ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 635 / 6141 / 24 Суддя суду 1 інстанції: Березовська І.В.
Провадження № 33/818/ 1085 /25 Суддя суду апеляційної інстанції: Курило О.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2025 року Харківський апеляційний суд у складі: судді судової палати з розгляду кримінальних справ Курила О.М., при секретареві Болотові О.О., з участю особи притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , з участю його захисника- Семененка Д.В., за умови, що всі учасники належним чином повідомлені про розгляд даної справи і ні від кого з них не надійшло заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи з поважних причин, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові справу за апеляційною скаргою захисника на постанову Харківського районного суду Харківської області від 19 05 2025 року, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Вказаною ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним за ч. 1 ст. 130 КУпАП у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн (сімнадцять тисяч гривень) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, стягнуто судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що 05 червня 2024 року о 23 годині 20 хвилин ОСОБА_1 керував транспортним засобом Ford Transit, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в смт Пісочин Харківського району Харківської області, Полтавське шосе, буд. 202/1, в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу у встановленому законом порядку із застосуванням приладу Alcotest Drager 7510 ARLМ-0314. Результат огляду на стан алкогольного сп`яніння: 2,22 проміле.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху України, а саме: водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, не визнав та пояснив, що 05 червня 2024 року протягом дня на власному автомобілі Ford Transit, реєстраційний номер НОМЕР_1 , розвозив гуманітарну допомогу мешканцям селищ, які розташовані поблизу м. Валки Харківської області. Наприкінці дня він заїхав до садового товариства, назва якого, а також населений пункт, в якому він розташований, йому невідомі. Проїжджаючи біля будинку,де мешкали військові, він зупинився та віддав один набір гуманітарної допомоги з продуктами харчування військовим. Військові запросили його повечеряти. Він зрозумів,що до початку комендантської години не встигне повернутися до м. Харкова, тому погодився на пропозицію військових. Сідати за руль автомобіля в той день він вже не планував. За вечерею він вжив невелику кількість алкогольних напоїв разом з військовими. В подальшому в процесі спілкування між ним та військовими виникла словесна сварка,яка переросла у бійку. Військові почали його бити, наносили удари в область обличчя та шиї, тулубу, давити на очі, здавлювали руками шию, внаслідок чого він втратив свідомість та впав на підлогу. Коли він прийшов до тями,він побачив,що військові винесли його на подвір`я та залишили на землі. Він скористався цим моментом, сів у автомобіль та виїхав з садового товариства. Він тривалий час їздив полями, шукаючи дорогу, поки не виїхав на трасу поблизу с. Манченки. Після чого вирушив в напрямку смт Пісочин, де знаходився блок-пост,щоб звернутися до допомогою до працівників поліції. Коли він під`їхав на блок-посту, він зупинився та попросив допомоги у працівників поліції. Під час спілкування у працівників поліції виникла підозра,що він перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Він цього факту не заперечував,а тому пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу. Після чого він викликав швидку допомогу, якою його було госпіталізовано до лікарні. Працівник швидкої допомоги викликав поліцію.

За таких обставин, ОСОБА_1 вважає, що діяв у стані крайньої необхідності, що виключає його відповідальність.

Дослідивши наявні докази по справі, суд першої інстанції визнав ОСОБА_1 винним в порушенні ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції захисник подав апеляційну скаргу разом із запереченнями, яка містить прохання про скасування постанови Харківського районного суду Харківської області від 19 05 2025 року та закрити провадження у справі на підставі наявності в діях водія ОСОБА_1 стану крайньої необхідності.

Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги апелянт вказує, що постанова районного суду винесена поспішно, не встановлено всіх обставин справи, водій ОСОБА_1 діяв у стані крайньої необхідності адже намагався врятувати своє життя та здоров`я, що підтверджується матеріалами справи на наявним відеозаписом.

Враховуючи вищевикладене, апелянт вважає постанову незаконною та просить її скасувати.

Позиції учасників апеляційного провадження

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції особа, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 підтримував вимоги апеляційної скарги в повному обсязі. Зазначив, що дійсно був побитий військовослужбовцями, був вимушений діяти в стані крайньої необхідності. Вказав, що за обставинами його побиття був запрошений до відділку поліції для дачі показів, але подальшого руху для розгляду справи не було. Вказав, що дійсно вживав алкогольного напої, але за кермо не збирався.

Його захисник Семененко Д.В. також підтримував вимоги апеляційної скарги в повному обсязі, зазначив, що водій ОСОБА_1 був побитий військовослужбовцями, з метою врятувати своє життя був вимушений сісти за кермо та поїхати до смт.Пісочина за допомогою. Додатково вказав, що було подано адвокатський запит до ГУНП в Харківській області для уточнення інформації, а саме чи вносилися відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР щодо побиття водія ОСОБА_1 , але жодної відповіді на момент судового засідання надано не було.

Вказав, що водій ОСОБА_1 рухався вночі, іншим водіям не загрожував, бо на трасі не було автомобілів, таким чином суспільної небезпеки в діях водія не було.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню підлягає з наступних підстав.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд першої інстанції, відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, повинен належним чином з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи по суті. Постанова судді, згідно ст.283 КУпАП, має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Положення ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Слід також звернути увагу, що відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам судочинства, а саме: верховенству права, законності, рівності перед законом і судом, повазі до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і в доведеності перед судом їх переконливості.

Ст. 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В пункті 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Судовим розглядом апеляційної інстанції встановлено, що 05 червня 2024 року о 23 годині 20 хвилин ОСОБА_1 керував транспортним засобом Ford Transit, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в смт Пісочин Харківського району Харківської області, Полтавське шосе, буд. 202/1, в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу у встановленому законом порядку із застосуванням приладу Alcotest Drager 7510 ARLМ-0314. Результат огляду на стан алкогольного сп`яніння: 2,22 проміле.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху України, а саме: водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що дослідження наявності вини в діях ОСОБА_1 не є предметом оскарження в апеляційній скарзі, матеріали справи, апеляційна скарга, пояснення в судовому засіданні підтверджують керування ОСОБА_1 транспортного засобу в стані алкогольного сп`яніння. Таким чином суд не досліджує наявність вини в діях ОСОБА_1 .

З метою об`єктивності, суд дослідив відеозаписи, що долучені до матеріалів справи, з яких вбачається, що ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції на блокпосту та відразу попередив їх, що його побили, тому був вимушений сісти за кермо та приїхати до поліції з метою отримання допомоги.

Суд звертає увагу на пояснення сторони захисту щодо наявності в діях водія ОСОБА_1 стану крайньої необхідності та зазначає наступне.

Згідно зі ст.18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Крайня необхідність - це випадок зіткнення двох інтересів, які рівною мірою охороняються законом, і при якій заради збереження більш важливого інтересу, заподіюється шкода меншому інтересові.

Крайню необхідність можна визнати правомірною лише при наступних обставинах (ознаках): небезпека не може бути усунена іншим шляхом, окрім як заподіяння шкоди, тобто крайня необхідність є єдиним засобом захисту від небезпечних дій; при крайній необхідності шкода завдається не джерелу небезпеки, а інтересам третіх осіб; шкода, яка заподіюється при крайній необхідності, повинна бути меншою, ніж та, яка попереджена.

Спосіб збереження охоронюваного законом інтересу за рахунок іншого повинен бути саме крайнім. Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях. Інакше посилання на стан крайньої необхідності виключається. Шкода, заподіяна в стані крайньої необхідності, повинна бути менш значною, ніж відвернена шкода. Заподіяння шкоди, рівної тій, що могла бути спричинена, або шкоди більшої, не може бути виправдана станом крайньої необхідності. Зокрема не можна рятувати одне благо за рахунок заподіяння шкоди рівноцінному благу. Питання про те, яку шкоду вважати більш значною, а яку менш, є питанням факту й вирішується в кожному конкретному випадку залежно від конкретних обставин справи. В основу оцінки шкоди заподіяної й шкоди відверненої повинні бути покладені як об`єктивний, так і суб`єктивний критерії, проте визначальним має бути об`єктивний критерій.

Однією з найважливіших умов правомірності акта крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.

Як вбачається із відеозапису, апеляційної скарги та пояснень учасників, суд апеляційної інстанції не вбачає протирічь у наявних підтвердженнях існування крайньої необхідності у діях ОСОБА_1 та суд вважає, що ОСОБА_1 дійсно діяв у стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує громадському порядку, правам і свободам громадян, якщо така небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Суд погоджується із аргументами сторони захисту щодо відсутності існування суспільної шкоди та небезпеки в діях ОСОБА_1 , тому суд апеляційної інстанції вважає за необхідне закрити провадження по справі на підставі п.4 ч.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 1,7,25,33,38,294,295 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ :

Постанову Харківського районного суду Харківської області від 19 05 2025 року по справі щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, - скасувати.

Апеляційну скаргу захисника, - задовольнити.

Провадження по даній справі щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, - закрити на підставі п.4 ч.1 ст.247 КУпАП тобто на підставі вчинення дій особою в стані крайньої необхідності, а саме за обставин вчинених ст.18 КУпАП.

Оскарження даної постанови в касаційному порядку у відповідності до ст. 294 КУпАП не передбачено.

Суддя Харківського апеляційного суду О.М.Курило