ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/9239/25Головуючий у 1-й інстанції Дуда О.О.
Провадження № 33/817/361/25 Доповідач - Сарновський В.Я.
Категорія - ст.ст.124, 122-4 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2025 р. суддя Тернопільського апеляційного суду Сарновський В.Я. розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Колодія А.С. на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 червня 2025 року,-

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.124, 122-4 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605,60 грн в дохід держави.

Згідно постанови, 11.04.2025 о 12:35 год. в м. Тернопіль проспект Степана Бандери,33 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Citroen С4 р.н. НОМЕР_1 розпочинаючи рух заднім ходом в межах прилеглої території будинку номер 33 проспект Ст.Бандери, не переконався у безпеці маневру не звернувся за допомогою до сторонніх осіб, внаслідок чого допустив наїзд на пішоходів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , котрі стояли позаду вищевказаного автомобіля. Внаслідок ДТП пошкоджено інше майно: скло мобільного телефону Iphone 15 PROMAX громадянки ОСОБА_2 , чим порушив п.10.9 Правил дорожнього руху України, відповідальність за що передбачена ст.124 КупАП.

Крім того, 11.04.2025 о 12:35 год. в м. Тернопіль проспект Степана Бандери,33 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Citroen С4 р.н. НОМЕР_1 , будучи причетним до ДТП, залишив місце події, чим порушив вимоги п.2.10 (а) Правил дорожнього руху України, відповідальність за що передбачена ст.122-4 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 - адвокат Колодій А.С. просить змінити постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 червня 2025 року, та пом`якшити накладене на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4 КупАП, до штрафу. Свої вимоги мотивує тим, що:

диспозиція ст.124 КупАП не передбачає настання адміністративної відповідальності за спричинення особам тілесних ушкоджень будь-якого ступеня тяжкості;

водій ОСОБА_1 після настання ДТП не знав та не міг знати про ймовірне завдання майнової шкоди ОСОБА_2 ;

ОСОБА_1 не вчинив грубого порушення правил керування транспортними засобами, що не давало підстав суду застосувати до нього саме такий вид адміністративного стягнення як позбавлення права керування транспортними засобами;

суд першої інстанції належним чином не врахував того, що: ОСОБА_1 повністю визнав свою вину у вчиненні наїзду на пішоходів; ТОВ УКЛОН Україна здійснило певне відшкодування заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди шкоди здоров`ю ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; так як цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована, а тому потерпілі, незалежно від видузаподіяної їм шкоди, мають право звернутися до страхової компанії з метою отримання від них страхового відшкодування; судом першої інстанції не було враховано того, що ОСОБА_1 жодного разу не притягався до адміністративної відповідальності, за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4 КупАП; так як дружині ОСОБА_1 встановлено другу групу інвалідності, в останнього виникає необхідність у постійному використанні автомобіля для відвідування різних медичних закладів з метою проведення його дружині обстежень, підтримуючих терапій та реабілітації.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та доводи його захисника - адвоката Колодія А.С., які підтримали апеляційну скаргу і просили задовольнити її з викладених у ній підстав та змінити постанову, думку потерпілих ОСОБА_2 і ОСОБА_3 та їх представника адвоката Печеного О.П., які категорично заперечили про ти накладення більш м`якого стягнення, мотивуючи тим, що ОСОБА_1 свідомо залишив місце ДТП і виявив байдужіть до його наслідків у вигляді травмування двох пішоходів і в подальшому не вибачився за вчинене, проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до вимог статей 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Перевіркою матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено, що суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винуватості ОСОБА_1 в порушенні правил дорожнього руху.

Як вбачається зі змісту оскарженої постанови, судом першої інстанції належним чином перевірені всі обставини справи, які досліджені всебічно, повно та об`єктивно, висновки суду про винуватість ОСОБА_1 у вчинені правопорушень ґрунтуються на матеріалах справи.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.ст.124, 122-4 КупАП підтверджується даними, які містяться в: протоколах про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №316234 та серії ЕПР1 №316256 від 30 квітня 2025 року; відеозаписах наявних у матеріалах справи; рапорті УПП в Тернопільській області поліцейського роти Обач Я.С. від 11 квітня 2025 року; протоколі огляду транспортного засобу від 11 квітня 2025 року; план-схемі додатком до протоколу огляду місця ДТП від 11 квітня 2025 року; таблиці ілюстрацій до протоколу огляду від 11 квітня 2025 року; письмових поясненнях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 від 11 квітня 2025 року; консультаційними висновками спеціаліста КНП «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги» №2846 та №2847 від 11 квітня 2025 року; медичних документах огляду та дослідження потерпілої ОСОБА_3 від 11 квітня 2025 року; довідці про результати розгляду матеріалів, зареєстрованих в ҐІТС ''ІПНПУ'' (ЖЕО) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області №16787 від 11 квітня 2025 року; довідці виданої УПП в Тернопільській області ДПП від 01 травня 2025 року.

Наведені в оскарженій постанові докази, на підставі яких суд першої інстанції прийшов до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 є послідовними та узгоджуються між собою.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4 КУпАП, доведена належним чином дослідженими в судовому засіданні доказами.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність і належність доказів та обставин, викладених в оскарженій постанові по цій справі не вбачається.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що диспозиція ст.?124 КУпАП не передбачає настання адміністративної відповідальності за спричинення особам тілесних ушкоджень будь-якого ступеня тяжкості, колегія суддів вважає їх безпідставними, з огляду на таке.

У відповідності до положень статті 124 КУпАП, адміністративна відповідальність настає у разі порушення правил дорожнього руху, яке спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, доріг, вулиць, дорожніх споруд або іншого майна. При цьому закон не виключає можливості заподіяння при ДТП незначних травматичних ушкоджень учасникам події, якщо такі не мають кримінально-правового значення.

Відповідно до наданих матеріалів справи, зокрема консультаційного висновку КНП «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги» №2846 від 11 квітня 2025 року, у потерпілої ОСОБА_2 встановлено діагноз забої та осадження пальців кисті, а у ОСОБА_3 відсутні дані про тілесні ушкодження, які б за ознаками, передбаченими кримінальним законодавством, могли бути кваліфіковані як тілесні ушкодження.

Такі травми не спричинили короткочасного розладу здоров`я або втрати працездатності, що підтверджується відсутністю відповідного кримінального провадження чи висновків судово-медичної експертизи, які б містили класифікацію травм як тілесних ушкоджень у розумінні ст.?121125 КК України.

Отже, з огляду на характер ушкоджень, відсутність ознак кримінального правопорушення, суд апеляційної інстанції вважає, що притягнення до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП у даному випадку є обґрунтованим, а посилання апелянта на нібито наявність обставин, що виключають склад такого правопорушення, безпідставними.

Доводи апеляційної скарги про наявність підстав для зміни накладеного стягнення також не є переконливими.

Згідно статті 23 КУпАП, метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та запобіганя вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Санкція ст.124 КУпАП передбачає накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Санкція ст.122-4 КупАП передбачає накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від одного до двох років, або адміністративний арешт на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.

Відповідно до ч.2 ст.36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Згідно ст.33 Кодексу України про адміністративні правопорушення, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Встановлено, що при визначенні виду стягнення суд першої інстанції в повній мірі врахував наведені вимоги закону і мотивував застосування такого виду стягнення, як позбавлення права керування транспортними засобами тим, що ОСОБА_1 допустив наїзд на двох пішоходів, що є грубим порушенням вимог ПДР, і свідомо залишив місце ДТП. Також, суд першої інстанції правильно врахував відсутність в даному випадку обставин, які би пом`якшували відповідальність за вчинене правопорушення, оскільки як вино з матеріалів справи та встановлено з пояснень потерпілих в ході судового і апеляційного розгляду після наїзду на двох пішоходів ОСОБА_1 заявив їм, що байдуже ставиться до їх претензій з цього приводу і свідомо залишив місце ДТП, не надавши їм допомоги. Після цього вони змушені були самостійно зверталися в медичний заклад. Під час апеляційного розгляду потерпілі наполягали, що доводи сторони захисту про визнання вини і каяття ОСОБА_1 є формальними, оскільки після події ДТП він з ними для відшкодування шкоди не контактував і навіть не вибачився за вчинене.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не в повній мірі врахував того, що ОСОБА_1 повністю визнав свою вину є безпідставними, оскільки як видно зі змісту оскарженої постанови останній в судовому засіданні визнавав вину лише за епізодом наїзду на пішоходів (ст.124 КУпАП), а вину в залишенні місця ДТП не визнавав.

В ході апеляційного розгляду з пояснень ОСОБА_1 та доданих до апеляційної скарги його захисника документів встановлено, що у 2023 році, тобто під час дії воєнного стану та загальної мобілізації в Україні, ОСОБА_1 , 1995р.н., уклав шлюб з ОСОБА_4 , 1992р.н. (прізвище після одруження залишилось ОСОБА_5 ), яка є інвалідом з дитинства ІІ групи, інвалідність встановлена довічно. Аналізуючи наведені обставини апеляційний суд приходить до висновку, що вони не спростовують правильність викладених в оскарженій постанові висновків суду першої інстанції про наявність підстав для накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення з числа визначених санкцією ст.122-4 КУпАП, а саме у виді позбавлення права керування транспортними засобами, з огляду на кількість і характер вчинених ним адміністративних правопорушень та відсутність обставин, які пом`якшують відповідальність.

Таким чином, в даному випадку відсутні законні підстави для зміни адміністративного стягнення і пом`якшення його виду, а тому оскаржувану постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Колодія А.С. залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 червня 2025 року відносно ОСОБА_1 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя