Справа № 304/1505/25
Провадження № 3/304/830/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.07.2025 року м. Перечин

Суддя Перечинського районного суду Закарпатської області Сидоренко Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний матеріал (протокол серія ЗхРУ № 146529 від 25.06.2025 року), який надійшов з відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип В) відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, уродженця м. Бердичів Житомирської області, не працюючого, який зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт серії (ID) НОМЕР_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 , моб.тел. НОМЕР_3 ,

за ч.2 ст.204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №146529 від 25.06.2025 року, складеного інспектором прикордонної служби вищої категорії начальником групи зв`язку відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип В) ОСОБА_2 вбачається, що 25 червня 2025 року, близько о 14 год. 10 хв. на околиці населеного пункту Перечин, на відстані 7000 метрів від державного кордону, в районі 202 прикордонного знаку прикордонним нарядом «Контрольний пост» був виявлений та затриманий ОСОБА_3 , який здійснив спробу незаконного перетинання державного кордону України спільно з ОСОБА_4 , з України в Словацьку Республіку поза встановленими пунктами пропуску через державний кордон в пішому порядку в складі групи осіб, та своїми діями ОСОБА_3 порушив вимоги ст.ст.9,12 Закону України «Про державний кордон України» від 04.11.1991 року, за що передбачена відповідальність за ч.2 ст.204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В судове засідання ОСОБА_3 не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений судом своєчасно та належним чином, шо підтверджується довідкою про доставку смс-повідомлення 01.04.2025 року, яка є в матеріалах справи, проте про причини неявки ОСОБА_3 суду не повідомлено, документів на підтвердження поважності причин неявки ОСОБА_3 до суду не подано.

В судове засідання захисника ОСОБА_3 - адвокат Словінський С.А., не з`явився, проте захисником 04.07.2025 року подано до суду письмове клопотання про закриття провадження у справі № 304/1505/25 та в якому, серед іншого, захисник просить розглянути дану справу без його участі та без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 .

У поданому до суду клопотанні захисник Словінський С.А. зазначає, що ОСОБА_3 жодних намірів незаконно перетинати державний кордон не мав, оскільки у нього не було при собі закордонного паспорту громадянина України, на даний час він має постійне місце проживання в Україні, також є студентом денної форми навчання Вінницького національного медичного університету імені М.І.Пирогова, він є призовником (приписаний до призовної дільниці м.Бердичів Житомирської області), також працює в КНП «Клиничний центр інфекційних хвороб» ТОВ «Беррі хаб плюс». Також захисник вказує, що 24.06.2025 року о 12-26 год. потягом сполучення «Вінниця-Ужгород» ОСОБА_3 прибув у мвсто Ужгород з туристичною метою, для відвідування міста Ужгород та Невицького замку. При цьому він також мав квиток у зворотному напрямку сполучення «Ужгород-Вінниця» на 26.06.2025 року.

Крім цього, 25.06.2025 року близько о 09-00 год. ОСОБА_3 , разом зі своїми двома знайомими рухався у потязі сполучення «Ужгород-станція Невицьке» з метою туристичної поїздки до Невицького замку, не намагаючись обійти блокпост чи уникнути зустрічі із працівниками прикордонної служби. При собі мав паспорт громадянина України, військово-облікові документи, мобільний телефон, рюкзак і зворотній квиток на повернення до міста Вінниця. У вищевказаному потязі до них підійшла особа у форменому одязі прикордонної служби і запропонувала проїхати з нею та з іншими працівниками до міста Перечин, Ужгородського району Закарпатської області, де й було складено адміністративний протокол за ч.2 ст.204-1 КУпАП, копію якого йому не надали.

Та захисник вважає, що працівниками прикордонної служби в даному випадку було порушено порядок та підстави складання адміністративних матеріалів відносно ОСОБА_3 та не доведено факту вчинення ним правопорушення, зазначеного в протоколі про адміністративне правопорушення.

Захисник вказує у клопотанні на те, що перебування особи в Ужгородському районі Закарпатської області, який є контрольованим прикордонним районом, на відстані 7 та більше км від державного кордону, не є свідченням того, що особа мала на меті будь-яким способом незаконно перетнути державний кордон України.

На думку захисника Словінського С.А., матеріали справи не містять належних та допустимих доказів щодо дій, які вказували б на спробу незаконного перетину державного кордону України громадянином ОСОБА_3 . А тому захисник вважає, що зазначені у протоколі серії ЗхРУ №146529 від 25.06.2025 року обставини не знайшли свого підтвердження. Просить закрити провадження у справі № 304/1505/25 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, посилаючись на те, що в діях підзахисного ОСОБА_3 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП. На підтвердження позиції щодо невинуватості підзахисного ОСОБА_3 адвокатом Словінським С.А в якості доказів додано копії квитків (посадкові документи) на потяг «Вінниця-Ужгород» та у зворотному напрямку «Ужгород-Вінниця», копію квитка сполученням «Ужгород-Невицьке», копію студентського квитка (медичний факультет, денна форма навчання) Вінницького національного медичного університету на ім`я ОСОБА_3 , копію посвідчення призовника на ім`я ОСОБА_3 , виданого ІНФОРМАЦІЯ_3 05.01.2021 року, копію довідки з місця реєстрації ОСОБА_3 від 17.06.2025 року, копію довідки медичного закладу про працевлаштування ОСОБА_3 на посаді брата медичного стаціонару палатного відділення інтенсивної терапії з 01.01.2025 року

Враховуючи скорочені строки розгляду справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст.277 КУпАП, суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутність ОСОБА_3 , на підставі наявних у справі доказів. При цьому суд також враховує, що категорія правопорушення за ч.2 ст.204-1 КУпАП не відноситься до тієї категорії справ, по яким присутність в судовому засіданні особи, яка притягається до відповідальності, є обов`язковою (ч.2 ст.268 КУпАП).

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду об`єктивно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Повно та всебічного дослідивши надані матеріали справи, вивчивши подане стороною захисту клопотання з доданими до нього документами, суддя приходить до наступних висновків.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст.129 Конституції України, однією з основних засад судочинства, є забезпечення доведеності вини.

У відповідності до вимог ч.1 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленому законом.

Статтею 248 КУпАП визначено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин.

Виходячи зі складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.204-1 ч.2 КУпАП, об`єктивна сторона правопорушення полягає у перетині або спробі перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади, вчинені групою осіб або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Статтею 9 Закону України «Про державний кордон України» визначено порядок перетинання державного кордону України, який здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку. Залізничне, автомобільне, морське, річкове, поромне, повітряне та пішохідне сполучення через державний кордон України здійснюється в пунктах пропуску, що встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства і міжнародних договорів України, а також поза пунктами пропуску через державний кордон України у випадках, визначених законодавством.

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 204-1 КУпАП характеризується наявністю умислу.

Об`єктивна сторона вищевказаного правопорушення виражається у перетинанні або спробі перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади (формальний склад).

Відповідно до ст.12 Закону України «Про державний кордон України» пропуск осіб, які перетинають державний кордон України, здійснюється органами Державної прикордонної служби України за дійсними документами на право в`їзду на територію України або виїзду з України.

Крім того, відповідно до п.2 постанови Кабінету Міністрів України №57 від 27.01.1995 року «Про порядок перетину Державного кордону України громадянами України перетинання громадянами України державного кордону здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю, якщо інше непередбачено законом, за одним з таких документів, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну: 1)паспорт громадянина України для виїзду за кордон;2) дипломатичний паспорт; 3) службовий паспорт; 4) проїзний документ дитини; 5) посвідчення особи моряка; 6) посвідчення члена екіпажу.

Постановою Кабінету Міністрів України №1147 від 27.07.1998 року «Про прикордонний режим» встановлено вздовж державного кордону та його сухопутних ділянках і вздовж берегів прикордонних річок, озер та інших водойм прикордонну смугу завширшки 5 кілометрів від лінії державного кордону, де встановлюється прикордонний режим, але не менше від ширини смуги місцевості, що розташована в межах від лінії державного кордону до лінії прикордонних інженерних споруд.

Відповідно до протоколу ЗхРУ № 146529 ОСОБА_3 був затриманий на відстані 7000 метрів до державного кордону, в районі 202 прикордоного знаку прикордонним нарядом «Контрольний пост», тобто поза межами встановленої 5-кілометрової прикордонної зони.

Під час розгляду справи з наданих стороною захисту документів встановлено, що наміру перетинати державний кордон України ОСОБА_3 не мав, оскільки у нього при собі не було закордонного паспорту громадянина України, що також підтверджується протоколом особистого огляду, огляду та вилучення речей та документів від 25.05.2025 року. Також судом врховано тіобставини, що ОСОБА_3 на даний час має постійне місце реєстрації та фактичного проживання в Україні, є студентом денної форми навчання Вінницького національного медичного університету ім. М.І. Пирогова, є призовником, працевлаштований до комунального некомерційного підприємства ВОР «Клінічний центр інфекційний хвороб».

При цьому, матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » не містять будь-які посилання або інші відомості, які б вказували на те, що ОСОБА_3 намагався незаконно перетнути державний кордон з України в Словацьку Республіку поза пунктами пропуску.

Таким чином, твердження у протоколі про адміністративне правопорушення про те, що ОСОБА_3 здійснив спробу незаконного перетину державного кордону з України в Словацьку Республіку, поза пунктами пропуску державного кордону України, не ґрунтується на наявних у справі матеріалах, належними та допустимими доказами не підтверджені, та беззаперечні докази, які б вказували на причетність ОСОБА_3 з групою осіб до інкримінованого правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП, суду не надано.

З наданих суду доказів відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » неможливо встановити наявність в діях ОСОБА_3 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП, оскільки суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту вчинення ОСОБА_3 вищевказаного правопорушення, яке йому інкриміновано.

В даному випадку суддя констатує про відсутність підстав для притягнення особи ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.204-1 КУпАП, внаслідок відсутності в його діях складу такого адміністративного правопорушення.

Враховуючи зазначене, протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_3 , суперечить встановленим обставинам справи, твердження в них зроблені на основі припущень, що відповідно до ст.62 Конституції України, піддається сумніву та тлумачиться на користь людини.

Також зауважує, що суд не має повноважень збирати докази винуватості особи відповідно до практики ЄСПЛ, зокрема позицію суду у справах «Малофєєва проти росії» ("Malofeyevav. russia", рішення від 30.05.2013 року, заява № 36673/04) та «Карелін проти росії» ("Karelin v. russia", заява N 926/08, рішення від 20.09.2016 року) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що «…суд не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом)».

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам "Кобець проти України" від 14.02.2008 року, "Берктай проти Туреччини" від 08.02.2001 року, "Лавенте проти Латвії" від 07.11.2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення "за відсутності розумних підстав для сумніву", що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростованих презумцій.

Так, в силу п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Враховуючи зазначені принципи слід констатувати, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд не може перебирати на себе функції захисту чи обвинувачення у справі, зокрема самостійно відшуковувати докази, змінювати фабулу інкримінованого правопорушення, викладену в протоколі (висувати обвинувачення чи змінювати його) тощо. Натомість суддя, в межах протоколу про адміністративне правопорушення, на підставі поданих доказів встановлює фактичні обставини, які підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення та встановлює наявність складу адміністративного правопорушення відповідно до формулювання інкримінованого правопорушення (обвинувачення) викладеного в протоколі про адміністративне правопорушення, яке повинно відповідати диспозиції відповідної статті Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Тобто, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь. Аналогічна норма міститься також у положеннях статті 62 Конституції України.

Частиною 3 статті 62 Конституції України передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З огляду на встановлені обставини, викладене обґрунтування, суддя дійшов висновку, що вина ОСОБА_3 не доведена засадою поза розумним сумнівом (застосування принципу в рішенні ЄСПЛ «Кобець проти України»). Цей висновок суду дає підстави застосувати положення статті 247 ч.1 п.1 КУпАП, та закрити провадження у цій справі.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

З вищенаведених підстав, суддя приходить до висновку про відсутність складу інкримінованого ОСОБА_3 правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП, а провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.204-1 ч.2, п.1 ч.1 ст.247, ст.ст.251, 283-285, 294 КУпАП, суддя -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 - закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова судді в справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подаються до Закарпатського апеляційного суду через Перечинський районний суд Закарпатської області.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя

Перечинського районного суду Ю.В. СИДОРЕНКО

Закарпатської області