Провадження № 3/742/1110/25
Єдиний унікальний № 742/3705/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2025 року м.Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області

в складі: головуючого-судді Павлова В.Г., при секретарі Сірій І.В.,

розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, яка надійшла від Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце роботи НОМЕР_1 , солдат, місце проживання: АДРЕСА_1

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП

ВСТАНОВИВ:

09.07.2025 р. о 8 год. 18 хв. в м. Прилуки по вул. Пирятинській 96 водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Land Rover» /н.з. НОМЕР_2 / в стані алкогольного сп`яніння.

Зі згоди водія огляд на визначення стану алкогольного спяніння у встановленому законом порядку проводився на місці зупинки за допомогою приладу «Drager Alcotest 6820», результат огляду 0,5 ‰ проміле.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9 А ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, не з`явився та надіслав заяву про розгляд справи без його участі. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

З урахуванням положення ст.268 КУпАП, яка не містять заборони щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, що передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, без обов`язкової присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, а також вимоги ст.277 КУпАП в частині строків розгляду, з огляду на вжиті заходи для належного інформування про час та місце розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності особи, що притягується до адміністративної відповідальності.

Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно п.2.9 «А» ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до положень ч.1 ст.130 КУпАП, складом адміністративного правопорушення є, зокрема, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння.

З досліджених в судовому засіданні протоколу про адміністративне правопорушення від 09.07.2025 р. та відеозапису з портативного відео-реєстратора встановлено, що 09.07.2025 р. о 8 год. 18 хв. в м. Прилуки по вул. Пирятинській 96 водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Land Rover» /н.з. НОМЕР_2 /.

Враховуючи позицію ОСОБА_1 в частині не оспорювання факту керування транспортним засобом, що узгоджується з послідовними поясненнями останнього наданих на місці зупинки автомобіля, та підтверджується матеріалами відео фіксації, суд вважає доведеним факт керування автомобілем «Land Rover» /н.з. НОМЕР_2 / саме ОСОБА_1 .

Відтак, суд вважає доведеним факт виконання ОСОБА_1 функцій водія, тобто останній є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП.

Проаналізувавши обставини проходження водієм відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, суд приходить до наступного висновку.

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного чи іншого сп`яніння та оформлення результатів такого огляду визначена в «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09 листопада 2015 року №1452/735 (далі - Інструкція).

Відповідно до п.п.2,6,7 розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови). Наявність у водія хоча б однієї вищевказаної ознаки сп`яніння є підставою для проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння.

Під час перевірки працівником поліції документів та спілкування з водієм ОСОБА_1 у останнього було виявлено вище зазначені ознаки алкогольного сп`яніння, які в подальшому стали підставою для проходження ним огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу «Drager Alcotest 6820», результат огляду позитивний 0,5 ‰ проміле.

Вказані обставини, а саме результати огляду на місці зупинки, свідчать про те, що поліцейським вірно визначено наявність ознак алкогольного сп`яніння та підставно запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, що свідчить про відсутність помилки у візуальному визначенні працівником поліції ознак такого сп`яніння у водія.

В силу положень ст.251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує подію та обставини правопорушення, а доказами у справі є, зокрема, пояснення особи, що притягається до відповідальності, показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису.

Суд особливо звертає увагу на відеозапис з відео-реєстратора поліцейського, що є засобом об`єктивного контролю, оскільки не залежить від суб`єктивного сприйняття кожного з учасників події, і є достатнім доказом для прийняття несуперечливого рішення по справі.

На вказаному відеозаписі безперервно зафіксовано як процедуру огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, так і поетапне складання працівниками поліції адміністративного протоколу.

Жодних заперечень з приводу достовірності отриманих результатів під час проведення огляду із застосуванням технічного приладу «Drager Alcotest 6820» ОСОБА_1 не висловлював, що підтверджується відсутністю зауважень в графі пояснень адміністративного протоколу та чек-листі тестування за допомогою приладу «Drager Alcotest 6820», які були підписані водієм без зауважень та доповнень /а.с.2,3/. Натомість, при спілкуванні з працівниками поліції водій, усвідомлюючи перебування в стані алкогольного спяніння, в позапроцесуальний спосіб намагався уникнути відповідальності.

Про існування будь-яких об`єктивних причин, які б перешкоджали ОСОБА_1 , надати заперечувальні пояснення щодо отриманих результатів огляду за допомогою «Drager», водій на місці проведення огляду не повідомив, і судом за результатами розгляду справи не встановлено.

Оскільки ОСОБА_1 погодився з результатом огляду на стан алкогольного сп`яніння, який був проведений поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, у поліцейських були відсутні підстави пропонувати водію проходити огляд в закладах охорони здоров`я.

Такі дії працівника поліції цілком відповідають п.7 Розділу І Інструкції, що передбачає проведення огляду у закладі охорони здоров`я у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським.

За встановлених фактичних обставин справи, беззаперечно встановлено, що ОСОБА_1 , порушуючи вимоги п.2.9 «А» ПДР, скоїв правопорушення, що передбачене диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки вищезазначені факти його вини є переконливими, достатніми, в повному обсязі відповідають фактичним обставинам справи та знайшли своє підтвердження в доказах, які містяться в матеріалах справи, що були повно та всебічно досліджені під час судового засідання.

Позиція ОСОБА_1 щодо відсутності у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, сформованої на стадії судового розгляду, суд оцінює як обрану лінію захисту з метою уникнення адміністративної відповідальності.

Що стосується доводів ОСОБА_1 в обґрунтування заперечення факту перебування в стані алкогольного сп`яніння з підстав приймання ліків та перебування на лікуванні суд приходить до наступних висновків.

За загальним правилом, прийом ліків особою, яка є водієм та перебуває за кермом, може негативно вплинути на стан його почуття, що може призвести до аварійної ситуації на дорозі з реальною загрозою свого життя та життя інших людей, та є підставою для відмови водія у цьому випадку від керування транспортним засобом після їх вживання.

Згідно з ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Твердження ОСОБА_1 щодо вживання ліків не узгоджуються з вимогами п.2.9 «А» ПДР, відповідно до якого заборонено керувати транспортним засобом не тільки в стані алкогольного сп`яніння, але і під дією ліків, які знижують швидкість реакції та увагу.

Окрім того, матеріали справи не містять жодних даних про повідомлення ОСОБА_1 працівникам поліції про вживання ліків перед проходженням огляду на стан сп`яніння. Вказана версія виникла в останнього лише на стадії судового розгляду.

Відсутність письмових даних про відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом працівниками поліції не є підставою для закриття провадження у справі, оскільки згідно відеозапису поліцейський чітко повідомляв водієві про відсторонення від права керування автомобілем, що вказує на дотримання порядку передбаченого ч.1 ст.266 КУпАП.

Окрім того, вказана обставина не знаходиться у причинно-наслідковому зв`язку із вчиненням адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та для запобігання вчинення нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами.

Згідно положень ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставин, які пом`якшують чи обтяжують відповідальність, у справі не встановлено. Підстав для звільнення від адміністративної відповідальності суд не вбачає.

З врахуванням ступеню та характеру вчиненого правопорушення, який становить підвищену суспільну небезпеку у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, особи порушника, ступеню його вини та відношення до скоєного адміністративного правопорушення, відсутність відомостей про попередні притягнення до адміністративної відповідальності, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, суд вважає, що ОСОБА_1 слід притягнути до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у межах санкції статті.

Згідно п.12 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків. Тобто, дана норма Закону не поширює свою дію на категорію справ про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

Суд зазначає, що водій ОСОБА_1 , з урахуванням наданих ним пояснень, зафіксованих на відеозаписі, не виконував жодних бойових завдань, як військовослужбовець.

Відповідно до ст.40-1 КУпАП суд стягує з особи, яка притягається до адміністративної відповідальності судовий збір в розмірі 605,60 грн, оскільки будь-яких інших даних про те, що особа звільнена від сплати судового збору матеріали справи не містять.

Керуючись ст.ст.23, 33,40-1, ч.1 ст.130, ст.ст.283-285 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 /сімнадцять тисяч/ грн. з позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 /один/ рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 605 грн (шістсот п`ять) 60 коп. судового збору.

Роз`яснити правопорушнику, що згідно зі ст.307 КУпАП штраф повинен бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі її оскарження не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу, згідно з ч.1 ст.308 КУпАП, надсилається для примусового виконання до відділу державно виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Згідно ст.291 КУпАП постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя В.Г. Павлов