно ОСОБА_1 буде складено протокол за ч.1 ст. 130 КУпАП за порушення п.2.5. ПДР України. Надалі на відеозаписах зафіксовано складання протоколу та вручення його копії ОСОБА_1 .

Доводи адвоката Василіна В.В. про те, що працівники поліції відмовляли ОСОБА_1 від поїздки до медичного закладу з метою проведення огляду спростовані наявними відеозаписами.

Працівник поліції лише повідомив ОСОБА_1 час, який потрібен для проходження медичного огляду у медичному закладі, однак, останній відмовився від проходження медичного огляду у медичному закладі та повідомив поліцейським про своє рішення.

Під час розгляду справи судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що інспектор, який оформлював протокол, має упереджене ставлення щодо ОСОБА_1 при складанні протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП, або що в нього були підстави для фальсифікації протоколу, або що він зацікавлений у результатах розгляду справи.

Суд наголошує, що відмова від проходження огляду на стан сп`яніння незалежно від мотивів відмови утворює склад правопорушення та є підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Під відмовою від проходження огляду на стан сп`яніння слід розуміти свідоме і категоричне не бажання особи пройти відповідний огляд, яке базується на його внутрішньому переконанні про відсутність необхідності проходити цей огляд у силу існування певних мотивів, відомих цій особі і може проявлятися як у активній, так і у пасивній формі.

Частина 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння є імперативною нормою, так як передбачає обов`язкове проходження огляду в незалежності від наявності особистих обставин у особи, щодо якої порушується таке питання. Відповідно, відмова водія від проходження огляду вже є закінченим складом адміністративного правопорушення, за яке настає встановлена законом відповідальність.

Водночас, суд критично ставиться до пояснень адвоката Василіна В.В. про те, що на відеозаписі не зафіксовано факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, оскільки з досліджених відеозаписів вбачається, що останній не заперечував таку обставину. Разом з тим, з відеозаписів вбачається, що дружина ОСОБА_1 повідомила, що запізнюється на роботу, тому їм треба їхати, що вкотре підтверджує той факт, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом. При цьому, дружина ОСОБА_1 повідомила, що посвідчення водія не має, тому вона не може керувати транспортним засобом.

У судовому засіданні адвокат Василін В.В. пояснив, що ОСОБА_1 не поїхав до медичного закладу, оскільки його дружина запізнювалася на роботу та він є пересічним громадянином, не знає всіх правил та наслідків.

Суд зауважує, що за змістом ст. 68 Конституції України, незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності. Відповідно до п.1.3. ПДР України, ОСОБА_1 , будучи водієм та маючи посвідчення водія, зобов`язаний знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Враховуючи викладене, суд вважає, що доводи, на які посилався адвокат Василін В.В. у судовому засіданні та письмовому клопотанні про закриття провадження у справі, повністю спростовані відеозаписами, наявними в матеріалах справи.

Крім того, у відповідному розділі протоколу міститься відмітка про роз`яснення ОСОБА_1 його прав та обов`язків, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, що підтвердив останній, підписуючи протокол про адміністративне правопорушення.

Разом з цим, ОСОБА_1 під час зупинки транспортного засобу та бесіди з працівниками поліції не було заявлено відповідне клопотання про залучення захисника.

Відеозаписи є допустимими доказами, адже здійснені на підставі п.1 ч.1 ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» з метою фіксування правопорушення та, виходячи із положень ст. 251 КУпАП, є джерелом доказів у справі про адміністративне правопорушення, не містять ознак монтажу чи інших недоліків.

Відеозаписи є одними із сукупності доказів у справі, які суд, у відповідності до 252 КУпАП, оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Проаналізувавши вищевказані документи, відеозаписи, суд дійшов висновку, що такі є доказами в розумінні статті 251 КУпАП, підтверджують існування обставин, які викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, отримані у порядку, передбаченого законом, уповноваженою посадовою особою, відтак відповідають критеріям належності і допустимості. У своїй сукупності ці докази є достатніми.

У справах «Нечипорук і Ионкало проти України» від 21.04.2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанії» від 06.12.1998 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Отже, суд дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду за допомогою належних та допустимих доказів, які є послідовними, взаємоузгодженими та у своїй сукупності поза розумним сумнівом доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Дії ОСОБА_1 суд кваліфікує за ч.1 ст. 130 КУпАП - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

У відповідності до роз`яснень, які містяться в абз.2 п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 року №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою може мати місце лише за умови доведеності її вини.

Адміністративні справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення штрафних санкцій має саме суб`єкт владних повноважень (п.110 рішення ЕСПЛ у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» (Vastberga taxi Aktiebolag and Vulic v. Sweden №36985/97).

У рішенні по справі «О?Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами (ст. 23 КУпАП).

При визначенні виду і міри адміністративного стягнення з ОСОБА_1 суд приймає до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого, фактичні обставини справи, особу порушника, і вважає, що адміністративне стягнення повинно бути накладене на нього у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Згідно ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення, а тому з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір на користь держави.

Керуючись ст.ст. 23, 24, 30, 33, 40-1, 130, 221, 245, 251, 252, 266, 280, 283, 284, 287, 288, 289, 291, 307, 308 КУпАП України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та піддати його адміністративному стягненню у виді штрафу на користь держави у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 605,60грн.

Згідно ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Документ, що підтверджує його сплату, або його копія не пізніше трьох робочих днів після закінчення п`ятнадцятиденного строку, передбаченого для сплати штрафу, надсилається правопорушником до суду, який виніс постанову про накладення цього штрафу.

Відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.

Строк пред`явлення постанови до виконання 3 (три) місяці згідно Закону України «Про виконавче провадження».

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Повний текст постанови виготовлено 23.06.2025 року.

Суддя М.Л. Пасечник