Справа № 128/209/25
Провадження № 33/801/681/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ковальчук Л. В.
Доповідач: Панасюк О. С.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2025 рокум. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі судді Панасюка О. С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Кравчуна Д. В. на постанову судді Вінницького міського суду Вінницької області від 16 червня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

Постановою судді Вінницького міського суду Вінницької області від 16 червня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн 00 к. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік за те, що 15 січня 2025 року о 11 год 00 хв. по вул. Юківка у м. Вінниці він керував транспортним засобом марки «ГАЗ 2752», державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані наркотичного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку в Комунальному некомерційному підприємстві «Центр терапії залежностей «Соціотерапія» Вінницької обласної ради» (далі КНП «ЦТЗ «Соціотерапія» ВОР). Висновок огляду № 0028 амфетамін позитивно.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Кравчун Д. В. подав апеляційну скаргу на цю постанову, у якій, посилаючись на неправильне застосування суддею суду першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, недоведеність обставин, які суддя вважав встановленими, просив скасувати постанову судді Вінницького міського суду Вінницької області від 16 червня 2025 року, а провадження у справі закрити за відсутністю події і складу правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції порушив вимоги статей 245, 251, 252, 280 КУпАП, не встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винуватості ОСОБА_1 , а тому висновок суду є помилковим та необґрунтованим, а сама постанова незаконна. Зазначав, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які підтверджують факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а відеозапис, на який посилаються суд, не фіксує моменту керування. Висновок КНП «ЦТЗ «Соціотерапія» ВОР щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 0028 від 15 січня 2025 року є недопустимим доказом, тому що огляд на стан сп`яніння водія проведено в закладі охорони здоров`я з порушенням вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі Інструкції № 1452/735). Також вказував на недопустимість відеозаписів, долучених до матеріалів справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Відповідно до частини сьомої статті 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з пунктом 2.9 «а» Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебувати під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за частиною першою статті 130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому статтею 266 КУпАП, відповідно до Інструкції № 1452/735 та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, відповідно до яких особи, які керують транспортними засобами, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, підлягають оглядові на стан сп`яніння, який проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення такого огляду або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я, які мають право на проведення такого огляду, не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

Разом із цим згідно з пунктом 12 розділу ІІ Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє таку особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Відповідно до висновку КНП «ЦТЗ «Соціотерапія» ВОР щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 0028 від 15 січня 2025 року водій ОСОБА_1 перебував у стані наркотичного сп`яніння, результат: амфетамін позитивно.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 221488 від 15 січня 2025 року 15 січня 2025 року о 11 год 00 хв. по вул. Юківка у м. Вінниці він керував транспортним засобом марки «ГАЗ 2752», державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані наркотичного сп`яніння.

Протокол складений уповноваженою особою, а його зміст відповідає вимогам статті 256 КУпАП, протокол підписаний особою, яка його склала та безпосередньо ОСОБА_1 , якому були роз`яснені права, передбачені статтею 63 Конституції України, статтею 268 КУпАП.

Висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, є обґрунтованим, вмотивованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, яким суд надав правильну оцінку.

Невизнання ОСОБА_1 своєї вини апеляційний суд до уваги не бере та розцінює як форму правомірного захисту з метою уникнення адміністративної відповідальності.

Доводи апеляційної скарги про те, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які підтверджують факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а відеозапис, на який посилаються суд, не фіксує моменту керування, є безпідставними, оскільки з наявного відеозапису видно, що працівниками поліції зупинено транспортний засіб марки «ГАЗ 2752», державний номерний знак НОМЕР_1 , з-за керма якого вийшов чоловік, ззовні схожий на ОСОБА_1 . Крім того будь-яких заперечень щодо керування автомобілем ОСОБА_1 не висловлював.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За приписами статті 251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення та відеозапис є доказами у справі про адміністративне правопорушення та підлягають оцінці у сукупності з іншими доказами, а тому суд правильно взяв їх до уваги.

Оцінюючи кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд не бачить підстав не довіряти вищезазначеним доказам, оскільки вони не спростовані матеріалами справи, в тому числі і доводами апеляційної скарги.

Разом з тим, як видно з матеріалів справи, працівниками поліції виконано вимоги пункту 1 Розділу ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1359, та відсторонено ОСОБА_1 від керування транспортним засобом.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що огляд на стан наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 проведений з порушенням вимог статті 266 КУпАП та Інструкції № 1452/735, оскільки не було проведено лабораторну діагностику з метою виявлення або уточнення наявних речовин, не заслуговують на увагу з огляду на таке.

Проведення лабораторних досліджень є обов`язковим на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини.

Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння у ході якого відбираються зразки біологічного середовища (пункти 7 8 Розділу ІІІ Інструкції № 1452/735).

Наявність чи відсутність стану сп`яніння визначається лікарем після огляду особи, в тому числі з урахуванням результатів тесту. З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , у якого було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння (бліде обличчя, звужені зіниці очей, які не реагували на світло), погодився на проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. За результатами медичного огляду у біологічному середовищі (сечі) ОСОБА_1 виявлено амфетамін, на підставі чого лікарем-наркологом складено відповідний висновок № 0028.

В цьому випадку огляд особи на стан сп`яніння проводився лікарем у закладі охорони здоров`я з дотриманням усіх вимог. Наведений вище висновок щодо результатів медичного огляду ОСОБА_1 відповідає Інструкції № 1452/735, містить усі необхідні для заповнення дані, а тому доводи апеляційної скарги є безпідставними.

Також необхідно зазначити, що водій вправі оскаржити висновок за результатами медичного огляду, що передбачено пунктом 14 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17 грудня 2008 року.

Однак з матеріалів справи видно, що ОСОБА_1 висновок № 0028 від 15 січня 2025 року з підстав його неповноти або неправильності не оскаржував, скарг чи зауважень на дії працівників медичного закладу не висловлював.

Інші доводи, на які посилається заявник, також не дають підстав для скасування судового рішення та не впливають на правильність висновку суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.

Суд першої інстанції відповідно до статей 245, 280 КУпАП повно й всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи. Викладені у постанові судді висновки відповідають фактичним обставинам справи.

Таким чином апеляційний суд прийшов до висновку, що доводи апеляційної скарги не є істотними і не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які є підставою для скасування чи зміни рішення суду.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Керуючись статтею 294 КУпАП апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Кравчуна Д. В. залишити без задоволення, а постанову судді Вінницького міського суду Вінницької області від 16 червня 2025 року без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя: О. С. Панасюк