Яготинський районний суд Київської області
Cправа №: 382/1122/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2025 року Суддя Яготинського районного суду Київської області Кисіль О.А., розглянувши матеріали, які надійшли від Департаменту патрульної поліції Національної поліції Управління патрульної поліції у місті Києві відділу адміністративної практики про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

До Яготинського районного суду Київської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №335874 від 20.05.2025 року та матеріали до нього про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, в якому зазначено, що 20.05.2025 року о 01 годині 18 хвилин гр. ОСОБА_1 в м. Київ по вул.. Бродівська 79 керував транспортним засобом Toyota Rav4 д.н.з. НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння ( а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка що не відповідає обстановці). Від проходження медичного огляду на визначення стану сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5. ПДР України, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Про надходження на розгляд суду вказаної справи було повідомлено прокурора Яготинського відділу Бориспільської окружної прокуратури Київської області. Прокурор не скористався правом на участь у розгляді справи. Участь прокурора у вказаній категорії справ не є обов`язковою відповідно до ст. 250 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП).

Відсутність прокурора при розгляді справи не перешкоджає її розгляду по суті та не є підставою для закриття провадження в справі через відсутність події і складу адміністративного правопорушення відповідно до ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП). Крім того, відповідно до норм Кодексу України про адміністративні правопорушення відсутність прокурора при розгляді справи не є підставою для відмови судом щодо встановлення обставин та наявності/відсутності складу адміністративного правопорушення в діях/бездіяльності особи відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

Представник правопорушника адвокат Москалець О.В. направив на адресу суду письмові пояснення по справі та в судовому засіданні зазначив що вищевказану вину у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення ОСОБА_1 не визнає, оскільки транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння не керував.

Як вбачається з долученого до матеріалів справи відеозапису зупинку транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 працівники поліції не здійснювали, автомобіль стояв в нерухомому стані та будь-якої функції водія ОСОБА_1 не виконував. Доказів керування транспортним засобом ОСОБА_1 матеріали справи не містять.

Так, ОСОБА_1 перебував у нерухомому транспортному засобі поруч з блокпостом та очікував закінчення комендантської години.

Транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 не керував та не мав наміру ним керувати.

Однак, працівники поліції вказані факти проігнорували та з незрозумілих на те причин стали вимагати від ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

На вказану пропозицію ОСОБА_1 погодився, однак у працівників поліції не виявилося драгера, а тому ОСОБА_1 очікував прибуття іншого екіпажу.

В процесі очікування драгера ОСОБА_1 не розумів тривалість затримки огляду на стан сп`яніння та відчував психологічний тиск з боку працівників поліції.

При цьому, працівники поліції роз`яснили ОСОБА_1 про те, що він може відмовитися від огляду, чим спровокували ОСОБА_1 на відмову від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу.

В той же час, від проходження огляду в медичному закладі ОСОБА_1 не відмовлявся, в результаті чого під час складання протоколу повідомляв працівників поліції, що він не відмовлявся від проходження огляду.

Слід зауважити, що ОСОБА_1 є юридично необізнаною особою, а тому не розумів ні своїх прав, ні своїх обов`язків під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.

В результаті чого, за відсутності обов`язку у проходженні огляду на стан сп`яніння, з огляду на перебування у нерухомому транспортному засобі, ОСОБА_1 погодився на пропозицію працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння, хоча такий обов`язок у нього був відсутній.

Так, визначення терміну "керування транспортним засобом" було наведено в п. 27 Пленуму ВСУ від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Крім того, в рішенні №404/4467/16-а від 20.02.19 Верховний Суд зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.»

Таким чином, керування транспортним засобом - це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху - для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

Транспортний засіб мав бути зупинений, тобто до самої зупинки мав знаходитись в русі, оскільки керування транспортним засобом можливе лише тоді, коли він рухається, коли ж особа перебуває біля свого транспортного засобу чи в ньому склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП відсутній, оскільки така особа не керувала транспортним засобом.

При цьому, докази, здобуті внаслідок підбурювання особи до вчинення правопорушення, відповідно до зазначеної вище практики ЄСПЛ, визнаються недопустимими доказами.

Додатково, слід зауважити, що долучений до матеріалів відеозапис є фрагментарним та не відображає всіх дійсних подій.

Додатково слід звернути увагу суду й на те, що матеріали справи не містять акту про відсторонення водія ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, що додатково свідчить про відсутність факту керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Крім того, слід зауважити, що підставою для складання протоколу за ст. 130 КУпАП за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння є відмова від проходження такого огляду саме у закладі охорони здоров`я, натомість такої відмови ОСОБА_1 надано не було та останній під час зачитування протоколу наголошував про наявність своєї згоди на проходження огляду.

При цьому, слід зауважити, що з відеозапису не вбачається моменту вручення ОСОБА_1 направлення на проходження огляду, оскільки таке направлення на місці складання протоколу не складалося.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Тобто саме на працівників поліції покладається обов`язок передати в суд всі матеріали, які стосуються адміністративного правопорушення, в тому числі й повний запис з нагрудних камер поліцейських.

Натомість, у даному випадку, працівниками поліції в порушення вимог 255 КУпАП України не виконано обов`язок щодо збирання доказів, не надано належних і допустимих доказів наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що в свою чергу не дає можливості з достатністю встановити його винність у вчиненні адміністративного правопорушення.

Відтак, з огляду на вищевказані обставини, вважає, що провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні показав, що того дня після обіду звернувся ОСОБА_1 , щоб він був його водієм, та він того дня був водієм ОСОБА_1 того дня та здійснював рух авто за його вказівками, він відвозив колегу ОСОБА_1 та при в`їзді у Київ зупинились, бо не можна далі було рухатись з огляду на час доби, то в нього був вибір чи залишитись з ОСОБА_1 до ранку в авто чи на таксі поїхати до дому, а оскільки в нього мала дитина, то йому потрібно було додому, він не бажав залишатись біля авто до ранку, тому викликав таксі, то поїхав додому, тому ОСОБА_1 довелося залишатися до ранку у даному автомобілі, щоб не залишати авто, не здійснюючи руху.

Суддя, встановивши обставини передбачені ст. 280 КУпАП, заслухавши в судовому засіданні пояснення представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріалами справи про адміністративне правопорушення, переглянувши відео диск, прийшов до наступного висновку.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Згідно з вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП доказами - є будь-які фактичні данні, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення та винність даної особи в його вчиненні та інші обставини що мають значення для вирішення справи. І ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та іншими доказами, свідченнями та документами, які також повинні бути відносними і допустимими.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Об`єктивна сторона зазначеного правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_1 полягає у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, а суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП передбачає умисну форму вини.

Відповідно до ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи, зокрема застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

У ст. 40 вищевказаного Закону встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб, забезпечення дотримання Правил дорожнього руху.

У п.п. 1 п. 2 Розділу І Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, яка була затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України 18.12.2018 №1026, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11.01.2019 № 28/32999, передбачено, що застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису здійснюється з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення.

Згідно з п. 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 18.12.2018 № 1026, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.01.2019 № 28/32999, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних із виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Розділом ІІІ цієї Інструкції передбачено, що відеореєстратор може бути встановлений усередині салону службового транспортного засобу та/або зовні для максимальної фіксації навколишньої обстановки та/або внутрішньої частини салону в спосіб, що не заважає огляду водія.

Включення відеореєстратора здійснюється з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозапис ведеться безперервно до її завершення, при цьому в процесі включення відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Залежно від наявних режимів відеореєстратора та освітлення відеозапис здійснюється у відповідному режимі денної або нічної зйомки.

За таких обставин, відомості зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№335874 від 20.05.2025 року про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, не знайшли свого підтвердження належними доказами, оскільки з переглянутого відео в судовому засіданні не вбачається, що ОСОБА_1 керує транспортним засобом, авто стоїть нерухомо, а ОСОБА_1 взагалі знаходиться на обочині автошляху. На пропозицію працівників поліції ОСОБА_1 пройти відповідний огляд на стан сп`яніння, вказує, що він не вживав алкоголю та не заперечує пройти такий огляд. Проте йому пропонують пройти даний огляд як на місці запинки, так і у медичному закладі. ОСОБА_1 вказує, що не заперечує пройти відповідний огляд щодо стану сп`яніння на місці зупинки. Пропонували працівники поліції пройти даний огляд ОСОБА_1 чотири рази та він не відмовлявся, а на п`ятий раз даної пропозиції проходження огляду, він нічого не відповів.

Згідно з ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З огляду на сукупність вищевказаних доказів, винність ОСОБА_1 у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку не доведена поза розумним сумнівом.

Враховуючи все вищевикладене, суддя приходить до висновку, що протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №335874 від 20.05.2025 року, складений щодо ОСОБА_1 не можливо визнати таким процесуальним документом, який засвідчує факт вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Це в свою чергу свідчить про те, що матеріали даної справи не містять жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Таким чином, у суду відсутні підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, зважаючи на те, що достатніх доказів вчинення ним адміністративного правопорушення, визначеного ч. 1 ст. 130 КУпАП під час розгляду адміністративних матеріалів в суді, не здобуто, з огляду на той факт, що матеріали справи не місять доказів керування ним транспортним засобом, в тому числі враховуючи покази свідка даних у судовому засіданні.

Відповідно до ст. 247 КУпАП визначені обставини, що виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення, серед яких пунктом 1 визначено відсутність складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин та враховуючи вище викладене та в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, суддя приходить до висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП слід закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого даною статтею.

На підставі наведеного, керуючись ст. 9, ч. 1 ст. 130, ст. ст. 245, 251, 254, 256, 268, п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. ст. 280, 283-285 КУпАП України, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст. 294 КУпАП і може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду Київської області.

Суддя Кисіль О. А.