Справа № 674/1184/25
Провадження № 3/674/439/25
ПОСТАНОВА

іменем України

21 липня 2025 року м. Дунаївці

Дунаєвецький районний суд Хмельницької області в складі судді Барателі Д.Т, за участю секретаря судового засідання Калянової І.Ю., особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його законного представника ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали Батальйону патрульної поліції з обслуговування Кам`янець-Подільського району Управління патрульної поліції в Хмельницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Мелітополь Запорізької області, мешканця АДРЕСА_1 , внутрішньо переміщеної особи, студента Фахового коледжу економіки, права та інформаційних технологій Кам`янець-Подільського податкового інституту, не працюючого, РНОКПП НОМЕР_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

09.07.2025 в провадження судді надійшли матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 124 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 706108 17.07.2024 о 19 год 20 хв ОСОБА_1 , рухаючись вулицею Церковна в с. Смотрич Кам`янець-Подільського району Хмельницької області не був уважним, не стежив за змінами дорожньої обстановки, та допустив раптовий вихід на перехрестя вулиць Бачинського та Церковна поза межами пішохідного переходу, із-за нерухомої перешкоди у вигляді паркану житлового будинку № 2, що стало основною причиною наїзду транспортним засобом Ford Focus, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , в наслідок чого ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому лівої ноги. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 4.7 та п. 4. 14. а, б Правил дорожнього руху та відповідно вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вказав, що точно розповісти обставини події не може, оскільки не все пам`ятає, однак підтвердив, що викладена у протоколі про адміністративне правопорушення подія дійсно сталась. Пояснив, що рухався по вул. Бачинського в с-щі Смотрич в напрямку паркану в сторону магазину, заповільнив рух, почав зупинятись на обочині - початку дороги. Дорога у тому місці погана, тому транспортні засоби при русі частково заїжджають на вул. Церковна, а потім продовжують рух по вул. Бачинського. Зазначив, що бачив і чув автомобіль, що їхав дорогою, відповідно почав рухатись назад, однак не встиг, автомобіль також не встиг зупинитись, в результаті чого сталось зіткнення, автомобіль краєм правої сторони бампера наїхав йому на ліву ногу. На запитання суду пояснив, що недалеко від місця пригоди були його знайомі ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , які проводили його додому (в напрямку до магазину), вони бачили подію мимохідь. Також вказав, що швидку викликали сторонні люди, поліцію, в свою чергу, викликали лікарі, було надано першу медичну допомогу. Відповідно до медичних висновків в результаті події отримав перелом зі зміщенням великої і малої гомілкової кістки. Наголосив, що подію визнає, однак вину у вчиненні правопорушення - ні. Окрім того, зазначив суду, що його по-батькові вірно звучить як " ОСОБА_6 ", а не " ОСОБА_7 ", як вказано у протоколі.

Законний представник особи, що притягується до адміністративної відповідальності - мати ОСОБА_2 суду пояснила, що син не пам`ятає всі обставини події, оскільки був в стресовому стані. Вказала, що під час проведення досудового розслідування слідчий вказував на те, що у наїзді винна саме водій автомобіля, якби ОСОБА_1 не відскочив, вона б наїхала на нього. Тому саме ОСОБА_1 є потерпілим, який в свою чергу, правил дорожнього руху не порушував. Водій автомобіля не вибачилась, завдані збитки, зокрема витрати на лікування, не відшкодувала. Також додала, що пішохідного переходу на перехресті, де сталась подія, немає. Просила допитати в якості свідка батька, зазначивши, що останній не був присутній у момент наїзду, однак приїхав на місце одразу після ДТП.

Свідок ОСОБА_8 вказав, що є батьком особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 . Пояснив, що у день, коли сталось ДТП, до нього зателефонували, після чого одразу приїхав на місце аварії, де вже були лікарі швидкої допомоги. Особи, що були на місці події, в тому числі лікарі, почали словесно тиснути на сина, звинувачуючи його у тому, що сталось, водій автомобіля, що вчинила наїзд, в свою чергу, нічого не казала та не пояснювала. Коли на місці події вже були працівники поліції, забрав сина та повіз до лікарні.

Заслухавши думку особи, що притягується до адміністративної відповідальності, його законного представника та свідка, дослідивши матеріали справи, суд доходитьтаких висновків.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Положеннями ст. 280 КУпАП передбачено, що суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення, зазначаються, зокрема суть адміністративного правопорушення та нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

При цьому суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП або нормах інших нормативно-правових актах, якими передбачена відповідальність за вчинення чітко визначених протиправних дій.

Відповідно до приписів ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, з поміж іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 під час події, обставини викладені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 706108, був пішоходом.

Пунктом 1.10 ПДР України визначено, що пішохід - особа, яка бере участь у дорожньому русі поза транспортними засобами і не виконує на дорозі будь-яку роботу. До пішоходів прирівнюються також особи, які рухаються в інвалідних колясках без двигуна, ведуть велосипед, мопед, мотоцикл, везуть санки, візок, дитячу чи інвалідну коляску.

Одночасно з матеріалів справи вбачається, що дії пішохода ОСОБА_1 , який раптово вийшов на нерегульоване перехрестя із-за нерухомої перешкоди у вигляді паркану житлового будинку, де здійснював рух автомобіль Ford Focus, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , не відповідали вимогам п. 4. 7, 4. 14 а, б Правил дорожнього руху,тобто саме ці дії мали бперебувати в причинному зв`язку з фактом дорожньої транспортної пригоди.

Згідно з п. 4.7 Правил дорожнього руху пішоходи повинні переходити проїзну частину по пішохідних переходах, у тому числі підземних і надземних, а у разі їх відсутності на перехрестях по лініях тротуарів або узбіч.

Пунктами 4.14 а, б Правил дорожнього руху визначено, що пішоходам забороняється виходити на проїзну частину, не впевнившись у відсутності небезпеки для себе та інших учасників руху; раптово виходити, вибігати на проїзну частину, в тому числі на пішохідний перехід.

Так, диспозицією ст. 124 КУпАП передбачена відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Однак, в матеріалах справи відсутні докази спричинення ОСОБА_1 шкоди будь-якому майну, що є необхідною умовою складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КупАП. Таким чином, дії особи, що притягується до адміністративної відповідальності не охоплюються диспозицією ст. 124 КУпАП.

Крім того, згідно з ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Одночасно відповідно до п. 7 Розділу 2 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 № 1376, не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також унесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено.

Натомість у протоколі про адміністративне правопорушення містяться виправлення у даті його складання з імовірної дати "9 березня 2024 року" на імовірну дату "30 червня 2025 року". Вказане виправлення здійснене як чорнилами авторучки так і за допомогою коректора - канцелярського засобу для виправлення тексту, жодним чином не засвідчене посадовою особою, що складала протокол та не дозволяє зробити однозначний висновок щодо дійсної дати складання протоколу.

Суд наголошує на тому, що заборона вносити до протоколу виправлення відповідно до згаданого наказу МВС України від 06.11.2015 № 1376 є імперативною.

За наведених вище підстав, суд фактично позбавлений можливості встановити, чи були внесені виправлення у протокол до його підписання ОСОБА_1 , та чи містяться подібні виправлення у примірнику протоколу, що був наданий особі, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Хоча не всі недоліки складання протоколу про адміністративне правопорушення неминуче призводять до його недійсності, однак у цьому випадку вказане виправлення не дозволяє встановити чи був протокол про адміністративне правопорушення складений у визначений законодавством строк для його складення, а також чи не закінчились на момент розгляду справи строки накладення адміністративного стягнення, що є суттєвими обставинами, які підлягають з`ясуванню у межах даної справи.

Так само суд позбавлений можливості самостійно встановити дату складання протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини у справах "Лучанінова проти України" від 09.06.2011, "Карелін проти Росії" від 20.09.2016).

Крім того, суд звертає увагу на те, що згідно з правилами ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначається, серед іншого, місце вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 706108 місцем вчинення правопорушення є с. Смотрич Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, в той час, як вбачається з матеріалів справи та як вказував у судовому засіданні ОСОБА_1 , подія відбулась у селищі Смотрич Кам`янець-Подільського району Хмельницької області. Крім того, місцем складання протоколу поліцейський вказує смт. Смотрич Кам`янець-Подільського району Хмельницької області.

Згідно ДСТУ 3582-97 „Інформація та документація. Скорочення слів в Українській мові у бібліографічному описі. Загальні вимоги та правила" (додаток А), затвердженого і введеного в дію наказом Держстандарту України від 04.07.1997 № 391, скорочення село позначається як "с.", селище як "с-ще". Окрім того, суд звертає увагу, що село Смотрич та селище Смотрич являються різними населеними пунктами Кам`янець-Подільського району Хмельницької області.

Одночасно, у судовому засіданні встановлено, що вірне по батькові особи, що притягується до адміністративної відповідальності " ОСОБА_6 ", а не " ОСОБА_7 ", як то зазначено у протоколі. В той же час, копію документу, підтверджуючого особу, що притягується до адміністративної відповідальності, до справи не долучено, а в документах, доданих до матеріалів в якості доказів, по батькові особи вказано по різному.

Так, протокол про адміністративне правопорушення є офіційним документом, до нього висуваються певні вимоги, а обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей, покладається на особу, яка його складає та не може бути перекладено на суд, згідно загальних засад судочинства.

Питання наявності чи відсутності складу адміністративного правопорушення, за ознаками якого складений протокол про адміністративне правопорушення, у діях конкретної особи суд вирішує в межах протоколу, складеного відносно цієї особи, перевіряючи відповідність обставин, викладених у протоколі, фактичним обставинам провадження.

Суд позбавлений можливості вийти за межі протоколу про адміністративне правопорушення на погіршення становища особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, оцінювати доведеність існування наслідків, які не ставились у вину, оскільки таким чином суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувачення та це суперечитиме як вимогам національного законодавства, так і стандартам, встановленим щодо незалежності, неупередженості та безсторонності суду, що є неприпустимим з огляду на практику Європейського суду з прав людини з цього питання (справа "Гайдашевський проти України").

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені винуватість особи у вчиненні правопорушення та його подія мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Також правило, згідно з яким усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь закріплене і у ст. 62 Конституції України.

Одночасно відповідно до практики Європейського суду з прав людини, що сформульовані у п. 43 рішення від 14.02.2008 у справі "Кобець проти України" (з відсиланням на п.282 рішення у справі "Авшар проти Туреччини"), згідно з якими доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення в повному обсязі, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, враховуючи, що матеріали справи не містять беззаперечних доказів вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а зібрані у справі докази не можуть бути визнані достатніми для доведення його вини, доходжу висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутні подія і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, у зв`язку з чим провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Статтею 4 Закону України "Про судовий збір" та ст. 40-1 КУпАП визначено, що судовий збір стягується лише у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому підстав для стягнення з ОСОБА_1 судового збору немає.

Керуючись та на підставі ст. 7, 9, 124, 245, 247, 251, 252, 255, 256, 266, 280, 283, 284 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду в десятиденний строк з дня винесення постанови.

Суддя Д.Т.Барателі