Дата документу 23.07.2025Справа № 554/8049/25
Провадження № 3/554/1213/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.07.2025 р. м. Полтава

Суддя Шевченківського районного суду міста Полтави Горбунова Я.М., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код не відомий, громадянин України, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у скоєні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу серії ВАД №323652 від 21.05.2025 р. ОСОБА_1 21.05.2025 р. о 17 год. 30 хв. за адресою: АДРЕСА_1 , вчинила відносно своєї матері ОСОБА_2 домашнє насильство психологічного характеру, а саме, висловлювався нецензурною лайко, погрожувала фізичною розправою, чим завдала шкоди психологічному здоров`ю потерпілої.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, повідомлялася вчасно та належним чином.

До суду надійшли письмові пояснення ОСОБА_2 у яких зазначено, що у неї з її донькою виник побутовий конфлікт, так як її донька зараз перебуває у процесі розлучення, вся родина на нервах. З ОСОБА_1 конфліктів не виникає, проживають разом протягом тривалого часу. Щоб заспокоїти доньку викликала працівників поліції, але коли вони приїхали, конфлікт було вичерпано, крім того, працівники поліції не відбирали ніяких пояснень у неї, не вручали копію протоколу.

Відповідно до п. 3 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Визначення видів насильства міститься у п.п.4,14,15,17 ч.1 зазначеного закону і має наступне визначення.

Психологічне насильство визначене як форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Таким чином, слід виділити декілька необхідних елементів, які притаманні домашньому насильству:

Дії ініціатора насильства, що виразилися у образах, погрозах, приниженні, переслідуванні, залякуванні.

Суб`єктивне сприйняття жертвою насильства дій агресора, які мають викликати у жертви побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, виникнення емоційної невпевненості, нездатності захистити себе або завдавати шкоди психічному здоров`ю жертви.

Мета насильства: обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері.

Відсутність одного з вказаних елементів в діях особи виключає адміністративну відповідальність за статтею 173-2 КУпАП.

Разом з тим, потерпіла прямо вказує, що конфлікт відбувся побутового характеру.

Отже в діях ОСОБА_1 відсутній такий необхідний елемент як об`єктивна сторона.

Таким чином, суд вважає, що в матеріалах справи відсутні докази для встановлення факту вчинення ОСОБА_1 правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 173-2 КУпАП, а відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02, « Малофєева проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», заява № 36673/04, «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р. При цьому Європейський суд робиться висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що викладені факти є обставинами, які виключають провадження по справі, оскільки відсутній склад адміністративного правопорушення, тому даний матеріал на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. п. 1 ст. 247, 283, 284 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП відносно ОСОБА_1 у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення, шляхом подачі апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду через місцевий суд.

Суддя Я.М. Горбунова