П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2025 року м. Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Черніцька Ірина Миколаївна, розглянувши матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого по АДРЕСА_1 , зареєстрованого, АДРЕСА_2

за ст. 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

з участю: адвоката Нужди С.Ф.

В С Т А Н О В И В:

Водій ОСОБА_1 14 травня 2025 року о 20 год 03 хв по вул. Микулинецька, 116С у м. Тернопіль, керуючи транспортним засобом «Mazda 6», державний номерний знак НОМЕР_1 , будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди, а саме наїзд на собаку, яка раптово вибігла, залишив місце ДТП, чим порушив вимоги п. 2.10 (а) ПДР України.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, хоча про час та місце був повідомлений у встановленому законом порядку.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 адвокат Нужда С.Ф. просила закрити провадження у справі за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, про що подала письмове клопотання. Вказала, що притягнення до відповідальності за ст.122-4 КУпАП чітко пов`язана із фактом вчинення ДТП, відповідальність за яке передбачена ст. 124 КУпАП. Проте, у матеріалах справи відсутні будь-які докази вчинення ОСОБА_1 ДТП, а саме відсутній складений протокол за вчинення адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП, який є основним фактом фіксації ДТП та можливості притягнення водія до адміністративної відповідальності за залишення місця вчинення ДТП.

Суд, заслухавши пояснення адвокат Нужди С.Ф., розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши в сукупності наявні у справі докази, прийшов до наступних висновків.

В силу вимог ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з вимогами статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Положеннями ст. 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язанні знати і неухильно дотримуватися вимог цього закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

В силу вимог пункту 1.3 Правил дорожнього руху України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Положеннями пункту 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху України дорожньо-транспортна пригода це подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки. Згідно з вимогам статті 122-4 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Відповідно до вимог п. 2.10 (а) ПДР України у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Встановлено, що ОСОБА_1 14 травня 2025 року о 20 год 03 хв по вул. Микулинецька, 116С у м. Тернопіль, керував транспортним засобом «Mazda 6», державний номерний знак НОМЕР_1 , та здійснив наїзд на собаку, яка раптово вибігла. Після вказаної події місце ДТП залишив, чим порушив вимоги п. 2.10 (а) ПДР України.

Судом встановлено, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення доведена матеріалами справи, дослідженими у судовому засіданні, а саме:

-даними, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №330631 від 14 травня 2025 року;

-схемою місця ДТП, яка сталася 14 травня 2025 року о 20 год 20 хв;

-письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 14 травня 2025 року;

-письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 14 травня 2025 року;

-відеозаписами з нагрудної камери працівників поліції та з камер зовнішнього спостереження;

Як вбачається з письмових пояснень ОСОБА_1 від 14 травня 2025 року, він визнав той факт, що у день та час зазначений у протоколі він керував автомобілем «Mazda 6», державний номерний знак НОМЕР_1 .

Аналогічні пояснення надав ОСОБА_1 у попередньому судовому засіданні.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 вказала, що 14 травня 2025 року, вона разом із своєю собакою йшли до будинку, собака бігла позаду, водій транспортного засобу «Mazda 6» збив собаку і поїхав далі.

Дослідивши в сукупності наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 порушив вимоги п. 2.10 (а) ПДР України, а саме залишив місце ДТП, до якої був причетний.

Доказів протилежного судом не здобуто.

За таких обставин, вважаю, що в діях ОСОБА_1 є ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, тобто залишення водіями транспортних засобів на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні, а тому його слід притягнути до адміністративної відповідальності та накласти на нього адміністративне стягнення.

Суд не приймає до уваги доводи захисника про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення передбаченого ст. 122-4 КУпАП, тому що відсутній протокол за ст. 124 КУпАП, оскільки ДТП це подія, яка сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої було завдано матеріальні збитки, у даному випадку смерть собаки.

Складання протоколу відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП не є обов`язковою умовою для кваліфікації події як ДТП. Більше того, протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП складають щодо винної особи в ДТП та сам по собі факт відсутності протоколу за ст. 124 КУпАП не виключає в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченогост. 122-4 КУпАП.

При обранні адміністративного стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, у зв`язку з цим, вважає за доцільне обрати ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в межах санкції статті.

Згідно з вимогами ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення підлягає стягненню з особи, на яку накладено стягнення.

Таким чином, у відповідності до положень п.5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 33, 40-1, 122-4, 280, 283, 284, 287, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 3400 (три тисячі чотириста) гривень у дохід держави.

Штраф має бути сплачений ОСОБА_1 не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У випадку несплати штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з ОСОБА_1 стягується подвійний штраф.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу підлягає примусовому виконанню після закінчення строку, установленого частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, шляхом звернення до виконання протягом трьох місяців з дня винесення.

В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. У разі відстрочки виконання постанови відповідно до статті 301 Кодексу України про адміністративні правопорушення перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя І.М. Черніцька