Справа № 199/3714/25
ПОСТАНОВА

іменем України

21.07.2025 місто Дніпро

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра Лисенко В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення відносно: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який має паспорт громадянина України № НОМЕР_1 , виданий 21.04.2022 (орган, що видав 6823), військовослужбовця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який притягується до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

за участю: захисника Кравчуна Д.В.,

УСТАНОВИВ:

05.03.2025 об 11:30 годині ОСОБА_1 у місті Добропілля по вул. Залізнична, буд. 8, керував транспортним засобом «Nissan Sunny», н.з. НОМЕР_2 , з явною ознакою алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому порядку шляхом продуття газоаналізатору «Драгер 6810» або проходження огляду в медичному закладі ОСОБА_1 відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

ОСОБА_1 до суду не з`явився, був сповіщений про дату, час і місце судового розгляду справи судовою повісткою, яка направлялася поштою, через офіційний веб-сайт «Судова влада України», в тому числі повідомленням у додаток «Viber», яке доставлено адресату о 15:31 годині 02.07.2025.

При цьому ОСОБА_1 просив зупинити провадження у справі до моменту його звільнення з військової служби, про що надіслав на адресу суду відповідне клопотання.

Надаючи оцінку та вирішуючи це клопотання, суддя виходив з наступного.

Велика Палата Верховного Суду в п. 21 постанови від 30.08.2023 у справі №208/712/19, розглядаючи заяву захисника про перегляд постанов Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 19.04.2019 та Дніпровського апеляційного суду від 30.05.2019 про притягнення особи до адміністративної відповідальності з підстави встановлення ЄСПЛ у рішенні від 06.10.2022 (заява № 13063/18) у справі «Бантиш та інші проти України» порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні даної справи судом, констатувала, що згідно з законодавством України керування транспортним засобом у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння є адміністративним правопорушенням. Відтак процедура розгляду відповідних судових справ належить до сфери регулювання не Кримінального процесуального кодексу України, а КУпАП.

У відповідності до ч. 1 ст. 277 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

Частиною 4 ст. 277 КУпАП визначено, що строк розгляду адміністративних справ про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, зупиняється судом у разі якщо особа, щодо якої складено протокол про таке правопорушення, умисно ухиляється від явки до суду або з поважних причин не може туди з`явитися (хвороба, перебування у відрядженні чи на лікуванні, у відпустці тощо).

Відповідно до ч. 1 ст. 249 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається відкрито, крім справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксованих за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу та, а також статтями 210 і 210-1 цього Кодексу, у випадках, якщо особа не оспорює допущене порушення, згодна на притягнення її до адміністративної відповідальності за її відсутності та подала про це відповідну заяву, про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), та випадків, коли це суперечить інтересам охорони державної таємниці.

Згідно ч. 2 ст. 277 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210 і 210-1 цього Кодексу, у випадках, якщо особа не оспорює допущене порушення та згодна на притягнення її до адміністративної відповідальності за її відсутності, розглядаються уповноваженою посадовою особою територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління та регіональних органів Служби безпеки України (у частині правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервiстами, якi перебувають у запасi Служби безпеки України), уповноваженого Головою Служби зовнішньої розвідки України підрозділу Служби зовнішньої розвідки України (у частинi правопорушень, вчинених військовозобов`язаними Служби зовнішньої розвідки України) у триденний строк після надходження відповідної заяви від особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, інакше у відповідності до п. 10) ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо проходження військової служби особою, щодо якої розпочато провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене статтями 210 і 210-1 цього Кодексу, підлягає закриттю.

Таким чином, норми КУпАП, на відміну від ст. 335 КПК України, не містять права органу, що розглядає справу, зупинити розгляд справи про адміністративні правопорушення у зв`язку із призовом для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період. Підстави для зупинення провадження у справі вичерпно визначені положеннями ст. 277 КУпАП.

Відтак, з огляду на приписи ст. 277 КУпАП тапостанову Великої Палати Верховного Суду від 30.08.2023 у справі №208/712/19, суддя не має права застосовувати аналогію кримінальної процесуальної норми та зупиняти провадження у справі у випадках, не передбачених нормами КУпАП, інакше в такому випадку суддя перебирає на себе не притаманну йому функції законодавця, що є неприпустимим.

У відповідності до письмових пояснень ОСОБА_1 , надісланих до суду його захисником, слідує, що відомості, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, стосовно того, що він керував автомобілем «Nissan Sunny», н.з. НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння та від огляду відмовився, не відповідають дійсності. Він є військовослужбовцем та проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_3 . 05.03.2025 він перебував на узбіччі дороги біля «АЗС» та блокпосту, чекав побратимів, щоб з ними продовжити рух в місце тимчасової дислокації. Жодним транспортним засобом він не керував, оскільки не має посвідчення водія. Приблизно об 11:00 годині до нього підійшли поліцейські, спитали як справи, він їм повідомив, що все добре, що він військовий та чекає побратимів, бо вони відлучилися до міста за продуктами. Далі через 25 хвилин вони знову до нього підійшли, сказали, що тут заборонено чекати та що від нього дивний запах, що йому треба продути «Драгер». Він їм повідомив, що він не водій, на що вони сказали, що їм все рівно, в них є план по складанню штрафів. Він почав з ними сперечатися, сказав, що це неправомірно, однак вони йому зазначили, що якщо він хоче з побратимами поїхати далі, йому потрібно на камеру відмовитися та все підписати, щоб не витрачати його час та щоб у них не було проблем. Далі поліцейський сказав, що йому треба терміново обережно переставити автомобіль на інше місце, бо він заважає, на що він їм повідомив, що не має права це робити, бо не має посвідчення, на що поліцейський сказав, що все добре. Після цього його покликав інший поліцейський та запросив до поліцейського автомобіля. Там вони склали щодо нього документи. Вважає дії працівників поліції упередженими, незаконними та незрозумілими, адже транспортними засобом він не керував. Вказані обставини свідчать про незаконність дій поліцейських та виключають притягнення його до адміністративної відповідальності, протокол про правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП складений безпідставно та незаконно.

В судовому засіданні захисник Кравчун Д.В. вважав можливим розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 , оскільки він проходить військову службу. Захисник Кравчун Д.В. просив закрити провадження по справі за відсутності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, оскільки:

- поліцейські не зупиняли транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 ;

- поліцейські провокували ОСОБА_1 на переміщення ним транспортного засобу, щоб зафіксувати рух автомобіля;

- працівником патрульної поліції не оголошено жодної ознаки алкогольного сп`яніння, щоб слугувало підставою для вимоги проходження огляду;

- поліцейські не запропонували пройти огляд за допомогою спеціального технічного приладу - газоаналізатора або у закладі охорони здоров`я;

- ОСОБА_1 не відмовлявся пройти огляд на стан сп`яніння;

- огляд на стан сп`яніння військовослужбовця ОСОБА_1 проведений не уповноваженою посадовою особою та з порушенням вимог Порядку № 32 та вимог ст. 266-1 КУпАП та матеріали справи не містять даних про повідомлення працівниками Національної поліції Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про те, що ними було виявлено військовослужбовця ЗСУ ОСОБА_1 , у якого нібито було виявлено ознаки сп`яніння;

- відеозапис отриманий з порушенням інструкції, а саме: відеозапис не повний, який є неналежним та недопустимим доказом.

За вказаних обставин, з метою дотримання розумних строків розгляду справи та, враховуючи, що ОСОБА_1 повідомлений про дату, час та місце судового засідання належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не подавав, визнано можливим розгляд справи у його відсутність, на підставі ч. 1 ст. 268 КУпАП.

Вислухавши думку захисника Кравчуна Д.В., вивчивши матеріали справи, вважаю, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується повністю дослідженими в судовому засіданні доказами:

- відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 262683 від 05.03.2025, що складений у відповідності до вимог ст. 256 КУпАП, згідно якого 05.03.2025 об 11:30 годині ОСОБА_1 у місті Добропілля по вул. Залізнична, буд. 8, керував транспортним засобом «Nissan Sunny», н.з. НОМЕР_2 , з явною ознакою алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому порядку шляхом продуття газоаналізатору «Драгер 6810» або проходження огляду в медичному закладі ОСОБА_1 відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху. ОСОБА_1 відсторонений від права керування т.з.;

- змістом направлення на огляд ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 05.03.2025, з якого убачається, що ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом, мав ознаку сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, був направлений для проведення огляду до Добропільської ЛІЛ, проте огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння не проводився, оскільки ОСОБА_1 відмовився проходити огляд на стан сп`яніння;

- матеріалом відеозапису працівника поліції, яким зафіксовано, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, рухаючись заднім ходом, вийшов з водійського місця автомобіля «Nissan Sunny». На питання працівника поліції ОСОБА_1 підтвердив, що у нього не має часу проходити огляд, оскільки він поспішає по військовому завданню. Після чого у відношенні ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, роз`ясненні права як особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. ОСОБА_1 відсторонено від керування транспортним засобом;

- копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 4200621, складеної 05.03.2025 за ч. 1 ст. 126 КУпАП, згідно якої ОСОБА_1 05.03.2025 об 11:37 годині у місті Добропілля по вул. Залізнична, буд. 8, керував транспортним засобом «Nissan Sunny», н.з. НОМЕР_2 , не маючи при собі посвідчення водія.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За таких обставин дії ОСОБА_1 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП, як відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Надаючи оцінку твердженням сторони захисту про наявність підстав для закриття справи, вважаю таку думку необґрунтованою, з огляду на наступне.

Частиною ч. 1 ст. 266 КУпАП передбачено, що особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного сп`яніння.

Згідно ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Частиною 3 ст. 266 КУпАП визначено, що у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Приписи статті 266 КУпАП, Правил дорожнього руху, Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 за № 1452/735, надають інспектору поліції виключні повноваження щодо виявлення у водія ознак сп`яніння. Тобто це дискреційні повноваження поліцейського і водій, згідно п. 2.5 Правил дорожнього руху повинен виконати вимогу поліцейського щодо проходження огляду на стан сп`яніння або нести адміністративну відповідальність за безпідставну та необґрунтовану відмову від проходження огляду на стан сп`яніння.

Матеріалом відеозапису зафіксовано рух автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , який вийшов з водійського місця автомобіля «Nissan Sunny», н.з. НОМЕР_2 ; протоколом про адміністративне правопорушення зафіксовано, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом і ОСОБА_1 не вніс до протоколу власних зауважень з цього приводу, лише відмовившись його підписати; зміст направлення на огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння до закладу охорони здоров`я свідчить про те, що працівник поліції намагався здійснити огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння як водія транспортного засобу, однак ОСОБА_1 відмовився, огляд на місці не пройшов, як і не проїхав до закладу охорони здоров`я Добропільської ЛІЛ. та не навів заперечень проти цього.

Крім того, копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 4200621, складеної 05.03.2025 за ч. 1 ст. 126 КУпАП, встановлено, що ОСОБА_1 05.03.2025 об 11:37 годині у місті Добропілля по вул. Залізнична, буд. 8, керував транспортним засобом «Nissan Sunny», н.з. НОМЕР_2 , не маючи при собі посвідчення водія. Дана постанова набрала чинності та відомостей про її оскарження ОСОБА_1 суду не надано.

Отже, доводи захисника про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом є необґрунтованими, оскільки факт руху автомобіля доведений сукупністю доказів, перелік яких визначено в ст. 251 КУпАП.

Твердження захисника та ОСОБА_1 у його письмовому поясненні про те, що ОСОБА_1 змінив положення автомобіля, привівши його у рух на дорозі на прохання поліцейського, не підтверджено дослідженими в суді доказами. Заяви ОСОБА_1 про те, що його дії по керуванню транспортним засобом були спровоковані з боку поліцейських, які зловживали своїми посадовими обов`язками, за відсутності підтвердження наявними у справі доказами таких дій поліцейських не можуть бути визнані суддею обґрунтованими.

Відповідно ОСОБА_1 безпідставно не виконав вимогу п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Доводи захисника про те, що працівником поліції не оголошено ознаку алкогольного сп`яніння, щоб слугувало підставою для вимоги проходження огляду на стан сп`яніння, спростовуються змістом направлення на огляд ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 05.03.2025, згідно якого поліцейським зафіксовано у ОСОБА_1 ознаку алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота. Така ж ознака алкогольного сп`яніння зазначена у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого ОСОБА_1 не вніс своїх зауважень.

Таким чином, вимога поліцейського щодо виконання ОСОБА_1 вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху була обґрунтованою і законною.

Доводи захисника про те, що поліцейські не запропонували ОСОБА_1 пройти огляд за допомогою спеціального технічного приладу - газоаналізатора або у закладі охорони здоров`я і що ОСОБА_1 не відмовлявся пройти огляд на стан сп`яніння спростовуються сукупністю доказів, визначених в ст. 251 КУпАП: змістом протоколу про адміністративне правопорушення, яким зафіксовано, що ОСОБА_1 відмовився як продувати газоаналізатор на місці, так і проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, який не має зауважень ОСОБА_1 щодо його змісту; письмовим поясненням самого ОСОБА_1 на адресу суду, який зазначив, що поліцейські сказали йому, що від нього чутно дивний запах, що йому треба продути «Драгер»; змістом направлення на огляд ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 05.03.2025, який фіксує як факт не проходження ОСОБА_1 , який мав ознаку сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, огляду на місці, так і його відмову прибути до проходження огляду в Добропільській ЛІЛ.

Надаючи оцінку доводам захисника Кравчуна Д.В. щодо порушення процедури огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння, який мав статус військовослужбовця, вважаю, що такі доводи захисника є необґрунтованими, з огляду на наступне.

У відповідності до ч. 1 ст. 15 КУпАП військовослужбовці за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах. До зазначених осіб не може бути застосовано громадські роботи, виправні роботи, адміністративний арешт.

Згідно ч. 3 ст. 15 КУпАП при порушенні правил дорожнього руху водіями транспортних засобів Збройних Сил України або інших утворених відповідно до законів України військових формувань та Державної спеціальної служби транспорту - військовослужбовцями строкової служби, а також вчиненні ними військових адміністративних правопорушень, передбачених главою 13-Б цього Кодексу, штраф як адміністративне стягнення до них не застосовується. У випадках, зазначених у цій статті, органи (посадові особи), яким надано право накладати адміністративні стягнення, передають матеріали про правопорушення відповідним органам для вирішення питання про притягнення винних до дисциплінарної відповідальності.

З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 станом на 05.03.2025 проходив військову службу у Збройних Силах України, проте не обіймав посаду водія транспортних засобів Збройних Сил України або інших утворених відповідно до законів України військових формувань та Державної спеціальної служби транспорту та не був військовослужбовцем строкової служби, тому ОСОБА_1 за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху несе адміністративну відповідальність на загальних підставах, але до нього за вчинення правопорушення не може бути застосовано громадські роботи, виправні роботи та адміністративний арешт.

За таких обставин доводи захисника про те, що під час оформлення адміністративного матеріалу за ч. 1 ст. 130 КУпАП у відношенні військовослужбовця, який керував транспортним засобом на дорогах загального призначення, повинні бути присутніми представники ВСП не ґрунтується на вимогах КУпАП.

При цьому, окремий порядок огляду військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, визначений у відповідності до ст. 266-1 КУпАП, стосується тих військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України, які:

- виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин;

- перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях.

Тобто, процедура огляду на стан сп`яніння, що визначена у ст. 266-1 КУпАП, не стосується тих військовослужбовців, які, керуючи транспортними засобами, порушили правила, норми і стандарти, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху на шляхах загального призначення, що узгоджується із приписами ч. 1 ст. 15 КУпАП, за якої такі військовослужбовці несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.

Приймаючи до уваги той факт, що в матеріалах справи відсутні докази того, що військовослужбовець ОСОБА_1 05.03.2025 об 11:30 годині у АДРЕСА_2 , виконував безпосередні обов`язки військової служби або перебував на території військової частини або вчинив таке правопорушення, не будучи водієм транспортного засобу, відповідно, працівники поліції, виявивши у ОСОБА_1 , який керував цивільним транспортним засобом, який не перебуває на балансі військової частини, ознаку алкогольного сп`яніння, правомірно застосували до останнього загальний порядок проходження огляду на стан сп`яніння, передбачений ст. 266 КУпАП.

Слід критично оцінювати і доводи захисника про те, що відеозапис, долучений до справи, не повний, тому є неналежним та недопустимим доказом, оскільки матеріал відеозапису зафіксував факт того, що ОСОБА_1 ствердно відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

При цьому приписами статті 266 КУпАП не передбачено як обов`язкову умову застосування технічних засобів відеозапису або, в разі неможливості застосування таких засобів, залучення двох свідків, наприклад, для фіксації руху чи зупинки транспортного засобу або для складання протоколу про адміністративне правопорушення, або для фіксації інших дій, що були вчиненні під час оформлення адміністративного матеріалу.

Тому матеріал відеозапису в достатній мірі зафіксував ті обставини вчинення, адміністративного правопорушення, які визначені для їх фіксації приписами ч. 2 ст. 266 КУпАП, що узгоджується із диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку із чим доводи захисника про неповну фіксації всього змісту спілкування поліцейських із ОСОБА_1 не спростовують факту невиконання останнім вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху та відсутність безперервного матеріалу відеозапису, з огляду на приписи ч. 2 ст. 266 КУпАП, щодо застосування технічних засобів відеозапису, не впливає на допустимість отриманих у справі доказів. З цих же підстав суддя визнає необґрунтованими доводи захисника щодо необхідності проведення експертизи з технічного дослідження матеріалів відео звукозапису.

Крім того, слід зазначити, що за клопотанням захисника, до суду були викликані в якості свідків працівники поліції ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які здійснювали огляд ОСОБА_1 в порядку ст. 266 КУпАП, фіксацію правопорушення та оформлення адміністративного матеріалу.

Проте вказані працівники поліції до суду за викликом не з`явилися. У той же час вимоги ст. 272 КУпАП не містять наслідків неявки свідка до органу, у провадженні якого перебуває справа, у зв`язку із чим слід констатувати, що суддею були вжиті заходи, щодо сприянню стороні захисту в забезпеченні явки свідків до суду шляхом їх виклику.

На підставі викладеного вважаю, що всі докази, які покладені в основу даної постанови, відповідають положенням ч. 1 ст. 251 КУпАП, тобто є належними, допустимими, достовірними, а в сукупності та їх взаємозв`язку достатніми для прийняття рішення про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладення йому адміністративного стягнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов:

1) про накладення адміністративного стягнення;

2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу;

3) про закриття справи.

Оскільки під час розгляду справи встановлена вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення і останній підлягає адміністративній відповідальності, по справі необхідно винести постанову, передбачену п. 1) ч. 1 ст. 284 КУпАП, а саме: про накладення адміністративного стягнення.

Вирішуючи питання щодо застосування до ОСОБА_1 такого виду адміністративного стягнення, як позбавлення права керування транспортними засобами, виходжу з того, що ОСОБА_1 згідно довідки інспектора СПА ВП № 1 Покровського РУП ГУНП в Донецькій області згідно ІТС ІПНП посвідчення водія не отримував.

У той же час приписами пункту 1.10 Правил дорожнього руху визначено, що водій особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Згідно ч. 2 ст. 30 КУпАП позбавлення наданого даному громадянинові права керування транспортними засобами застосовується на строк до трьох років за грубе або повторне порушення порядку користування цим правом або на строк до десяти років за систематичне порушення порядку користування цим правом.

За вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, визначено можливість накладення таких видів стягнень:

1) штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік;

2) на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У відповідності до висновку об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, зробленого в постанові від 04.09.2023 у справі № 702/301/20, особі, яку визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого відповідною частиною статей 286, 286-1 КК, суд може призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами незалежно від того, чи мала така особа на момент вчинення кримінального правопорушення отримане у передбаченому законом порядку посвідчення на право керування транспортними засобами.

Таким чином, за наслідком розгляду кримінального провадження, навіть за відсутності в особи посвідчення водія, її може бути позбавлено вироком суду права керувати транспортними засобами.

При цьому, об`єднана палата Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, складаючи висновок в постанові від 04.09.2023 у справі № 702/301/20, не аналізувала норми КУпАП, зокрема статтю 30 цього Кодексу.

У той же час Велика Палата Верховного Суду у згаданому вище п. 21 постанови від 30.08.2023 у справі №208/712/19, розглядаючи заяву захисника про перегляд постанов Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 19.04.2019 та Дніпровського апеляційного суду від 30.05.2019 про притягнення особи до адміністративної відповідальності з підстави встановлення ЄСПЛ у рішенні від 06.10.2022 (заява № 13063/18) у справі «Бантиш та інші проти України» порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні даної справи судом, констатувала, що згідно з законодавством України керування транспортним засобом у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння є адміністративним правопорушенням. Відтак процедура розгляду відповідних судових справ належить до сфери регулювання не Кримінального процесуального кодексу України, а КУпАП.

За таких обставин, при вирішенні питання щодо застосування до ОСОБА_1 такого виду адміністративного стягнення, як позбавлення права керування транспортними засобами, в межах розгляду справи за КУпАП суддя не може посилатися на висновок об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, зробленого в постанові від 04.09.2023 у справі № 702/301/20, та повинен виходити з норм КУпАП, зокрема ч. 2 ст. 30 КУпАП та п. 1.10 Правил дорожнього руху, що також узгоджується із роз`ясненням, яке міститься в п. 28 Постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зі змісту якого слідує, що суди не вправі застосовувати таке стягнення, як позбавлення права керувати транспортними засобами, тоді, коли винна особа взагалі його не має.

Таким чином, у відношенні ОСОБА_1 неможливо застосувати такий вид стягнення, як позбавлення права керування транспортним засобом, оскільки ОСОБА_1 не надавалося таке право і останній взагалі його не має.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, яке посягає на безпеку дорожнього руху, дані про особу ОСОБА_1 , який є військовослужбовцем, не отримував посвідчення водія, ступінь його вини, приймаючи до уваги відсутність обставин, що пом`якшують або обтяжують його відповідальність, вважаю за необхідне накласти йому адміністративне стягнення як особі, яка не має права керування транспортними засобами, тобто як зазначено в санкції статті, як «іншій особі», у виді штрафу.

Згідно ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до п. 12) ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: військовослужбовці під час виконання службових обов`язків.

В протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, що також встановлено за наслідком судового розгляду справи.

Проте в матеріалах справи відсутні відомості про те, що ОСОБА_1 , керуючи автомобілем на дорозі загального значення, вчинив дане адміністративне правопорушення саме під час виконання службових обов`язків військовослужбовця, у зв`язку з чим підстав для його звільнення від сплати судового збору не вбачається.

Керуючись ст. 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Накласти ОСОБА_1 адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Стягнути на підставі ст. 40-1 КУпАП з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір за ставкою 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто в сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Роз`яснити ОСОБА_1 вимоги ч. 1 ст. 307 КУпАП про те, що штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Попередити ОСОБА_1 , що у разі несплати ним штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу в порядку ст. 308 КУпАП буде надіслана для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується:

- подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу;

- витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра.

Строк пред`явлення постанови до виконання 3 місяці з дня її винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. У разі відстрочки виконання постанови відповідно до статті 301 КУпАП перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки.

Суддя: В.О.Лисенко