справа № 631/726/25
провадження № 3/631/400/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 липня 2025 року селище Нова Водолага

Суддя Нововодолазького районного суду Харківської області Пархоменко І. О., при секретарі судового засідання Ляшенко І. М., за участю потерпілої ОСОБА_1 , розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов від Відділення поліції № 3 Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області стосовно:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП

В С Т А Н О В И В:

До Нововодолазького районного суду Харківської області від Відділення поліції № 3 Харківського РУП № 1 ГУ НП в Харківській області надійшов адміністративний матеріал щодо притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Вказаний адміністративний матеріал з єдиним унікальним № 631/726/25 (провадження № 3/631/400/25) відповідно до Контрольного журналу судових справ і матеріалів, передано на розгляд судді Пархоменко І. О.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Судова повістка була направлена особі, стосовно якої ставиться питання щодо притягнення до адміністративної відповідальності, шляхом SMS повідомлення на номер мобільного телефону, що зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення Серії ВАД № 698002 від 20 червня 2025 року та у заяві від 20 червня 2025 року про згоду на отримання повісток в електронному вигляді.

Через канцелярію суду за вхідними № 3892/25-вх та № 3893/25-вх від 08 липня 2025 року ОСОБА_2 надав клопотання де зазначив, що жодний з наданих до матеріалів справи документів не містить інформації, яка є доказом наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, просив про закриття провадження у справі за п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Також, через канцелярію суду за вхідним № 3894/25-вх від 08 липня 2025 року ОСОБА_2 надав заперечення щодо протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 698003 від 20 червня 2025 року, де зазначив, що ані 19 червня 2025 року, ані 20 червня 2025 року з його боку не було жодного домашнього насильства щодо дружини, не було нецензурної лайки, не було психологічного чи психічного насильства у її бік, що також підтверджують матеріали справи, так як ніхто не звертався до медичного закладу та інших фахівців, а викладені пояснення не мають доказового значення так, як суперечать один одному та були написані інспекторами, так як їм необхідно.

18 липня 2025 року ОСОБА_2 , своєчасно сповіщений про місце і час судового засідання, до суду не з`явився, клопотань про відкладення судового розгляду не надав, раніше звертався с заявою за вхідним № 3749/25-вх від 09 липня 2025 року про розгляд справи за його відсутності.

У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_1 вказала, що 19 червня 2025 року та 20 червня 2025 року між нею та її чоловіком ОСОБА_2 відбувся конфлікт. Щоб заспокоїти чоловіка 20 червня 2025 року вона викликала поліцію. Після від`їзду поліції конфлікт було врегульовано, всі спірні питання вирішено. Претензій до чоловіка не було і зараз немає. Психологічного та психічного тиску на неї чоловік не здійснював, ніяких наслідків від його дій не сталося.

Також, через канцелярію суду за вхідним № 3895/25-вх потерпіла ОСОБА_1 надала заяву, відповідно до якої інспекторам, які прибули 20 червня 2025 року було роз?яснено, що всі суперечки між нею та чоловіком вже врегульовано і сторонньої допомоги від представників поліції не потрібно, але інспектор сказав, що їм треба відібрати пояснення. В матеріалах справи наявні пояснення відносно подій що мали місце 15 червня 2025 року, які вона особисто сама не писала, але на прохання інспектора ОСОБА_3 підписала пояснення та ще якісь папери.

Претензій до свого чоловіка ОСОБА_2 ані 19 червня 2025 року, ані 20 червня 2025 року вона не мала та не має. 26 червня 2025 року до відділу поліції надавала відповідну заяву щодо врегулювання обставин події 20 червня 2025 року, вважала, що буде анульовано протокол та її заяву. Просила закрити провадження у справі.

Суддя, вислухавши потерпілу ОСОБА_1 , ретельно та детально дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дійшов наступного.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 698002, складеного 20 червня 2025 року інспектором СРПП відділення поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області старшим лейтенантом поліції Токар Т. С., вбачається, що 19 червня 2025 року o 21:00 годині за адресою мешкання: АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 вчинив домашнє насильство психологічного характеру, ображав нецензурною лайкою та погрожував вигнати з будинку свою дружину ОСОБА_1 . В результаті чого завдано шкоди психологічному здоров?ю потерпілої, остання скаржилася, що в неї боліла голова, тремтіли пальці рук та вона була налякана.

Приписами ст. 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ч. 1 ст. 251 КУпАП).

Згідно з вимогами ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

При цьому, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів, що унормовано ч. 2 ст. 251 КУпАП.

З аналізу наведених норм убачається, що оцінці підлягає як кожний окремий доказ, так і всі зібрані докази в цілому, на підставі чого суддя повинен зробити обґрунтований висновок про їх належність і допустимість, достовірність та достатність фактичних даних, що встановлюються цими доказами, та мають значення для справи.

Частиною 1 ст. 256 КУпАП визначено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються, дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Отже, протокол про адміністративне правопорушення це відповідним чином оформлений уповноваженою особою процесуальний документ про вчинення діяння, яке містить ознаки правопорушення, передбаченого КУпАП.

Саме складання протоколу - це процесуальна дія суб`єкта владних повноважень, яка спрямована на фіксацію адміністративного правопорушення та, в силу положень ст. 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення, в розумінні ст. 251 КУпАП, є доказом у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, що встановлює виявлені порушення.

З протоколу про адміністративне правопорушення Серії ВАД № 698002 від 20 червня 2025 року вбачається, що ОСОБА_2 інкрімінується вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Частина 1 ст. 173-2 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, що визначено ст. 9 КУпАП.

Юридичний склад адміністративного правопорушення - це передбачена нормами адміністративного права сукупність ознак, при наявності яких те чи інше протиправне діяння можна кваліфікувати як правопорушення. Отже,склад правопорушення містить чотири необхідні елементи: об`єкт, об`єктивну сторону, суб`єкта і суб`єктивну сторону правопорушення.

Виходячи з цього, склад адміністративного проступку можна визначити як сукупність встановлених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак, які характеризують діяння як адміністративне правопорушення.

Повнота і цілісність цієї системи є необхідною умовою для притягнення особи до юридичної відповідальності. Відсутність хоча б одного з елементів свідчить про те, що дії (бездіяльність) особи, поведінка якої оцінюється у даному конкретному випадку, не є правопорушенням.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення це зовнішній прояв суспільно-небезпечного посягання на об`єкт, що перебуває під охороною адміністративно-правових санкцій. У багатьох випадках вона залежить від місця, часу, обставин і способу скоєння адміністративного правопорушення, а також від причинного зв`язку між діянням і шкідливими наслідками цього діяння, вчинення протиправного діяння в минулому, його системності. Законодавство про адміністративні правопорушення охоплює саме ці елементи змісту об`єктивної сторони адміністративного правопорушення.

Встановлення ознак об`єктивної сторони дає змогу з`ясувати наявність складу адміністративного правопорушення в діях особи, належно кваліфікувати адміністративний проступок, а також розмежувати його від інших адміністративних правопорушень.

Отже, однією із обов`язкових складових є зазначення у протоколі суті адміністративного правопорушення.

Іншими словами, посадова особа має чітко вказати у протоколі діяння, що інкримінується потенційному правопорушнику, передбачене чинним законодавством і за порушення якого настає адміністративна відповідальність, у даному випадку за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, тобто, зазначити об`єктивну сторону складу адміністративного правопорушення.

За змістом диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП об`єктивна сторона правопорушення полягає в умисному вчиненні будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання захисного припису особою, стосовно якої він винесений, не проходження корекційної програми особою, яка вчинила насильство в сім`ї.

Відтак, обов`язковою умовою настання відповідальності за цією статтею є, зокрема, вчинення дій, внаслідок яких могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілої.

Таким чином, об`єктивну сторону правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП складають певні дії (бездіяльність), реальне настання шкідливих наслідків (реальна ймовірність їх настання) та причинний зв`язок між ними.

Пунктом 3 ч. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» № 2229-VIII визначено, що домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи (п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України № 2229-VIII).

Отже, під домашнім насильством, умисним вчиненням діянь психологічного характеру, які утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, розуміють не лише словесні образи, погрози, приниження, переслідування, залякування, а і інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, за умови якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Відтак, у справах про домашнє насильство доказуванню підлягає не лише факт вчинення відповідних дій (бездіяльності) особи, а й наслідки, які в результаті таких дій (бездіяльності) були заподіяні постраждалій особі (або існувала реальна можливість їх настання).

Поширення стандартів кримінального провадження на справи про адміністративні правопорушення, в розумінні ЄСПЛ, беззаперечно, обумовлює необхідність дотримання особливих вимог до процедури збирання, подання та оцінки доказів, а також до вмотивованості судових рішень, які у разі визнання особи винною повинні містити відповідні достатні мотиви, які дали змогу спростувати презумпцію невинуватості та призначити пропорційне вчиненому покарання.

У рішенні по справі «Олег Колесник проти України» ЄСПЛ вказав, що вимоги п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод слід розглядати як конкретні аспекти права на справедливий судовий розгляд, гарантованого п. 1 ст. 6 Конвенції, і завдання суду полягає у тому, щоб з`ясувати, чи був увесь зазначений процес, включно зі способом, у який здійснювався збір доказів, «справедливим» у значенні п. 1 ст. 6 Конвенції.

Суддею встановлено, що матеріали справи не містять об`єктивних належних доказів, які б доводили зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення факти та події.

З пояснень ОСОБА_2 , наданих на ім`я заступника начальника начальника СВГ відділення поліції № 3 Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області капітана поліції В. Сосюрки, вбачається, що він не визнав факту вчинення домашнього насильства, та пояснив, що 19 червня 2025 року с дружиною спілкувались нормально. 20 червня 2025 року ніяких конфліктів не було, нецензурною лайкою ніхто не висловлювався, була звичайна побутова суперечка.

ОСОБА_1 у судовому засіданні вказала, що 19 червня 2025 року та 20 червня 2025 року між нею та її чоловіком ОСОБА_2 відбувся побутовий конфлікт без нецензурної лайки. Щоб заспокоїти чоловіка 20 червня 2025 року вона викликала поліцію. Після від`їзду поліції конфлікт було врегульовано, всі спірні питання вирішено. Претензій до чоловіка не було і зараз немає. Пояснення та заяви особисто не писала, а тільки підписувала не читаючи.

Інших доказів матеріали справи не містять.

За таких обставин факт вчинення ОСОБА_2 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, є недоведеним.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Леванте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

За приписами ст. 62 Конституції України, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише у разі доведення її вини в установленому законом порядку належними та допустимим доказами, що є складовою справедливого правосуддя у розумінні статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод.

Згідно з ч. 1, 2, 3 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю при відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

По справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить, зокрема, і постанов у про закриття справи (п. 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП).

За ч. 2 ст. 284 КУпАП постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження, передачі матеріалів на розгляд громадської організації чи трудового колективу або передачі їх прокурору, органу досудового розслідування, а також при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

В зв`язку з викладеним, суд вважає за необхідне закрити провадження у вищевказаній справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. 62 Конституції України, ст. 7, 9, 173-2, 245, 247, 251, 251, 254, 256, 268, 278, 280, 283 285, 287, 291, 294 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в адміністративній справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Копію постанови протягом трьох днів вручити або вислати особі, щодо якої її винесено.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Нововодолазький суд Харківської області протягом десяти днів з моменту її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Якщо апеляційна скарга не була подана у встановлений строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку, у разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя І. О. Пархоменко