Справа № 151/405/25
Провадження № 3/151/217/25
ПОСТАНОВА

іменем України

23 липня 2025 року селище Чечельник

Суддя Чечельницького районного суду Вінницької області Токарчук Л.Г. розглянувши матеріали, які надійшли від сектору поліцейської діяльності №1 відділу поліції №1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровану в АДРЕСА_1 , проживаючу по АДРЕСА_2 , громадянку України, фізичну особу підприємця за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП,

ВСТАНОВИЛА :

19 травня 2025 року іспектором з ЮП СПД №1 ВП №1 Гайсинського РУП капітаном поліції Якимчук Н.В. відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення за те, що вона 28 квітня 2025 року близько 19 години по вул. Центральній в с. Ольгопіль Гайсинського району Вінницької області ухилилась від виконання батьківських обов`язків по вихованню дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого остання виражалася нецензурною лайкою, штовхала однокласницю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи неподалік дитячого майданчика в с.Ольгопіль.

24 червня 2025 року, представник ОСОБА_1 , адвокат Білоус Т.А. через систему ''Електронний суд'' надіслала клопотання про закриття провадження по справі за відсутністю складу правопорушення в діях ОСОБА_1 , в якому зазначила, що інкриміноване ОСОБА_1 порушення щодо ухилення від виконання батьківських обов`язків спростовується в тому числі адміністративними матеріалами, направленими до суду, які свідчать про те, що вона переймаючись станом соціалізації доньки, зверталась до адміністрації навчального закладу щодо встановлення випадку булінгу (заява ОСОБА_4 до директора школи). Окрім цього, ОСОБА_1 , переймаючись психоемоційним станом, фізичним станом своєї дитини, телефонувала до матері дівчат, з якими виникла конфліктна ситуація, щоб розібратися в ситуації, яка трапилася між дітьми та з метою проведення виховної бесіди з дітьми. Проте, від матері дітей ОСОБА_5 отримала відповідь, що це сама вона ( ОСОБА_6 ) сказала своїй дитині призначити зустріч, зі слів дітей ''стрілку'' ОСОБА_7 . В поясненнях ОСОБА_8 зазначає, що ОСОБА_1 29.04.2025 перебувала разом зі своєю дитиною у місці, яке діти визначили, як місце ''стрілки'', де сталась конфліктна ситуація та проводила вести розмову з дітьми щодо недопущення неналежної поведінки та вирішення питань шляхом спілкування. ОСОБА_9 , звернулася до поліції із заявою саме з метою недопущення в майбутньому організації дітьми так званих ''стрілок'', на яких можуть постраждати діти. Окрім цього ОСОБА_1 забезпечує належний розвиток своєї дитини, а саме: донька відвідує музичну школу, додатково вивчає англійську мову. Зазначила, що ОСОБА_10 разом із своїми дітьми є внутрішньо - переміщеними особами та вимушено проживають в с. Ольгопіль, оскільки м. Бровари, що розташоване поруч з м. Києвом (місце реєстрації ОСОБА_1 та дітей), періодично піддаються ракетним атакам, діти панічно реагують на вибухи. Тому ОСОБА_1 , відмовившись від свого звичного життя і свої звичних можливостей, з метою збереження психічного і фізичного здоров`я дітей, проживає в абсолютно чужій для неї місцевості, що свідчить про те, що вона не тільки не ухиляється від виконання батьківських обов`язків, а навпаки сумлінно їх виконує і проживає своє життя виключно для дітей. Крім того, для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, суд повинен з`ясувати, які саме обов`язки не були нею виконані, яким саме чином остання не виконувала свої батьківські обов`язки, в чому саме проявилося таке неналежне їх виконання і чим конкретно це підтверджено. Таким чином, ухилення від виконання батьківських обов`язків є тривалий в часі процес і не може бути визначений конкретною подією в чітких часових межах, як зазначено в протоколі ''28.04.2025 близько 19:00 години…''. Разом з тим, протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП. Так, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 не виконала покладені на неї батьківські обов`язки по вихованню ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 внаслідок чого остання виражалась нецензурною лайкою, штовхала однокласницю… чим вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП. Однак, у протоколі не визначено, які неправомірні діяння з боку ОСОБА_1 , відповідно до ч. 1 ст. 184 КУпАП, з урахуванням ст. 150 СК України, ст. 12 Закону України ''Про охорону дитинства'', вказують саме на її ухилення від батьківських обов`язків, у чому конкретно полягає ухилення останньої від виконання нею батьківських обов`язків. Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий суб`єктивний висновок працівника правоохоронного органу щодо дій певної особи. Окрім цього, обґрунтованість та якість вказаного документу залежить від обізнаності особи, яка його складала, в ситуації, що відбулася. До протоколу вказаних пояснень ОСОБА_1 не долучені та взагалі у адміністративній справі відсутні пояснення ОСОБА_4 стосовно суті адміністративного правопорушення, щодо якого складено протокол. Пояснення ОСОБА_4 від 29.04.2025 стосуються поданої нею заяви до поліції, крім того дані пояснення не є належним доказом. А відтак, не перелічено документів, що додаються до протоколу, як це передбачено Інструкцією. Така невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам ст. 256 КУпАП, не дає можливості визначитись, які саме дії (чи бездіяльність) вчинено ОСОБА_1 , та в чому полягає їх протиправність. Також, до матеріалів адміністративної справи не долучено характеризуючих даних на ОСОБА_11 , зміст долучених до протоколу матеріалів не визначає, від яких саме батьківських обов`язків ухиляється особа, яка притягається до адміністративної відповідальності. Докази, надані на підтвердження вини ОСОБА_1 у вигляді протоколу про адміністративне правопорушення, рапорту працівників поліції, пояснень викликають розумні сумніви, а наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування ''поза розумним сумнівом'' (рішення від 18 січня 1978 року у справі ''Ірландія проти Сполученого Королівства'' (Ireland v. the United Kingdom), п.161, Series A заява №25), який застосовується при оцінці доказів, а також докази можуть ''випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту''. Оскільки вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП, не підтверджена наявними доказами, а відтак провадження у справі підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення на підставі п.1ст.247 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, подавши до суду заяву про відкладення розгляду справи, а у разі неможливості відкладення про розгляд справи у її відсутності з урахуванням пояснень та доводів викладених у клопотанні про закриття провадження по справі.

Оскільки участь особи у розгляді справи по ч.1 ст.184 КУпАП не є обов`язковою, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 на підставі наявних у справі матеріалів.

Дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною 1 ст. 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 1 ст. 184 КУпАП встановлена відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Пpaвoвoю пiдcтaвoю для пoклaдaння вiдпoвiдaльнocтi нa бaтькiв (зaкoнниx пpeдcтaвникiв) зa ч. 1 cт. 184 Koдeкcу Укpaiни пpo aдмiнicтpaтивнi пpaвoпopушeння, є нaявнicть oзнaк тa eлeмeнтiв cклaду пpaвoпopушeння, щo пoлягaє в нeвикoнaннi бaтькaми чи iншими НОМЕР_1 , якi їx зaмiнюють, oбoв`язкiв щoдo утpимaння, виxoвaння, НОМЕР_2 , зaxиcту пpaв тa iнтepeciв нeпoвнoлiтнix.

Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів неповнолітніх, які зокрема регламентуються законодавством, а суб`єктивна сторона характеризується наявністю вини як у формі умислу, так і у формі необережності. При цьому ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням належного виховання та навчання неповнолітніх дітей.

Диспозиція даної норми закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки батьків або осіб, які їх замінюють щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Таким чином, ухиленням від виконання батьківських обов`язків не повинна вважатися будь-яка дія, а вважатиметься невиконання обов`язків, чітко передбачених законодавством і лише тих, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дітей.

Згідно ст. 12 Закону України ''Про охорону дитинства'', батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

У чacтинi 2 п.16 пocтaнoви Плeнуму Bepxoвнoгo Cуду "Пpo пpaктику зacтocувaння cудaми зaкoнoдaвcтвa пpи poзглядi cпpaв пpo уcинoвлeння i пpo пoзбaвлeння тa пoнoвлeння бaтькiвcькиx пpaв" вiд 30.03.2007 № 3 визнaчeнo, щo ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Обставини, відображені у протоколі, стосовно ухилення ОСОБА_1 від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання неповнолітньої доньки, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду.

Так, протокол серії ВАД № 674135 від 19.05.2025 складено за відсутності достатніх доказів про наявність в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.184 КУпАП.

Зокрема, органом, який склав протокол не зазначено, яку саме винну поведінку проявила, та які дії вчинила ОСОБА_1 , які б свідчили про умисне ухилення з її боку від виконання своїх батьківських обов`язків із виховання дитини.

Як вбачається із заяви ОСОБА_1 , що вона зверталася до директора Ольгопільського ліцею з заявою про факт булінгу з боку ОСОБА_12 та її дочки ОСОБА_13 та ОСОБА_14 .(а.с.8)

По даній заяві було засідання комісії з розгляду заяв щодо випадку булінгу від 30 квітня 2025 року та 06 травня 2025 року.

Згідно листа директора ліцею вбачається, що факт булінгу не підтвердився.(а.с.3)

До матеріалів справи було надано, також рапорт працівника поліції, відповідно до якого 29.04.2025 о 17 годині 51 хвилин надійшло повідомлення зі служби 102, про те, що 29.04.2025 о 17 годині 50 хвилин за адресою АДРЕСА_2 дитині ОСОБА_1 . Анні назначила зустріч однокласниця ОСОБА_15 та її старша сестра з 6 класу, дитині погрожували, однокласниця у школі час від часу провокує конфлікти та підговорює інших дівчат. Батьки не реагують.(а.с.2)

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 приділяє багато увагу своїй дочці та намагалася уникнути зустрічі дітей, де і відбувся конфлікт, про що свідчить телефонний дзвінок матері дівчат ОСОБА_16 .

Отже, на думку суду, відсутні докази того, що ОСОБА_1 ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню своєї доньки.

Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_1 належно виконала свій обов`язок щодо виховання неповнолітньої дочки, оскільки турбується її долею та хвилюється за неї, про що свідчить те, що вона зверталася із заявами до дирекції Ольгопільського ліцею та поліції, щодо конфлікту її доньки з однокласниками.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах "Кобець проти України" від 14.02.2008, "Берктай проти Туреччини" від 08.02.2001, "Леванте проти Латвії" від 07.11.2002, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення "за відсутності розумних підстав для сумніву", що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, за досліджених обставин справи суд не вбачає наявних доказів для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, оскільки складом правопорушення є наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням, суд вважає, що в даному випадку подія та склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП відсутній.

Враховуючи викладене, дослідивши матеріали справи, вважаю за необхідне справу провадженням закрити, згідно ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Згідно ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення сплачується у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення особою, на яку накладено стягнення.

Враховуючи, що провадження по справі закривається, підстави для стягнення із ОСОБА_1 судового збору відсутні.

На підставі викладеного та керуючись п.1 ч.1 ст.247, статтями 184, 247, 251, 252, 283 КУпАП,

ПОСТАНОВИЛА:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Апеляційна скарга подається через суд, який виніс постанову.

Копію постанови надіслати ОСОБА_1 ..

Суддя Людмила ТОКАРЧУК