Справа №582/1338/24 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Жмурченко В. Д.
Номер провадження 33/816/438/25 Суддя-доповідач Філонова Ю. О.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2025 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,за участю секретаря судового засідання Кислої Ю.М., захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Кушніренка А.В., розглянувши у залі суду в місті Суми в режимі відеоконференції справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Кушніренка А.В. на постанову судді Недригайлівського районного суду Сумської області від 29 жовтня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. із позбавленням права керування транспортними засобами строком на 01 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Недригайлівського районного суду Сумської області від 29 жовтня 2024 року, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. із позбавленням права керування транспортними засобами строком на 01 рік, за те, що 13 жовтня 2024 року близько 16 год. 49 хв. в смт. Недригайлів, Роменського району, Сумської області, по вул. Незалежності керував автомобілем «Volkswagen Polo», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

Не погодившись зі вказаним судовим рішенням, захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокат Кушніренко А.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді Недригайлівського районного суду Сумської області від 29 жовтня 2024 року, скасувати та закрити провадження у справі за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на те, що матеріали справи не містять підтвердження законності причини зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 . Жодних правил дорожнього руху останній не порушував, а тому за відсутності передбачених законом підстав для зупинки транспортного засобу, подальші дії працівників поліції щодо пропозиції водію пройти огляд на стан сп`яніння і оформлення матеріалів за ч. 1 ст. 130 КУпАП є протиправними.

Із долучених до матеріалів справи відеозаписів вбачається, що працівниками поліції не було оголошено ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, які були нібито виявленні в останнього.

Окрім цього, працівниками поліції не було складено направлення на проходження огляду в медичному закладі, що мало б підтверджувати ту обставину, що водій відмовився проходити огляд в закладі охорони здоров`я.

Таким чином, ОСОБА_1 не було направлено належним чином на проходження огляду до медичного закладу, що підтверджує не дотримання поліцейськими порядку направлення водія на проходження огляду, визначеного ст. 266 КУпАП та Інструкції.

Відеозаписи з нагрудної камери працівників поліції розпочинає фіксацію подій о 16 год. 54 хв. та триває до 17 год. 03 хв. Зважаючи на те, що протокол складено о 17 год. 17 хв., вказане дозволяє прийти до висновку, що процесуальний документ був сформований у відсутність особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності.

Тому, додані до протоколу відеозаписи в силу своєї неповноти та мінімальної інформативності не можуть бути прийняті судом, як доказ вини особи у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи те, що належні, достатні і допустимі докази у справі відсутні, інших доказів наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не вбачається.

В обґрунтування пропущеного строку на апеляційне оскарження, апелянт зазначає, що про час, дату та місце розгляду складеного відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, останній не був належним чином повідомлений, а тому був позбавлений можливості подати апеляційну скаргу в межах строку визначеного КУпАП.

Тому, враховуючи викладені обставини, апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження з поважності причин пропуску.

Заслухавши захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Кушніренка А.В., який апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до штампу оператора поштового зв`язку, 05 грудня 2024 року адвокат Кушніренко А.В. подав апеляційну скаргу на поставу судді суду першої інстанції від 29 жовтня 2024 року, тобто поза межами строку на апеляційне оскарження. Причиною пропуску строку, апелянт зазначає не належне сповіщення ОСОБА_1 про час, дату та місце розгляду складеного відносно нього матеріалів про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку, що дане клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Перевіривши представлені матеріали та доводи захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Кушніренка А.В. в обґрунтування поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для поновлення апелянту строку на апеляційне оскарження постанови судді Недригайлівського районного суду Сумської області від 29 жовтня 2024 року, у зв`язку з чим клопотання підлягає задоволенню.

Положеннями ст. 268 КУпАП регламентовано, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно вимог ч. 1 ст. 277-2 КУпАП, повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначається дата і місце розгляду справи, а відповідно до п. п. 2, 3 ст. 278 цього Кодексу, суддя при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує, крім іншого, такі питання: чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення та чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду.

Всупереч зазначеним вимогам закону, справа розглянута без участі особи, без даних про належне його повідомлення про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо нього, зважаючи на те, що ОСОБА_1 відмовився від отримання протоколу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, матеріали справи не містять підтвердження про належне сповіщення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності та її захисника про час, дату та місце судового розгляду складеного відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно, судом було постановлено оскаржуване рішення, у відсутність ОСОБА_1 та його захисника Кушніренка А.В., чим порушено право ОСОБА_1 на захист, що є підставою для скасування оскаржуваної постанови суду.

Тобто, всупереч достатньо обґрунтованих підставах та наявності достатнього процесуального строку, визначеного ч. 2 ст. 38 КУпАП, для притягнення особи до адміністративної відповідальності, судом не було взято до уваги про неналежне сповіщення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності та його захисника про час, дату та місце розгляду, оскільки судові повістки не повернулися із врученням, та проведено судове засідання у відсутність ОСОБА_1 та захисника Кушніренка А.В.

За таких обставин, ураховуючи допущені судом першої інстанції порушення вимог ч. 1 ст. 268 КУпАП, апеляційний суд вважає за необхідне скасувати постанову судді та прийняти нову постанову, як це передбачено п. 3 ч. 8 ст.294 КУпАП, з метою відновлення порушеного права ОСОБА_1 на захист.

Вирішуючи питання про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, апеляційний суд виходить з такого.

У відповідності до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

На переконання суду апеляційної інстанції, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП повністю підтверджується дослідженим під час апеляційного розгляду доказами.

Так, факт скоєння ОСОБА_1 вказаного правопорушення, підтверджується наступними письмовими доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення від 13 жовтня 2024 року серії ЕПР1 № 149805;

- відеозаписів із нагрудних камер працівників поліції, якими зафіксована відмова ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Вказані докази зібрані у передбаченому законом порядку, є належними та допустимими і ставити їх під сумнів у апеляційного суду підстави відсутні.

Відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції було досліджено відеозапис з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції.

Із відеозаписів записаних на нагрудні камери працівників поліції вбачається, як 13 жовтня 2024 року близько 16 год. 49 хв. по вул. Незалежності в смт. Недригайлів, Роменського району, Сумської області було зупинено автомобіль «Volkswagen Polo», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 .

Водію ОСОБА_1 , працівники поліції повідомили про надходження на лінію «102» повідомлення про можливе керування останнім транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Під час перевірки особи водія, останньому повідомлено про наявність в нього ознаки алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота.

Працівники поліції відповідно до вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці з використанням спеціального технічного засобу або проїхати до найближчого закладу охорони здоров`я, на що останній не надавав конкретної відповіді, лише категорично заперечував про вживання ним алкогольних напоїв.

Проте, після спливу певного часу, зізнався поліцейським, що випив один бокал пива та просив не притягувати його до адміністративної відповідальності.

Працівники поліції роз`яснили ОСОБА_1 порядок проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці з використанням спеціального технічного засобу або можливість проїхати до найближчого закладу охорони здоров`я.

Проте, ОСОБА_1 відмовився проходити у встановленому порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Враховуючи викладене, працівниками поліції було вірно розцінена поведінка ОСОБА_1 , як не бажання проходити відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим останнього було повідомлено про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та складено відносно нього протокол про адміністративне правопорушення.

Також останньому роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП України.

Від ознайомлення та отримання копії протоколу, ОСОБА_1 відмовився, що зафіксовано на відеозаписі нагрудних камер працівників поліції.

За таких обставин, апеляційний суд визнає долучені відеозаписи достатніми для того, щоб разом з іншими письмовими доказами, зробити висновок про те, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме, відмова особи, яка керує транспортними засобами, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Зазначені відеозаписи події відповідають вимогам ст.251 КУпАП, згідно якої доказом є показання технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, відображають подію адміністративного правопорушення та містять відомості, що підтверджують вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Тобто, долучений відеозапис містить інформацію щодо факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Водночас питання щодо підстави зупинки автомобіля не є конструктивною ознакою диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП та відповідно відсутність у матеріалах справи відомостей з приводу зупинки ОСОБА_1 поліцією, на що посилається апелянт, не утворює достатню підставу для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження щодо останнього, оскільки не спростовує факт керування ним транспортним засобом і його відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому порядку, тобто наявність у діях останнього події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Окрім цього, апеляційний суд зауважує про те, що огляд на правовий аналіз норм Правил дорожнього руху незгода водія із причинами зупинки або ненадання працівниками поліції доказів вчинення правопорушення, не позбавляє водія обов`язку на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, та не впливає на причину зупинки.

Із долучених до матеріалів справи відеозаписів нагрудних камер працівників поліції вбачаться, що водія ОСОБА_1 повідомлено про наявність в нього ознак алкогольного сп`яніння, а саме відчувався різкий запах алкоголю з порожнини рота.

Пунктом 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженого наказом МОЗ України, МВС України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року, визначено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Саме ці дискреційні повноваження поліцейського дають йому право самостійно визначати наявність чи відсутність підстав для проведення огляду водія на стан сп`яніння.

Вище вказане спростовує доводи апелянта про неповідомлення водія працівниками поліції про наявність в нього ознак алкогольного сп`яніння, що стало підставою необхідності проведення огляду останнього.

Твердження апеляційної скарги, що направлення на проведення медичного огляду не було складено, не можуть бути розцінені апеляційним судом як істотне порушення порядку проведення медичного огляду, оскільки направлення водія на проведення медичного огляду, яке складає поліцейський є підставою для лікаря провести відповідний медичний огляд і, відповідно, таке направлення складається у випадку коли водій погоджується пройти огляд на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я.

У той же час ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду у закладі охорони здоров`я, тому не складення такого направлення не має будь-яких правових наслідків.

Крім того, ОСОБА_1 працівниками поліції інкримінується порушення п.2.5 ПДР України, а саме відмова на вимогу поліцейського пройти в установленому законом порядку огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, а не порушення п.2.9 а ПДР.

Долучені відеозаписи є чіткими, змістовними та такими, що повністю відтворюють хронологію подій, що відбувалися за участю правопорушника, та які мають значення для розгляду справи про адміністративне правопорушення. Процесуальний закон не передбачає ані необхідності фіксування відеозаписом тих обставин, які виходять за межі предмету доказування у справі, ані необхідності додання такого відеозапису до протоколу про адміністративне правопорушення.

Отже, апеляційний суд не ставить під сумнів допустимість долученого до матеріалів справи відеозапису, оскільки є чіткими, змістовними та такими, що повністю відтворюють хронологію подій, що відбувалися за участю правопорушника.

У матеріалах справи відсутні та під час апеляційного перегляду не надано достатньо доказів на підтвердження факту попущення істотних порушень працівниками поліції вимог закону під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Дії працівників поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння відповідали вимогам, передбаченим ст. ст. 254 - 256 КУпАП, та приписам норм нормативно-правових актів, а саме наказу МВС України від 07 листопада 2015 року № 1395 «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», сумісному Наказу МВС та МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», законів України «Про дорожній рух» та «Про Національну поліцію».

Окрім цього, на відеозаписах зафіксована відмова ОСОБА_1 отримувати копію протоколу про адміністративне правопорушення та надавати письмові пояснення, що також відображено у відповідній графі даного процесуального документу.

Таким чином, зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, апеляційний суд виходить з такого.

Так, відповідно ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених статтею 130 цього Кодексу, може бути накладено протягом одного року з дня його вчинення.

Разом з цим, зі змісту ст. 33 КУпАП вбачається, що стягнення за адміністративне правопорушення накладається в межах статті, яка передбачає відповідальність за вчинене правопорушення. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність. Накладене адміністративне стягнення в кожному конкретному випадку має бути необхідним і достатнім для виправлення правопорушника та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Отже, апеляційний суд, накладаючи адміністративне стягнення, враховуючи особу ОСОБА_1 , те що він притягується до адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, яке є одним із найнебезпечніших правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху і найгрубішим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами та становить велику суспільну небезпеку, й інші обставини справи, вважає за необхідне накласти адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Разом з цим, у зв`язку з накладенням стягнення за вчинення адміністративного правопорушення на ОСОБА_1 , слід стягнути й судовий збір, передбачений ст.40-1 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Поновити захиснику особі, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокату Кушніренку А.В. строк на апеляційне оскарження постанови судді Недригайлівського районного суду Сумської області від 29 жовтня 2024 року.

Апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Кушніренка А.В., задовольнити частково.

Постанову судді Недригайлівського районного суду Сумської області від 29 жовтня 2024 року відносно ОСОБА_1 у справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, скасувати.

Постановити нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. 00 коп. (сімнадцять тисяч) із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , судовий збір на користь держави у сумі 605 грн. 60 коп.

У відповідності до ст. 307, ч. 2 ст. 308 КУпАП штраф має бути сплачений правопорушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня отримання копії постанови про накладення штрафу. У разі несплати правопорушником штрафу у вказаний строк, постанова про накладення штрафу надсилається в порядку примусового виконання та з правопорушника підлягає стягненню подвійний розмір штрафу, зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуФілонова Ю. О.