Справа №: 307/2507/25
Провадження № 3/307/923/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2025 року м. Тячів

Суддя Тячівського районного суду Закарпатської області Сойма М. М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тячів Закарпатської області Україна справу, яка надійшла з відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ІНФОРМАЦІЯ_2 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , українця, громадянина України, непрацюючого, РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 20 червня 2025 року близько 09 год. 45 хв. на напрямку прокордонного знаку № 293 (територія Солотвинської об`єднаної територіальної громади Тячівського району Закарпатської області), на відстані близько 400 метрів від лінії державного кордону, був виявлений при спробі незаконного перетинання державного кордону з України до Румунії поза пунктами пропуску через державний кордон України, чим порушив вимоги ст. 9, ст. 12 Закону України «Про державний кордон України» від 04 листопада 1991 року, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

Захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокат Лобаса М. С. подав суду письмові заперечення на протокол про адміністративне правопорушення, в яких зазначив, що зі складеним протоколом ОСОБА_1 категорично не погоджується з наступних підстав. Зокрема, вказані обставини у протоколі нічим не підтверджено, окрім пояснення посадової особи, яка і склала адміністративні матеріали, та фотографії паспорта громадянина України і зарядних пристроїв. В матеріалах справи відсутні належні докази, які можуть свідчити про незаконні дії ОСОБА_1 , які можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 204-1 КУпАП. В поясненнях працівника ДПСУ ОСОБА_2 навмисно вказано, що ОСОБА_1 затримано на східній околиці н. п. Солотвино, хоча фактично його було зупинено та затримано працівниками ДПСУ на пероні залізничного вокзалу АДРЕСА_2 , в той момент, коли ОСОБА_1 сходив з потягу Київ-Солотвино, де без пояснення причин було складено протокол. Крім того, зазначає, що відповідно до Договору щодо надання послуг з догляду за дитиною та надання допоміжних послуг у сфері освіти від 19 червня 2025 року, укладеного між ОСОБА_1 та туристичним оператором ТзОВ «Сакумс», та Інформаційної довідки ТзОВ «Сакумс» від 14 липня 2025 року ОСОБА_1 був спрямований для виконання робіт-послуг аніматора до готельного комплексу VIZA АДРЕСА_2 . Просить закрити провадження у справі в зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Розглянувши справу про адміністративне правопорушення та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 204-1 КУпАП як перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України з огляду на таке.

Судом встановлено, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП стверджується:

- даними, що містяться у протоколі про адмінправопорушення серії ЗхРУ № 289016 від 20 червня 2025 року, де у графі "Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності" ОСОБА_1 зазначив, що свою провину визнає; у письмовому поясненні військовослужбовця ОСОБА_2 ; у фототаблиці з місця виявлення громадянина України при спробі незаконного перетину державного кордону України поза встановленими пунктами пропуску поблизу н.п. Солотвино 20 червня 2025 року, з якої вбачається, що у ОСОБА_1 при собі, крім іншого, виявлено паспорт громадянина України для виїзду за кордон; у довідці щодо проведення опитування громадянина України; у заяві від 20 червня 2025 року, в якій вказав, що свою провину визнає.

Згідно ст. 9 Закону України "Про Державний кордон України" перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку. Залізничне, автомобільне, морське, річкове, поромне, повітряне та пішохідне сполучення через державний кордон України здійснюється в пунктах пропуску, що встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства і міжнародних договорів України, а також поза пунктами пропуску через державний кордон України у випадках, визначених законодавством.

Пункт пропуску через державний кордон України - це спеціально виділена територія на залізничних та автомобільних станціях, у морських і річкових портах, аеропортах (аеродромах) з комплексом будівель, споруд і технічних засобів, де здійснюються прикордонний, митний та інші види контролю і пропуск через державний кордон осіб, транспортних засобів, вантажів та іншого майна.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 8 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану, як встановлювати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, особливий режим в`їзду і виїзду, обмежувати свободу пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також рух транспортних засобів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Матеріалами справи доведено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , 20 червня 2025 року близько 09 год. 45 хв. в умовах воєнного стану здійснив спробу незаконного перетинання державного кордону з України до Румунії поза пунктами пропуску через державний кордон України на напрямку прикордонного знаку № 293 в межах контрольованого прикордонного району, територія Солотвинської об`єднаної територіальної громади Тячівського району Закарпатської області, в прикордонній смузі, на відстані близько 400 метрів від лінії державного кордону, внаслідок чого, ОСОБА_1 був виявлений, що виразилось у вчиненні активних дій, спрямованих ним на порушення встановленого порядку та правил перетинання державного кордону з України в Румунію поза межами встановлених шляхів сполучення без проходження прикордонного контролю (особа призовного віку, не маючи документів на право перетинання державного кордону, передбачених п. 2 Правил перетинання державного кордону громадянами України).

Під час розгляду справи судом не встановлено яких-небудь даних, які б давали підстави вважати, що інспектор прикордонної служби 1 категорії групи моніторингу обстановки відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » (тип Б) ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип Б) ОСОБА_2 був упередженим при складанні щодо ОСОБА_1 протоколу за ознаками передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП адміністративного правопорушення, що в нього були підстави для фальсифікації протоколу чи про його зацікавленість у результатах розгляду справи.

Тому суд приходить до висновку, що інспектор прикордонної служби 1 категорії групи моніторингу обстановки відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » (тип Б) ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип Б) ОСОБА_2 діяв у межах наданих йому повноважень.

Таким чином, докази, які підтверджують винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, визнаються судом належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного, та є такими, що не викликають сумніву і у своїй сукупності підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

Щодо посилання захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Лобаса М. С. у запереченні на протокол про адміністративне правопорушення на ті обставини, що відповідно до Договору щодо надання послуг з догляду за дитиною та надання допоміжних послуг у сфері освіти від 19 червня 2025 року, укладеного між ОСОБА_1 та туристичним оператором ТзОВ «Сакумс», та Інформаційної довідки ТзОВ «Сакумс» від 14 липня 2025 року ОСОБА_1 був спрямований до готелю в АДРЕСА_2 , для надання послуг з догляду за дітьми та допоміжних послуг у сфері освіти, то суду не надано доказів того, що ОСОБА_1 має відповідну освіту або стаж роботи на посаді педагога, вихователя чи аніматора, і при виявленні його інспекторами прикордонної служби відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » (тип Б) ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип Б) на відстані близько 400 метрів від лінії державного кордону таких доказів ОСОБА_1 на підтвердження мети свого перебування у прикордонному районі службовим особам прикордонної служби не надав та такі при ньому не були виявлені, що свідчить про їх неналежність та недопустимість.

Враховуючи вимоги ст. 33 КУпАП, особу правопорушника, який вперше притягається до адміністративної відповідальності, обставини вчинення ним правопорушення, вважаю, що відносно ОСОБА_1 слід обрати міру адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП у виді штрафу без конфіскації знарядь і засобів вчинення правопорушення, оскільки такі знаряддя та засоби відсутні.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір на користь держави.

Керуючись ч. 1 ст. 204-1, ст. ст. 283, 284 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 400, 00 (Три тисячі чотириста гривень 00 копійок) гривень без конфіскації знарядь і засобів вчинення правопорушення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605, 60 (Шістсот п`ять гривень 60 коп.) гривень до ГУК у м. Києві /м. Київ/ 22030106, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA0026001, код за , код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Постанова може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.

Роз`яснити особі, до якої застосовано адміністративне стягнення, що відповідно до ч.1 ст.307 КУпАП, штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.

Суддя Тячівського районного суду

Закарпатської області: Сойма М.М.