Справа № 152/570/25
П О С Т А Н О В А
іменем України
15 липня 2025 року м. Шаргород
Суддя Шаргородського районного суду Вінницької області Войнаровський І.В.,
за участі: ОСОБА_1 ,
адвоката Шеремет А.С.,
розглянувши матеріали, які надійшли від ВП №2 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , непрацюючого,
за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),
ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме 21 квітня 2025 року близько 00 години 01 хвилини в с. Калитинка по вул. Партизанська, водій ОСОБА_1 керував автомобілем Fiat державний номерний знак НОМЕР_1 із ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, невиразна мова, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестера Драгер та проведення такого огляду у медичному закладі водій відмовився на місці зупинки транспортного засобу, що зафіксовано на нагрудний відеореєстратор №798422, чим порушив п. 2.5. Правил дорожнього руху.
В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративному правопорушенні не визнав. Вказує, що не керував транспортним засобом, а лише знаходився на водійському сидінні автомобіля, однак перебував в стані алкогольного сп`яніння, оскільки вживав пиво.
Адвокат Шеремет А.С. в судовому засіданні вказала, що у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 не керував автомобілем, тобто не привів його в рух, просила закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Вказала, що
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_2 пояснив, що знаходився в автомобілі разом з ОСОБА_1 та розпивали пиво, однак не рухалися на автомобілі та ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, а лише знаходився на водійському сидінні автомобіля.
Заслухавшиособу, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та адвоката Шеремет А.С., дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення доходжу до наступних висновків.
Згідно з п. 2.5. ПДР, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП, огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Крім того, згідно пункту 6 розділу Х «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису (а в разі неможливості застосування таких засобів у присутності двох свідків) складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Суд критично ставиться до позиції ОСОБА_1 щодо невизнання вини, оцінюючи таку позицію як бажання уникнути встановленої законом відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, так як винуватість останнього підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні зазначених доказів, які є логічними, послідовними та узгоджуються між собою.
Так, з відеозаписів, які знаходяться на DVD-R дисках вбачається, що при спілкуванні ОСОБА_1 з працівниками поліції, він не заперечував, що керував автомобілем, розумів, що неправий, вказав, що випив пляшку пива та рухався на автомобілі з магазину дододому. При цьому, просив працівників поліції не складати протокол про адміністративне правопорушення, оскільки йому необхідне посвідчення водія.
Отже, позицію ОСОБА_1 , яка зазначена в судовому засіданні, суд вважає необґрунтованою та такою, що спростовується сукупністю досліджених доказів, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 306958 від 21 квітня 2025 року (а.с.1); актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 21 квітня 2025 року (а.с.2); направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 21 квітня 2025 року (а.с.3); довідкою з інформаційного порталу Національної поліції України та підсистеми «ГСЦ-Посвідчення водія» про отримання ОСОБА_1 посвідчення водія НОМЕР_2 (а.с.6), фрагментами відеозаписів на DVD-R дисках (а.с.7).
Крім того, з матеріалів справи не вбачається, що дії працівників поліції оскаржувались під час складання протоколу про адміністративне правопорушення в порядку КАС України або до керівництва поліції з метою проведення службової перевірки.
За таких обставин, відсутні підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення.
Отже, суд вбачає, що відмова від проходження огляду на стан сп`яніння на вимогу працівника поліції є свідоме ігнорування ПДР України, що свідчить про умисний характер вчиненого правопорушення, відповідно до ст. 10 КУпАП.
Протокол складався внаслідок саме відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, який визначений статтею 266 КУпАП, відповідно до якої, огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків, а у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами, такий огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
З огляду на викладені обставини, на момент висловлення пропозиції ОСОБА_1 з боку працівників поліції щодо проходження відповідного огляду на місці або у медичному закладі у водія не було достатніх підстав відмовлятись від такої законної вимоги або ставити її під сумнів.
Згідно з вимогами п. 1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Поряд з цим, відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону, суд бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.
Будь-яких сумнівів щодо достовірності доказів, доданих до протоколу, у суду не виникає, суд вказані докази приймає до уваги як належні та допустимі.
Протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП стосовно ОСОБА_1 відповідає вимогам ст. 256 КУпАП щодо змісту, в протоколі зазначено дату його складання, дані про службову особу, яка його склала та особу правопорушника, місце, час вчинення та суть правопорушення, відомості про здійснення відеофіксації.
Наведені обставини дають суду підстави дійти висновку, що протокол про адміністративне правопорушення складено поліцейським у відповідності до вимог діючого законодавства, зазначені письмові докази, досліджені судом, суд вважає достатньо переконливими, чіткими та такими, що узгоджуються між собою, одержані законним шляхом, а тому у суду не виникло жодних сумнівів щодо доведеності вини ОСОБА_1 у скоєному.
Відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, такими, що не викликають жодних сумнівів.
Аналізуючи приведені докази та даючи їм оцінку, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 в скоєному доведена в судовому засіданні поза розумним сумнівом, так як наведені вище докази є в їх сукупності вагомими, чіткими і узгодженими між собою.
У діях ОСОБА_1 вбачаю склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Крім того, на підставі ст.40-1 КУпАП підлягає стягненню з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.
Керуючись статтями 13, 23, 24-1, 33-35, 40-1, ч. 1 ст. 130, статтями 280, 283, 284 КУпАП, суд, -
п о с т а н о в и в:
Штраф має бути сплачений порушником в установу банку України не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 КУпАП, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
У разі несплати правопорушником штрафу у зазначений вище строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби, яка стягує з правопорушника: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік правопорушень, розмір яких визначається Кабінетом Міністрів України.
Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 КУпАП, а також постанов, прийнятих за результатами розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 185-3 КУпАП.

Скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 цього Кодексу, особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим.

Скарга подається до Вінницького апеляційного суду через Шаргородський районний суд Вінницької області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя І.В. Войнаровський