Справа № 750/4582/25 Головуючий у 1 інстанції Кулініч Ю. П.
Провадження № 33/4823/623/25
Категорія - ст.124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2025 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд під головуванням судді Заболотного В.М., з участю захисника - Якимової О.В., потерпілого - ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Якимової О.В. в інтересах ОСОБА_2 на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 12 червня 2025 року,

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 850 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 605,60 грн. судового збору.

Місцевим судом встановлено, що 27 березня 2025 року, об 11 год 05 хв, у місті Чернігові, по вул. Захисників України, 22, ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «БМВ», д.н.з. НОМЕР_1 , під час руху заднім ходом, не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкоди іншим учасникам дорожнього руху, не звернувся за допомогою до сторонніх осіб, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , що рухався позаду в попутному напрямку від вул. Всіхсвятська до вул. Григорія Верьовки, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим ОСОБА_2 порушив вимоги п.10.9 Правил дорожнього руху.

Не погодившись із рішенням суду, захисник Якимова О.В. подала в інтересах ОСОБА_2 апеляційну скаргу, в якій просила скасувати постанову місцевого суду як незаконну, а провадження в справі закрити в зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування скарги посилається на те, що протокол про адміністративне правопорушення є недопустимим доказом, оскільки при його оформленні було допущено неповноту викладення обставин правопорушення. Вказує, що інспектор поліції Приступа М.Ф. не був видалений із зали судового засідання та його допитали як свідка вже після надання пояснень потерпілим ОСОБА_1 . Також, місцевий суд відмовив у задоволенні клопотань сторони захисту про призначення авто-технічної експертизи. Апелянт, посилаючись на ст.62 Конституції України, наголошує, що всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У судове засідання апеляційної інстанції ОСОБА_2 не з`явився, про час і місце розгляду справи був поінформований належним чином, що підтвердила його захисник, заяв про відкладення розгляду справи не подавав.

Відповідно до вимог ч.6 ст.294 КУпАП участь особи, яка подала скаргу, чи інших осіб, які беруть участь у провадженні справи про адміністративне правопорушення, в розгляді справи судом апеляційної інстанції, не є обов`язковою. Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, аналіз якої свідчить про те, що відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, під час розгляду справи судом апеляційної інстанції не може автоматично вважатися порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Заслухавши пояснення захисника Якимової О.В., яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити; потерпілого ОСОБА_1 , який просив постанову місцевого суду залишити без змін; перевіривши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.245 КУпАП основним завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із Законом.

Згідно зі ст.280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Також, Пленум Верховного Суду України в абз.3, 5 п.24 своєї постанови №14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», роз`яснив, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №283032 від 27.03.2025, ОСОБА_2 , 27 березня 2025 року, об 11 год 05 хв, у місті Чернігові, по вул. Захисників України, 22, керуючи транспортним засобом «БМВ», д.н.з. НОМЕР_1 , під час руху заднім ходом, не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкоди іншим учасникам дорожнього руху, не звернувся за допомогою до сторонніх осіб, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , що рухався позаду в попутному напрямку від вул. Всіхсвятська до вул. Григорія Верьовки, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим ОСОБА_2 порушив вимоги п.10.9 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст.124 КУпАП (а.с.4).

Отже, даний протокол є документом, що офіційно засвідчує факт учинення неправомірних дій, і є одним із джерел доказів, в силу положень ст.251 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 складений з дотриманням вимог ст.ст.254-256 КУпАП та містить всі необхідні для розгляду справи відомості, якихось істотних недоліків при його складанні, які б тягли за собою визнання цього протоколу недопустимим доказом, не вбачається. Достовірність відомостей, зазначених у протоколі, сумнівів не викликає, оскільки ці відомості узгоджуються з іншими доказами, доданими до протоколу.

Факт вчинення дорожньо-транспортної пригоди підтверджується наступним:

- схемою місця ДТП від 27.03.2025, в якій детально відображено місце розташування транспортного засобу «Фольксваген» та отримані пошкодження автомобіля, а також траєкторію руху т/з «Фольксваген» та місце зіткнення автомобілів. Зокрема, відображено, що наїзд на транспортний засіб «Фольксваген», який рухався позаду в попутному напрямку від вул. Всіхсвятська до вул. Г. Верьовки, був здійснений під час руху заднім ходом автомобіля «БМВ», який виїздив із місця парковки (а.с.5);

- письмовими поясненнями іншого учасника ДТП ОСОБА_1 , згідно яких він 27.003.2025 о 11 год. 05 хв. рухався на автомобілі Volkswagen Golf, д.н.з. НОМЕР_2 , від вул. Всіхсвятська до вул. Григорія Верьовки по вул. Захисників України прямо. Водій автомобіля «БМВ», д.н.з. НОМЕР_1 , виконував паркування заднім ходом і не впевнився у безпечності маневру, здійснив зіткнення з його автомобілем. Його автомобіль отримав механічні пошкодження з лівого боку, а саме: заднє ліве крило та передні ліві двері (а.с.9);

- письмовими поясненнями самого ОСОБА_2 , відповідно до яких він 27.03.2025 о 11 год. 05 хв. рухався на автомобілі «БМВ», д.н.з. НОМЕР_1 , зі сторони вул. Кільцева в напрямку вул. Григорія Верьовки, та виконував маневр для паркування «заднім ходом» на паркову біля міської лікарні № 3, для чого виконав заїзд на зустрічну смугу під кутом 45, попередньо переконавшись у відсутності зустрічного руху. Після чого, заднім ходом почав виконувати паркування і в цей час відбулося зіткнення з автомобілем Volkswagen Golf, д.н.з. НОМЕР_2 , який вирішив різко його об`їхати по правій стороні, заїхавши на ділянку парковки. Внаслідок ДТП його автомобіль отримав механічні пошкодження заднього бампера (а.с.8).

Крім того, із показань іншого учасника події - ОСОБА_1 вбачається що він рухався прямо у своїй смузі руху, а автомобіль ОСОБА_2 стояв на зустрічній смузі руху перпендикулярно смузі, не подаючи ніяких сигналів. Коли потерпілий проїжджав повз нього, автомобіль ОСОБА_2 почав рух назад на парковку, і сталося зіткнення.

Адміністративна відповідальність за ст.124 КУпАП настає у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Обов`язковим елементом об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, є наслідки, зокрема пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, що знаходиться у причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою.

Відповідно до ст.14 ЗУ «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху мають право на безпечні умови дорожнього руху та зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п.10.9 Правил дорожнього руху, під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.

Проте, вказаних вище правил ОСОБА_2 не дотримався, в результаті чого трапилась дорожньо-транспортна пригода.

Виходячи з аналізу вказаних доказів в їх сукупності, з урахуванням характеру та локалізації пошкоджень транспортних засобів під час взаємного контактування, апеляційний суд повністю погоджується з висновком місцевого суду про те, що виникнення дорожньо-транспортної пригоди є в прямому причинному зв`язку з порушенням Правил дорожнього руху водієм ОСОБА_2 , а саме - рухаючись заднім ходом, не впевнився в безпечності маневру та скоїв зіткнення з автомобілем «Фольксваген» під керуванням ОСОБА_1 , який рухався позаду в попутному напрямку, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Посилання апелянта на наявність саме в діях ОСОБА_1 порушень Правил дорожнього руху, які, як він вважає, знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням ДТП, не може оцінюватися судом у даному провадженні, оскільки вина іншого учасника в даному ДТП є предметом розгляду окремого судового провадження. Розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється судом на підставі протоколу про адміністративне правопорушення щодо конкретної особи, складеного уповноваженою особою і направленого до суду. Надавати оцінку діям водія ОСОБА_1 з метою встановлення порушення ним Правил дорожнього руху, в даному провадженні є безпідставним та незаконним.

В свою чергу, жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви в об`єктивності вказаних матеріалів, їх фальсифікації, апелянтом не надано, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду.

Що стосується доводів захисника про необхідність призначення по справі судової авто-технічної експертизи, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.273 КУпАП, експерт призначається органом (посадовою особою), у провадженні якого перебуває справа про адміністративне правопорушення у разі, коли виникає потреба в спеціальних знаннях, у тому числі для визначення розміру майнової шкоди, заподіяної адміністративним правопорушенням, а також суми грошей, одержаних внаслідок вчинення адміністративного правопорушення, які підлягатимуть конфіскації.

Так, відповідно до ст.1 Закону України «Про судову експертизу», судова експертиза це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Апеляційний суд зазначає, що судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Отже, призначення експертизи є правом, а не обов`язком суду, вона здійснюється у разі встановлення судом недостатності доказів, наявних у матеріалах справи для можливості прийняття рішення за результатами розгляду.

В даному випадку обставини, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, можуть бути перевірені і встановлені на підставі наявних в справі матеріалів, пояснень учасників справи, а оцінка судом досліджених доказів не потребує застосування спеціальних знань.

З огляду на наведене, місцевий суд обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання захисника про призначення по справі судової інженерно-транспортної та авто-технічної експертиз, з чим погоджується й апеляційний суд.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази, які б не були предметом дослідження в суді першої інстанції, або порушень судом вимог матеріального або процесуального закону, які б спростовували висновки суду і були б підставами для зміни або скасування судового рішення.

Відтак, доводи апелянта про відсутність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, є непереконливими. Таку позицію сторони захисту слід розцінювати, як намагання ОСОБА_2 уникнути встановленої законом відповідальності за скоєне.

Отже, викладені обставини вказують на те, що місцевий суд повно і всебічно дослідив матеріали справи, дав правильну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_2 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, оскільки він, керуючи автомобілем, порушив вимоги п.10.9 Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Стягнення ОСОБА_2 призначено у відповідності з вимогами ст.33 КУпАП, у розмірі, визначеному санкцією ст.124 КУпАП, за якою його притягнуто до адміністративної відповідальності.

Відтак, постанова місцевого суду відповідає вимогам закону, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для її скасування.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Якимової О.В. в інтересах ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 12 червня 2025 року щодо ОСОБА_2 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

СуддяВ. М. Заболотний