провадження № 3/294/2160/25
справа № 294/672/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2025 року м. Чуднів

Суддя Чуднівського районного суду Житомирської області Білера І.В., розглянувши матеріали, які надійшли з військової частини НОМЕР_1 про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , начальник виробничо-технічного відділу військової частини НОМЕР_1 , посвідчення офіцера НОМЕР_2 , видане Військовою академією (м. Одеса) 15.09.2022,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

21.04.2025 близько 19 год. 00 хв. солдат ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, в умовах особливого періоду, перебував на території військової частини НОМЕР_3 за адресою: АДРЕСА_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим скоїв військове адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст.172-20 КУпАП, про що було складено протокол А 1979 №9 від 22.04.2025.

В судові засідання призначені на 17.06.2025, 03.07.2025 та 16.07.2025 ОСОБА_1 , не з`явився. Про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. 03.07.2025 на електронну адресу суду надійшла заява, згідно якої в судове засідання, призначене на 03.07.2025, на розгляд справи ОСОБА_1 з`явитися не може у зв`язку із відрядженням та просить перенести розгляд справи на іншу дату.

В судове засідання, перенесене на16.07.2025, ОСОБА_1 повторно не зявився.

Відповідно до протоколу про адміністративне праврорушення серії А 1979 №9, ОСОБА_1 , скоїв адміністративне правпорушення 21.04.2025. Таким чином, враховуючи, що 21.07.2025 спливають строки накладення адміністративного стягнення у цій справі, що, в свою чергу, призведе до неможливості досягнення цілей провадження у справі про адміністративне правопорушення у разі встановлення винуватості ОСОБА_1 ,а також зважаючи на те, що відповідно до вимог ст. 268 КУпАП присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у цій категорії справ не є обов`язковою, вважаю за можливе розглянути матеріали про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 без його участі.

Згідно практики Європейського суду з прав людини сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, та належним чином повідомлена по час і місце розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення у справі «Пономарьов проти України»). Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення ЄСПЛ у справі "Юніон Аліментарія Сандерс С. А. проти Іспанії" від 07.07.1989).

За таких обставин, зважаючи на пріоритет публічного інтересу над приватним, який закріплено у практиці Європейського суду з прав людини як один з принципів судочинства, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та вважає можливим розглянути справу у відсутності особи, що не прибула на її розгляд.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, одним з завдань провадження в справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтями 251, 280 КУпАП, визначено фактичні дані, обставини, на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У відповідності до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини ( ЄСПЛ ) від 14 лютого 2008 у справі « Кобець проти України » ( з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі « Авшар проти Туреччини » ( Avsar v. Turkey ), п. 282 ) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення А1979 № 9 від 22.04.2025; випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, виданої КНП «Чуднівська центральна районна лікарня», згідно якої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував в стані алкогольного сп`яніння, а також іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку, які в повній мірі доводять вину порушника та не викликають у суду будь-яких сумнівів.

Вказані докази суд вважає належними, допустимими та достатніми для підтвердження вини ОСОБА_1 , у вчиненні військового адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

За ч. 3 ст. 172-20 КУпАП адміністративна відповідальність настає за розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду.

Враховуючи те, що вказані адміністративні правопорушення вчинені в умовах воєнного стану, в період, коли Україна потребує максимальних зусиль та підтримки, суд вважає, що вживання алкогольних напоїв під час несення військової служби військовослужбовцем є неприпустимим, оскільки військовослужбовець під час несення служби має бути завжди у тверезому стані та напоготові чинити опір ворогові, забезпечувати обороноздатність країни. Перебування військовослужбовця під час несення служби в стані алкогольного сп`яніння призводить до розладу дисципліни в лавах ЗСУ, може призводити до настання незворотних наслідків та не може бути виправдано жодною ціллю та метою, а також власними особистими обставинами.

При призначенні адміністративного покарання, враховуючи характер скоєного правопорушення, а також обставини, що обтяжують та пом`якшують вину правопорушника, вважаю можливим притягнути його до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в межах санкції ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, оскільки такий вид адміністративного стягнення для правопорушника ОСОБА_1 , є достатнім і необхідним для його виховання.

Згідно п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладання адміністративного стягнення стягується судовий збір у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму на одну працездатну особу, що на час винесення судом рішення становить 605,60 грн., в зв`язку з чим, відповідно до вимог ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з правопорушника підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у вказаному розмірі.

В зв`язку з вищенаведеним і керуючись ст. ст. 17220, 247, 251, 252, 268, 283-285 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, та застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави, який сплатити на р/рахунок: UA0006789; ГУК у Жит.обл/ТГ м.Чуднів/ 21081100; код класифікації доходів бюджету 21081100, код за , Банк отримувача Казначейство України (ел. адм. подат.).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп. (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок)., який сплатити за реквізитами: Отримувач коштів ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106; код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783; Банк отримувача Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA0026001; Код класифікації доходів бюджету 22030106.

У відповідності із ст. 307 та ч. 2 ст.308 КУпАП штраф має бути сплачений правопорушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня отримання копії постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу у вказаний строк, постанова про накладення штрафу надсилається в порядку примусового виконання та з правопорушника підлягає стягненню подвійний розмір штрафу, зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Ірина БІЛЕРА