Справа № 751/4021/25
Провадження №3/751/1539/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2025 року місто Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова

в складі: головуючого судді Маслюк Н.В.

секретаря судового засідання Стрижак В.П.

з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові справу про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130, ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,-

В с т а н о в и в :

ОСОБА_1 , 20.04.2025 о 22 год 31 хв у м. Чернігові по вул. Святомиколаївська, 3, керувала транспортним засобом «FordFiesta» н.з. НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння. Зі згоди водія у встановленому законом порядку огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння проводився за допомогою приладу Драгер ARHE-0221, проба позитивна 1,87‰, чим порушила п. 2.9 «а» ПДР.

За даним фактом відносно ОСОБА_1 складений протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №306835 вбачається, що ОСОБА_1 , 20.04.2025 о 22 год 31 хв у м. Чернігові по вул. Святомиколаївська, 3, керувала транспортним засобом «FordFiesta» н.з. НОМЕР_2 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: поведінка, що не відповідає обстановці, підвищена жвавість, звужені зіниці очей, які не реагують на світло. Від проходження огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння у лікаря-нарколога в медичному закладі у встановленому законом порядку відмовилась, чим порушила п. 2.5 ПДР та вчинила правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КупАП.

З огляду на положення ч. 2 ст. 36 КУпАП, суд вважає за доцільне об`єднати матеріали справи відносно ОСОБА_1 за вчинення нею адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП, в одне провадження.

ОСОБА_1 у судовому засіданні вину у вчиненні правопорушення у частині керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння визнала. У іншому правопорушення вину не визнала. Пояснила, що вона дійсно керувала транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Її зупинили за порушення ПДР, а потім за допомогою Драгера вона пройшла огляд, яким і було підтверджено, що вона перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Під час оформлення адміністративних матеріалів за порушення п.2.9а ПДР їй повідомили, що у неї є ознаки наркотичного сп`яніння, оскільки вона дуже жвава, почали світити їй ліхтариком в очі. Перебувала у стані алкогольного сп`яніння, а тому відмовилась від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. Вказала, що наркотичні засоби взагалі не вживає, про що повідомляла поліцейським.

Вислухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП (протокол серії ЕПР1 № 306799 від 20.04.2025), підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 306799 від 20.04.2025;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння, згідно якого 20.04.2025 о 22.42 год виявлені ознаки сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота; виражене тремтіння пальців рук; поведінка, що не відповідає обстановці;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу Drager ARНЕ-0221 та результатами тестування, відповідно до яких проба позитивна - 1,87‰, з результатом огляду погодилась;

- відеозаписом фіксації правопорушення (п/в 470971), відповідно до якого ОСОБА_1 керувала транспортним засобом та була зупинена працівниками поліції за порушення ПДР. Під час спілкування у водія виявлені ознаки алкогольного сп`яніння. Водій не заперечувала факту вживання алкогольних напоїв (22.38 год) та погодилась пройти огляд на місці за допомогою приладу Драгер. Результат був позитивний (1,87‰) і водій погодилась з ним (22.42 год).

Вищезазначені докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.

Користування джерелом підвищеної небезпеки покладає на водія транспортного засобу певні додаткові обов`язки, які пов`язані із необхідністю забезпечення безпечного використання транспортних засобів.

Таке обмеження прав конкретної особи повністю відповідає інтересам суспільства щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства від 29.06.2007, яке з урахуванням положень ст. ст. 8, 9 Конституції України, а також ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

На виконання приписів статті 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП за протоколом серії ЕПР1 №306799 від 20.04.2025, які підтверджуються належними, допустимими, достатніми доказами, які доповнюють один одного та узгоджуються із стандартом доказування «поза розумним сумнівом».

При визначенні виду стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини та майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність правопорушника згідно зі ст. ст. 34, 35 КУпАП судом не встановлено.

За таких обставин, суд вважає за можливе застосувати до ОСОБА_1 стягнення, в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

При цьому суд зазначає, що відповідно до висновку Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеного в постанові від 04.09.2023 у справі № 702/301/20, суд може призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами незалежно від того, чи мала така особа на момент вчинення правопорушення отримане у передбаченому законом порядку посвідчення на право керування транспортними засобами.

Відповідно до положень ст. 40-1 КУпАП, ст. 4 Закону України «Про судовий збір» із ОСОБА_1 підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 605 грн 60 коп.

Разом з тим, згідно з ст. 9 КУпАП України адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Обов`язковою ознакою будь-якого адміністративного правопорушення є вина особи у його вчиненні (у формі умислу або необережності), тобто певне психічне відношення особи до свого протиправного діяння і його суспільно небезпечним або шкідливим наслідкам (результату).

Відповідно до вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України за №1306 від 10 жовтня 2001 року, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно пункту 27 постанови Пленуму ВСУ від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Разом з тим, частина 2 статті 266 КУпАП визначає, що під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.

Порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння визначається ст. 266 КУпАП, Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» від 17 грудня 2008 року № 1103 та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858.

Відповідно до цих нормативних актів, оглядові підлягають лише водії транспортних засобів, щодо яких в уповноваженої особи є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного чи іншого сп`яніння, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

За статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 надано протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №306835 від 20.04.2025, в якому зафіксовано обставини інкримінованого правопорушення, зокрема, вказано про керування ОСОБА_1 транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння, а також про її відмову від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння в порядку встановленому законом.

Сам протокол про адміністративне правопорушення та рапорт працівника поліції, складені уповноваженим суб`єктом, не можуть бути беззаперечним доказом вини у вчиненні правопорушення. Обставини викладені у протоколі, рапорті поліцейського, які є документами складеними уповноваженим суб`єктом, мають бути підтверджені й іншими доказами, що мають узгоджуватися між собою.

Допитаний поліцейський І взводу 3 роти І батальйону УПП в Чернігівській області Саверський К.О. у судовому засіданні показав, що у ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння. Вона пройшла огляд, що підтвердилось результатом приладу Драгер. З результатами огляду ОСОБА_1 погодилась, тому його напарником був складений протокол за ч.1 ст.130 КУпАП за керування у стані алкогольного сп`яніння. Надалі, під час спілкування з нею він виявив ознаки наркотичного сп`яніння: поведінка, що не відповідає обстановці (кричала, тікала з місця події), виражене тремтіння пальців рук. Відмінною ознакою наркотичного сп`яніння від ознаки алкогольного у даному випадку є звужені зіниці очей, які не реагують на світло та неприродна блідість обличчя. Запропонував пройти огляд у лікарні, але вона відмовилась. Після неодноразового попередження про відповідальність за відмову від проходження огляду було складено протокол.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, працівниками поліції також надано відеозапис, на якому зафіксовано факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом та зупинки працівниками поліції за порушення ПДР. Виявлення поліцейським спочатку у водія ознак алкогольного сп`яніння; проходження огляду на місці за допомогою приладу Драгер, відповідно до якого результат був позитивний (1,87‰) і водій погодилась з ним (22.42 год). Надалі о 22.50 год інший поліцейський Саверський К.О. запитав чи вживає вона наркотичні засоби, водій категорично заперечила їх вживання. У 22.50 год він ліхтариком світить в очі водія. З поліцейським виник конфлікт, ОСОБА_1 почала плакати. Поліцейський о 22.51 год повідомив водія, що у неї наявні ознаки наркотичного сп`яніння: підвищена жвавість, звужені зіниці очей, які не реагують на світло та неприродна блідість обличчя. Запрононував водію пройти огляд на визначення наркотичного сп`яніння, але водій відмовилась від проходження огляду.

У той же час, відповідно направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння, 20.04.2025 о 22.53 год зазначені ознаки сп`яніння відмінні, від тих, які повідомлені поліцейським під час спілкування з водієм, а саме: поведінка, що не відповідає обстановці, звужені зіниці, які не реагують на світло; неприродна блідість.

Ознаки на які вказує інспектор патрульної поліції у направленні, як на наркотичне сп`яніння, на відеозаписі не вбачаються, оскільки водій повідомила, що наркотичних засобів не вживає, з указаним поліцейським у ОСОБА_1 виник конфлікт, вона плакала, вказувала, що поліцейський хапав її за руки, а сам емоційний стан не може слугувати підставою визнання поведінки невідповідною обстановці; при цьому першочергово були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, і за результатами огляду встановлено, що ОСОБА_1 перебувала у стані алкогольного сп`яніння (результат 1,87 %).

Крім того, поліцейський Саверський К.О. під час виявлення вказав інші ознаки наркотичного сп`яніння, ніж ті, які зазначені у направленні. Отже, поліцейським фактично та однозначно не встановлено ознак наркотичного сп`яніння, передбачених законом, що могли б стати належною підставою для пропозиції пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, а повторна вимога проходження медичного огляду носила неправомірний характер.

Зазначене свідчить про те, що не дотримано відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Положення статті 62 Конституції України визначають, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом» (рішення у справах «Ірландія проти Сполученого Королівства» та «Коробов протии України»). Така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Згідно з правовими позиціями Європейського суду з прав людини «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Стандарт доведення «поза розумним сумнівом» означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. «Поза розумним сумнівом» має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення «поза розумним сумнівом» недостатньо, щоб версія обвинувачення булла лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку наддало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

При цьому відповідно до ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Вимога поліцейського щодо проходження водієм огляду на стан сп`яніння без фактичного встановлення цих ознак або взагалі за їх відсутності є необґрунтованою та безпідставною, не може породжувати у водія обов`язку проходити огляд на стан сп`яніння, а відмова від огляду за таких обставин не може породжувати для водія негативних юридичних наслідків.

Аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази, суд дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази поза розумним сумнівом не доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за протоколом серії ЕПР1 № 306835, оскільки належних та допустимих доказів, які могли б у сукупності підтверджувати факт порушення нею вимог ПДР суду не надано.

З огляду на зазначене вище, провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП за протоколом серії ЕПР1 № 306835 підлягає закриттю, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 1, 9, 23, 33, 36, ч.1 ст. 130, 245, 247, 283, 284 п. 1, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

постановив:

Адміністративні справи №751/4021/25 та №751/4023/25 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ч.1 ст.130 КУпАП об`єднати в одне провадження, присвоївши справі номер №751/4021/25, провадження №3/751/1539/25.

ОСОБА_1 визнати винною за протоколом серії ЕПР1 № 306799 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) грн 00 коп (отримувач коштів: ГУК у Чернігівській області/21081300, код отримувача (код ЄДРПОУ): 37972475, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО): 899998, рахунок отримувача: UA0025001, КБКД: 21081300, призначення платежу*21081300, серія протоколу, № протоколу, ПІБ), з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп на користь ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37993783, банк отримувача Казначейство України, МФО 899998, рахунок отримувача UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106.

Роз`яснити правопорушнику, що згідно зі ст. 307 КУпАП штраф повинен бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі її оскарження не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу, згідно з ч. 1 ст. 308 КУпАП, надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП за протоколом серії ЕПР1 № 306835 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Згідно ст. 291 КУпАП постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

На постанову протягом десяти днів з дня її винесення може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Новозаводський районний суд м. Чернігова.

Повний текст постанови суду складено 11.07.2025.

Суддя: Н.В. Маслюк