ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1714/25 Справа № 203/4110/24 Суддя у 1-й інстанції - Вусик Є. О. Суддя у 2-й інстанції - Іванченко О. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2025 року м. Дніпро

Суддя Судової палати у кримінальних справах Дніпровського апеляційного суду Іванченко О.Ю., у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро розглянувши клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу захисника Шумило О.А., яка діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Центрального районного суду. м.Дніпра від 01 травня 2025 року, відносно :

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, провадження у справі закрито у зв`язку з закінченням строку, передбаченого ст. 38 КУпАП, -

за участю:

особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

представника потерпілого адвоката Ковальчука Д.Ю.,

потерпілого ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Центрального районного суду. м.Дніпра від 01 травня 2025 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, провадження у справі закрито на підстав п. 7 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Судом першої інстанції встановлено, що водій ОСОБА_1 30.06.2024 року о 18:40 годині у м. Дніпро на перехресті нерівнозначних доріг пр. Богдана Хмельницького-Бульвару Зоряного-вул. Титова, керуючи транспортним засобом Ніссан, реєстраційний номер НОМЕР_1 , не виконав вимоги дорожнього знаку 2.1 Дати дорогу; перед початком руху не переконався, що це буде безпечним, не дав дорогу і скоїв зіткнення з слідувавшим по головній дорозі автомобілем Хюндай, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 . В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Діями водія ОСОБА_1 було порушено вимоги п.п. 2.1 р.33, 16.11, 10.1 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою адвокат Шумило О.А., яка діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Разом з апеляційною скаргою, адвоката подала клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови, просила визнати причини пропуску строку поважними.

Вважає рішення суду передчасним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню.

Зазначає, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що 30.06.2024, о 18 годин 40 хвилин, в м. Дніпрі, на перехресті нерівнозначних доріг пр. Б.Хмельницького - бульвар Зоряний - вул. Незалежності. (Тітова), водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Nissan Versa д/н НОМЕР_1 , не виконав вимоги дорожнього знаку 2.1, перед початком руху не переконався, що це буде безпечним, не надав дорогу і скоїв зіткнення із автомобілем Hyundai, д/н НОМЕР_2 , який рухався по головній дорозі під керуванням водія ОСОБА_2 . Внаслідок ДТП обидва автомобілі пошкоджені, а ОСОБА_1 і ОСОБА_2 отримали тілесні ушкодження, чим завдано збитків. Своїми діями ОСОБА_1 , порушив п.2.1 р. 33, п.16.11, п. 101 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

У графі у протоколу - пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення - ОСОБА_1 зазначив, що він рухався автомобілем 5 км/год, тоді як автомобіль Hyundai, рухався зі швидкістю 80-90 км/год. В момент зіткнення, гальмування з обох боків не було, після чого Hyundai гальмував ще більше 40 метрів. Вказує, що у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначені відомості про потерпілого ОСОБА_2 , відсутній його підпис, чим порушено КУпАП та Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджену наказом МВС | України від 07 листопада 2015 року № 1395.

Вказує, що судом першої інстанції не в повному обсязі досліджено матеріали справи. Зазначає, що водій ОСОБА_2 надав суду першої інстанції неправдиві пояснення, оскільки ліва крайня смуга була повністю вільна (на ній не було транспортних засобів), а на крайній правій та середній смугах, автомобілі повністю зупинилися, пропускаючи автомобіль ОСОБА_1 . Саме в такий спосіб ОСОБА_3 намагався закінчити свій маневр, почав рух в ліву смугу, що по вул. Незалежності (Тітова).

Вказує, що водій ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом, рухався по пр. Б.Хмельницького, зі значним перевищенням швидкості допустимої в межах населеного пункту. Вказане підтверджується Висновком судового експерта ОСОБА_4 за результатами інженерно-транспортного дослідження по справі про адміністративне правопорушення від 01 серпня 2024 року за № 44. Відповідно до змісту вказаного Висновку від 01.08.2024 за № 44, в умовах даної дорожньо-транспортної події, щодо відстані 40 метрів, яку автомобіль Hyundai, подолав в загальмованому стані після зіткнення, відповідала мінімальній швидкості руху 85,2 -88,9 км/год.

Отже, з урахуванням зазначеного, судовий експерт дійшов висновку що з урахуванням заданих обставин ДТП, водій автомобіля Hyundai, здійснюючи рух в населеному пункті, повинен був рухатись зі швидкістю не більше 50 км/год, що регламентовано п.12.4, 12.9 б ПДР України, а з моменту виникнення небезпеки для руху негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, що регламентовано вимогами п.12.3 ПДР України. Вважає, що саме дії водія ОСОБА_2 призвели до ДТП.

У судовому засіданні особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу, наполягав на її задоволенні. Не заперечував розглядати справу у відсутності його адвоката Шумило О.А.

Потерпілий ОСОБА_2 та його представник адвокат Ковальчук Д.Ю. заперечували проти задоволенні апеляційної скарги та просили постанову суду залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши думки учасників процесу, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов наступного висновку.

Розглядаючи клопотання про поновлення апелянту строків апеляційного оскарження зазначеної судової постанови, апеляційний суд вважає доводи апелянта слушними. На думку апеляційного суду, наявні підстави для поновлення строків апеляційного оскарження постанови як пропущені із поважних підстав.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому положеннями статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Апеляційний суд вважає, що наведених вимог закону місцевим судом дотримано у повному обсязі.

Диспозицією ст. 124 КУпАП визначено, що адміністративна відповідальність наступає при порушенні учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Як вбачається з оскаржуваної постанови місцевий суд в повному обсязі виконав вимоги ст. 280 КУпАП, всебічно дослідив матеріали справи та обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, пославшись у своїй постанові на досліджені під час судового розгляду належні та допустимі докази, зокрема на:

- протокол про адміністративне правопорушення серії АБА № 122964 від 29.07.2024 року, де викладено обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення (а.с. 1);

- рапорти інспекторів поліції, відповідно до яких вбачається, зокрема, що в салоні автомобіля Хюндай, під керуванням ОСОБА_2 заходилась ОСОБА_5 , яка допитана судом в якості свідка. Зазначене підтверджує її перебування на місці ДТП (а.с. 2, 3);

- протокол огляду місця ДТП від 30.06.2024 року (а.с. 6-11);

- схему до протоколу огляду місця ДТП від 30.06.2024 року та фототаблицею до нього (а.с. 12-19);

- пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , потерпілого ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_5 , наданими ними у судовому засіданні;

- висновок експерта за результатами інженерно-транспортного дослідження № 44 від 01.082024 року.

Відповідно до вказаного висновку експерта, в даній дорожній ситуації, водій Nissan, який виконував проїзд по другорядній дорозі, повинен був діяти відповідно до вимог п. 16.11 ПДР України, відповідно до яких, він повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

В дорожній ситуації, що склалась, технічна можливість у водія автомобіля «Nissan» уникнути ДТП залежала від виконання п. 16.11 ПДР України.

В даній дорожній обстановці, в діях водія автомобіля «Nissan» вбачаються невідповідності вимогам п. 16.11 ПДР України, які з технічної точки зору знаходились в причинно-наслідковому зв`язку з виникненням даної ДТП.

Наявні у справі докази є належними, допустимими, достовірними та у своїй сукупності, підтверджують факт порушення водієм ОСОБА_1 п.п. п.п. 2.1 р.33, 16.11, 10.1 Правил дорожнього руху, згідно до яких визначено: Дати дорогу. Водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що під`їжджають до нерегульованого перехрестя по головній дорозі, а за наявності таблички 7.8 - транспортним засобам, що рухаються по головній дорозі; На перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху; Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Вищезазначені докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.

Докази, які б підтверджували їх фальсифікацію, матеріали справи не містять.

Суд першої інстанції, повно, всебічно та об`єктивно розглянувши справу, прийшов до правильного висновку про їх достатність для встановлення вини ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Доводи апелянта щодо його невинуватості у вчиненні даного адміністративного правопорушення, спростовуються вищенаведеними матеріалами справи, а тому, суд вважає їх такими, що спрямовані на ухилення від адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Твердження ОСОБА_1 , що саме водієм ОСОБА_2 було порушено вимоги Правил дорожнього руху, у зв`язку з чим і сталася ДТП, суд не приймає до уваги, оскільки провадження у справі про адміністративне правопорушення здійснюється в межах протоколу про адміністративне правопорушення, щодо ОСОБА_1 , а тому, суд позбавлений можливості здійснити оцінку та кваліфікацію дій водія ОСОБА_2 в даній дорожньо-транспортній пригоді.

Згідно із п. 1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила ( пункт 1.4 ПДР).

Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків ( пункт 1.5 ПДР).

Згідно із п.2.1 р. 33 2.1 "Дати дорогу". Водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що під`їжджають до нерегульованого перехрестя по головній дорозі, а за наявності таблички 7.8 - транспортним засобам, що рухаються по головній дорозі.

Згідно з п.10.1 Правил дорожнього руху, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

П.16.11 Правил дорожнього руху, передбачає, що на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

Згідно загальних положень, що містяться у п.1.1 Правил дорожнього руху України (далі- ПДР), ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

З огляду на вищенаведене суд апеляційної інстанції вважає безпідставними доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про відсутність його вини у вчиненні даного адміністративного правопорушення, оскільки виходячи зі змісту вищезазначених положень Правил дорожнього руху України, саме на водієві лежить обов`язок щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, водій повинен дотримуватись ПДР і може розраховувати на дотримання цих Правил будь-якою іншою особою, яка бере участь у русі.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Окрім того, стаття 17 Закону України № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права, а стаття 18 цього Закону визначає порядок посилання на Конвенцію та практику Суду.

При розгляді даної справи апеляційний суд враховує рішення ЄСПЛ у справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, у якому Суд зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Як вбачається з оскаржуваної постанови місцевий суд мотивуючи своє рішення про необхідність закриття провадження у справі зазначив, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення інкриміноване ОСОБА_1 адміністративне правопорушення вчинене 30.06.2024 року.

Станом на час розгляду справи, передбачений ч. 2 ст. 38 КУпАП, тримісячний строк накладення адміністративного стягнення сплив 30.09.2024 року.

Зі змісту ч.1 ст.38 КУпАП вбачається, що закриття провадження на зазначеній підставі можливе за одночасної наявності таких умов: вчинення (виявлення) адміністративного правопорушення; сплив встановленого законом строку.

Тобто, для обчислення встановленого законом строку для накладення адміністративного стягнення та прийняття рішення про закриття провадження у справі у зв`язку з його спливом обов`язковим є, зокрема, встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення - протиправної, винної дії чи бездіяльності.

Такий висновок узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, який є джерелом права, викладений в постановах від 07.02.2018 року у справі № 910/18319 та у справі №916/2586/18 від 18.02.2020 року, відповідно до якого закриття провадження у справі в зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди провадження у справі підлягає припиненню на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП через відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Отже, враховуючи те, що з дня вчинення адміністративного правопорушення та на момент розгляду справи закінчились строки, передбачені ч. 2 ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення відносно ОСОБА_1 не може бути накладено, а провадження в справі підлягає закриттю на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення.

З таким висновком суду погоджується і апеляційний суд.

Таким чином, переконливих доводів, які б вказували на істотні порушення, які могли б вплинути на правильність, і обґрунтованість постановленого по справі судового рішення, які є безумовною підставою для його скасування, та які б спростовували висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст. 294 КУпАП України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання адвоката Шумило Олена Анатоліївни про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Центрального районного суду м.Дніпра від 01 травня 2025 року задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу адвоката Шумило Олена Анатоліївни, яка діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , - залишити без задоволення.

Постанову Центрального районного суду м. Дніпра від 01 травня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, провадження у справі закрито в зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя: О.Ю. Іванченко