Справа № 734/121/25 Головуючий у 1 інстанції Бараненко С. М.
Провадження № 33/4823/545/25
Категорія - ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2025 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд в складі:

Головуючого - судді Салая Г.А.,

за участі захисника Стецюк Р.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові апеляційну скаргу захисника Стецюк Р.А. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Козелецького районного суду Чернігівської області від 21 травня 2025 року,

У С Т А Н О В И В:

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави 605 грн 60 коп. судового збору.

Місцевим судом установлено, що 21.12.2024 року, о 21:22 год. ОСОБА_1 на 97 км автодороги М01 Київ-Чрнігів-Н.Яриловичі, в с. Кіпті Чернігівського району та області, керував транспортним засобом «Volvo FH460», д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом Indox, державний номерний знак НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку на місці або у лікаря нарколога відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР.

Не погодившись із рішенням суду, захисник подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову місцевого суду скасувати та закрити провадження по справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Вважає, що постанова суду винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Вказує, що судом не з`ясовано ряд обставин, які вплинули на правильне вирішення справи: не взято до уваги пояснення ОСОБА_1 про те, що після зупинки його поліцейськими, останні перевірили його маршрутний лист та виявивши, що він слідує не тим маршрутом, повідомили про порушення, за яке він був готовий понести відповідальність. У подальшому, працівник поліції Кривзун Б.Л. повідомив йому, що він перебуває у розшуку ТЦК та став наполягати на необхідності проїхати до ТЦК. Він заперечив, оскільки оновлював дані та відмовився їхати до ТЦК, на що працівник поліції почав погрожувати викликом Укратранссбезпеки, потім повідомив, що він буде стояти добу і дві і три якщо не поїде з ними. Після відмови виходити із автомобіля, поліцейський став указувати, що нібито вбачає у нього ознаки алкогольного сп`яніння та пропонувати пройти огляд, він заперечив, що має будь-які ознаки і сказав, що готовий продувати запропонований Драгер. Однак поліцейський повідомив, що не буде давати йому Драгер, а сказав пройти в стаціонарний пост щоб там він пройшов огляд, бо на вулиці холодно. Він боявся, що такі дії поліцейських не законні, тому відмовлявся йти з ними на стаціонарний пост, погоджуючись продути Драгер на місці. Захисник зазначає, що такі показання та ряд доказів, наданих стороною захисту судом проігноровані. Вказує, що сам протокол не є доказом у справі, а наявне у матеріалах направлення на проходження огляду видане жінкою поліцейським, проте з дослідженого відеозапису не вбачається жінок та відсутній жіночий голос, який би озвучував хоч якісь ознаки сп`яніння водієві, тому вважає такий доказ недопустимим. Звертає увагу, що поліцейський ОСОБА_2 озвучує ознаки сп`яніння водієві, зокрема запах алкоголю з порожнини рота та тремтіння пальців рук, при цьому останній постійно сидить у кабіні авто на висоті, що не можливо виявити, оскільки його не просили видихнути у сторону поліцейських та не перевіряли руки на тремтіння. Крім того, звертає увагу, що спілкування з водієм тривало близько години і лише потім озвучили ознаки. Проходження огляду саме у стаціонарному посту, як вимагали поліцейські не передбачено жодним правовим документом. Права на захист не було роз`яснено. Суд у постанові посилається на те, що поліцейським було запропоновано пройти огляд саме у стаціонарному посту, посилаючи на прохолодну погоду, внаслідок чого прилад може показати хибний результат, тоді як поза увагою залишились доводи захисту про те, що температура повітря в той день була 0-5 градусів тепла вдень та від -2 до -3 вночі, тоді як робоча температура алкотестера Драгер від -5 до +50 градусів Цельсія. Тому вважає, що такі дії поліцейських треба розцінювати як провокацію. Також судом проігноровано та не дано правової оцінки протоколу затримання ОСОБА_1 , складеного на тому ж місці, де ОСОБА_1 знаходився протягом доби до приїзду адвоката. Крім того, зазначає, що матеріали справи не містять доказів відсторонення водія від керування та передачі автомобіля іншій уповноваженій особі, що викликає сумнів у законності дій поліцейського при оформленні матеріалів.

В засіданні апеляційного суду захисник підтримала вимоги апеляційної скарги та просила її задовольнити із викладених підстав.

Дослідивши апеляційну скаргу, вислухавши апелянта, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколу про адміністративне правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно роз`яснень, що містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясувати всі обставини, перелічені в ст. ст. 247, 280 КУпАП, надати оцінку не тільки тим доказам, які доводять винуватість, але й оцінити докази, які виправдовують особу.

Зазначених вимог місцевий суд, розглядаючи дану справу, не дотримався повною мірою, оскільки поза увагою та без належної оцінки залишились обставини, які істотно вплинули на висновки про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Як убачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 №202205 від 21.12.2024 о 23:37, відповідно до якого він 21.12.2024 року о 21:22 год., на автодорозі Київ-Чернігів-Нові Яриловичі, 98 км, в с. Кіпті керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, почервоніння обличчя, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці або у лікаря нарколога відмовився.

Із наявного у матеріалах провадження відеозапису встановлено, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 , який перевозить вогненебезпечний вантаж, було зупинено на стаціонарному посту та перевірено документи, маршрутний лист та з`ясовано, що останній відхилився від зазначеного маршруту, про що повідомлено водієві. В подальшому після перевірки бази даних, водієві повідомлено, що він перебуває у розшуку ТЦК, оскільки не оновлені дані в системі «Резерв+» та запропоновано проїхати до ТЦК сел. Козелець, на що останній відмовився, вважаючи такі дії поліцейських незаконними, посилаючись на адвоката. Після відмови водія проїхати до ТЦК поліцейський повідомив, що в такому разі водій буде стояти тут допоки не поїде, доки не з`їздять у ОСОБА_3 , він нікуди не поїде, хоч тиждень стоятиме. Інший поліцейський зазначив, що у такому разі можуть викликати «Укртрансбезпеку» щоб тисяч на 30 «попали». Після чергової відмови водія проїхати до ОСОБА_4 від поліцейського поступило питання: «Нічого забороненого не вживали?, а алкоголь?» після заперечення водія поступило питання «А чого з автомобіля у вас тхне чимось спиртовим?». Після цього роз`яснені ознаки: запах алкоголю, тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці та запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою приладу Драгер, на що водій погодився, поліцейський повідомив водієві про необхідність вийти з автомобіля та прослідувати до стаціонарного поста, оскільки на вулиці прохолодно через що прилад може показати хибний результат. Водій категорично відмовився виходити, наполягаючи, що він не проти продути прилад, на що поліцейський відповів, що він знаходиться в кабіні на висоті близько 2,5 м, що позбавляє можливості з місця пройти огляд, а в руки у кабіну автомобіля він не може передати прилад, при цьому наполягаючи, що саме у стаціонарному пості в приміщенні можна пройти такий огляд. Водій відмовився виходити з машини, зазначаючи «я вигляну до вас», однак поліцейський повідомив, що він не в змозі «дотягнутися до кабіни», наполягаючи на огляді саме в приміщенні стаціонарного посту, або ж у лікаря-нарколога у сел. Козелець, повідомивши, що таку поведінку водія буде розцінено як ухилення від проходження огляду та складено відповідний протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Після оформлення матеріалів було оголошено протокол, роз`яснено права та повідомлено про відсторонення водія та необхідність знайти іншого для подальшого керування, на чому відеофіксація закінчена.

Відтак, доводи апеляційної скарги певним чином знаходять своє підтвердження переглядом відеозапису.

Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється у порядку, встановленому ст. 266 КУпАП, відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України від 9 листопада 2015 року № 1452/735 та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженого Постановою КМУ від 17 грудня 2008 року № 1103.

Відповідно до положень Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. Огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність).

Аналізуючи дії поліцейських на предмет дотримання порядку виявлення у водія ознак сп`яніння і вимоги про проходження огляду та водія на предмет дотримання ним обов`язків водія у цьому конкретному випадку, апеляційний суд приходить до висновку, що поліцейськими не було дотримано відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Так, виявлення ознак алкогольного сп`яніння у водія після тривалого спілкування з ним на тему необхідності проїхати до ТЦК та відмови водія через це виходити з автомобіля, при цьому застереження поліцейських, що огляд за допомогою приладу Драгер (на що водій погоджувався) він може пройти лише у приміщенні стаціонарного посту, враховуючи суть розмови, яка передувала вимозі, вочевидь указує на упередженість працівників поліції. Тому за встановлених обставин, апеляційний суд приходить висновку, що у даному випадку невиконання водієм обов`язку щодо неухильного дотримання вимог працівника поліції не може беззаперечно свідчити про порушення ним п. 2.5 ПДР та як наслідок, тягнути за собою відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, слід зробити висновок, що у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження порушення ОСОБА_1 п. 2.5 ПДР України, а при складенні протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП працівниками поліції не у повній мірі дотримано вимоги ст. 266 КУпАП.

У відповідності до ст. 7 КУпАП, ст. 62 Конституції України, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути притягнута до відповідальності, доки її вину не буде доведено у законному порядку. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до переконання про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги підтверджуються матеріалами справи про адміністративне правопорушення та вважаються апеляційним судом обґрунтованими.

Постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню із закриттям провадження по справі у зв`язку із відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника задовольнити.

Постанову Козелецького районного суду Чернігівської області від 21 травня 2025 року щодо ОСОБА_1 - скасувати, а провадження по справі закрити, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

СуддяГ. А. Салай