Справа № 488/2829/25
Провадження № 3/488/774/25
П О С Т А Н О В А

іменем України

22.07.2025 року м. Миколаїв

Суддя Корабельного районного суду м.Миколаєва Торжинська Т.В., розглянувши справи про адміністративне правопорушення № 488/2829/25, 488/2831/25, що надійшли з Управління патрульної поліції в Миколаївській області, про притягнення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 130 та ч.5 ст. 126 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

09 липня 2025 року на адресу суду з Управління патрульної поліції в Миколаївській області надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 126 КУпАП та за ч. 3 ст. 130 КУпАП, які, з урахуванням положень ст. 36 КУпАП, розглянуті в єдиному провадженні.

Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення ЕПР1 № 378474 та доданого до нього відеозапису, 01 липня 2025 року о 21:25 год., м. Миколаїв, пр. Богоявленський, буд. 299 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки RENAUT TRAFIC, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , без посвідчення водія відповідної категорії та не маючи права керувати таким транспортним засобом. Правопорушення здійснив повторно протягом року.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч.5 ст. 126 КУпАП.

До протоколу додані: відеозапис нагрудної камери 470668, довідка про відсутність посвідчення водія, довідка щодо власника транспортного засобу RENAUT TRAFIC, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , довідка про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.126 КУпАП, копія постанови про накладення адміністративного стягнення серії БАД №89978 від 24.08.2024 р.

Крім того, відповідно до протоколу ЕПР1№378461, 01 липня 2025 року о 21:25 год., м. Миколаїв, пр. Богоявленський, буд. 299 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки RENAUT TRAFIC, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Водію було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, на що водій обрав пройти його на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Алкотестер Драгер, результат тесту якого склав 0,56 проміле. Вказане правопорушення було здійснене двічі протягом року.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч.3 ст. 130 КУпАП.

До протоколу додані: чек тесту, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння направлення на огляд водія, відеозапис нагрудної камери 470668, довідка про відсутність посвідчення водія, довідка про відсутність зареєстрованих транспортних засобів на ім`я ОСОБА_1 , довідка про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП двічі протягом року, копія постанови Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 12.12.2024 року про накладення адміністративного стягнення за ч. 1 ст.130 КУпАП, копія постанови Корабельного районного суду м. Миколаєва від 02.12.2024 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч. 1 ст.130 КУпАП.

На виклик суду, який здійснювався шляхом направлення sms-повідомлення на номер телефону, зазначений в протоколі про адміністративне правопорушення, та за зазначеною у протоколі адресою місця проживання особи, відносно якої складено протокол, достовірність якого засвідчено особистим підписом ОСОБА_1 , та відповідно до довідки про доставку смс, доставлено 11.07.2025 року, ОСОБА_1 не прибув, про причини неявки не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відповідно до ст.268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається у присутності особи, яка притягується до такої відповідальності. Однак, така вимога не є абсолютною та передбачає виключення, зокрема за положеннями цієї статті, під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

За наведеного вище, з урахуванням наявності доказів щодо належного сповіщення ОСОБА_1 про розгляд справи, також зважаючи на те, що ОСОБА_1 будучи обізнаним про розгляд справи саме Корабельним районним судом м.Миколаєва (як то слідує з протоколу) долею справи не цікавився, такий здійснено за його відсутності.

Приймаючи рішення у справі, суд виходить з такого.

Суспільні відносини у сфері дорожнього руху регулюються положеннями Закону України Про дорожній рух та Правилами дорожнього руху.

Відповідно до п.1.3 Правил дорожнього руху, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

За вимогами ст.15 вказаного Закону, кожний громадянин, який досяг визначеного цим Законом віку, не має медичних протипоказань та пройшов повний курс навчання за відповідними програмами, може в установленому порядку отримати право на керування транспортними засобами відповідної категорії.

Відповідно до п.2.1.а Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Зазначені положення нормативно-правових актів вказують на те, що керування транспортним засобом допускається лише особою, яка отримала відповідне право щодо такого керування.

Диспозицією частини 5 статті 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка немає права керування таким транспортним засобом, вчинене повторно протягом року.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 в порушення зазначених вимог ЗУ Про дорожній рух та Правил дорожнього руху України, не маючи посвідчення водія на право керування транспортними засобами, вдруге протягом року, зокрема 01.07.2025 року о 21:25 годині, здійснював керування транспортним засобом, на доведеність чого, окрім протоколу про адміністративне правопорушення, також свідчать дані відеозапису з нагрудної камери поліцейського, дані довідки УПП від 02.07.2025 року, відповідно до яких ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідчення водія на право керування транспортними засобами не отримував, та на підтвердження повторності такого правопорушення свідчать дані постанови від 24.08.2024 року серії БАД №89978 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП у зв`язку з керуванням транспортним засобом, не маючи відповідного права.

Дослідивши зміст наданих письмових доказів, суд вважає доведеною вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП.

За вимогами п. 2.9а ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Процедура огляду водія на стан сп`яніння та направлення для проходження такого огляду визначена положеннями ст. 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (Далі - Порядок) та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 9 листопада 2015 року (Далі Інструкція).

Згідно положень п.2 розділу І вище вказаної Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаки сп`яніння наведені у п.3 п.4 цього ж Розділу.

Відповідно до п.6 Розділу І Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

- лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Відповідно до п. 7 Розділу ІІ даної Інструкції, особа вважається такою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, якщо показник спеціальних технічних засобів, застосованих при огляді водія, після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле.

Зі змісту досліджених письмових доказів слідує наступне.

01 липня 2025 року близько 21:25 год. водій ОСОБА_1 був зупинений поліцейськими під час керування транспортним засобом. Зі змісту даних відеозапису з нагрудної камери поліцейського, при спілкуванні з водієм були виявлені ознаки сп`яніння ( час запису 21:29 год.), на питання працівника поліції щодо вживання наркотичних речовин, водій останнє заперечив, втім на запитання працівника поліції щодо вживання алкоголю підтвердив, що трохи вжив, зокрема випив пива, в зв`язку з чим водієві запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки за допомогою "Alcotest Drager" або у медичному закладі, на що водій ОСОБА_1 погоджується пройти огляд. За згодою водія ОСОБА_1 був проведений огляд водія на місці зупинки на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного приладу «Alcotest Drager», показник якого склав 0,56 проміле. Працівником поліції повідомлено водієві , що в разі незгоди з результатом тесту ОСОБА_1 має право пройти огляд на стан сп`яніння у медичній установі ( час запису 21:32) , на що ОСОБА_1 зазначив, щоб працівники полії складали протокол, тим самим висловив свою незгоду слідувати до медичної установи.

Такий огляд та його результати зафіксовано в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, який підписано ОСОБА_1 без застережень та, відповідно до якого він погодився з результатами проведеного огляду.

Згідно диспозиції ч.3 ст.130 КУпАП передбачено відповідальність за дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачає накладення штрафу на водіїв у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк десять років та з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності порушника, або адміністративний арешт на строк п`ятнадцять діб з позбавленням права керування транспортними засобами на строк десять років та з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності порушника, і на інших осіб - накладення штрафу у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності порушника, або адміністративний арешт на строк п`ятнадцять діб з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності порушника.

Враховуючи вище викладене, зміст досліджених судом письмових доказів, суд вважає доведеним керування водієм ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, аналогічні правопорушення вчинив ще двічі протягом року, отже є доведеним наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 ст.130 КУпАП, та необхідним притягнути його до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративного стягнення з урахуванням правил, визначених ст.36 КУпАП.

Стосовно стягнення, яке може бути застосоване до порушника, то згідно зі ст. 41 Конституції України (норма прямої дії), кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 28 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14, оплатне вилучення транспортного засобу не можна можна накладати на особу, яка вчинила відповідне правопорушення, керуючи транспортним засобом, що належить іншій особі.

За таких обставин, суд вважає за неможливе застосування до ОСОБА_1 додаткового покарання у вигляді конфіскації транспортного засобу, оскільки даних про належність ОСОБА_1 транспортних засобів на праві приватної власності до матеріалів справи про адміністративне правопорушення не надано, а транспортний засобом, яким він керував, згідно протоколу, належить ОСОБА_2 .

Окрім того, як вбачається зі змісту довідки старшого інспектора відділу адміністративної практики УПП в Миколаївській області, ОСОБА_1 посвідчення водія не отримував. З огляду на викладене, останній під час вчинення вищевказаних адміністративних правопорушень, з урахуванням положень п.1.10 ПДР, не був водієм в розумінні цих Правил, оскільки не був наділений спеціальним правом керування транспортним засобом, а тому останнього неможливо позбавити такого права, на що наголошено і у п. 28 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», з якого слідує, що суд не вправі накладати стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами у випадку, коли винна особа позбавлена такого права або його не мала.

Відповідно до ст.4 ЗУ «Про судовий збір» з ОСОБА_1 також належить стягнути суму судового збору на користь держави в розмірі 605 грн. 60 коп.

Керуючись ст. 36, 283, 284 КУпАП -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 притягнути до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 126 та ч. 3 ст. 130 КУпАП, і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 51000 ( п`ятдесят одна тисяча грн.) без оплатного вилучення транспортного засобу.

Штраф перераховувати на рахунок (р/р UA0014001, отримувач коштів Миколаївське ГУК/Микол.обл./21081300, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37992030, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету 21081300, призначення платежу штраф).

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 605 грн. 60 коп. (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок) в дохід держави (р/р UA0026001, одержувач: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), ).

Згідно з ст. 308 КУпАП, у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Постанову може бути оскаржено в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду через Корабельний районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Т.В. Торжинська