ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/817/375/25 Доповідач - Сарновський В.Я.
Категорія - ч.3 ст.184 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2025 р. суддя Тернопільського апеляційного суду Сарновський В.Я. розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Самуляка М.Ю. на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 жовтня 2024 року, -

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн (вісімсот п`ятдесят гривень 00 копійок), який стягнути в дохід держави. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605,60 грн (шістсот п`ять гривень 60 копійок).

Згідно постанови, ОСОБА_1 неналежно займається вихованням свого неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що виразилось в тому, що останній 23.09.2024 о 15 год 25 хв перебував в м. Тернопіль на вул. Б. Хмельницького, 15, поряд зупинки громадського транспорту та викурював електронну нікотинову сигарету ТМ «VKSA», чим порушив п. 16 ст. 13 Закону України «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення», за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 175-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, однак не досягнув віку, з якого наступає адміністративна відповідальність, а тому, до адміністративної відповідальності притягується її мати ОСОБА_1 , яка вчинила адміністративне правопорушення, за яке передбачена адміністративна відповідальність за ч. 3 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП).

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 - адвокат Самуляк М.Ю. просить поновити строк апеляційного оскарження, та скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 жовтня 2024 року, а провадження у справі закрити. Свої вимоги мотивує тим, що копію оскаржуваної постанови ОСОБА_1 отримала 17 червня 2025 року, а апеляційна скарга подана 27 червня 2025 року. Зазначає, що:

ОСОБА_1 не було відомо про притягнення її до адміністративної відповідальності та винесення оскаржуваної постанови, оскільки її належним чином не було повідомлено про час та місце судового засідання, а також їй своєчасно не направили копію постанови суду першої інстанції;

суд першої інстанції не з`ясував суть вчиненого правопорушення, обставини його вчинення, належним чином не дослідив і не перевірив наявні докази;

у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено конкретних обставин вчинення адміністративного правопорушення згідно з диспозицією ч.3 ст.184 КУпАП;

місцевим судом не зазначено, яким саме чином ОСОБА_1 не виконувала свої батьківські обов`язки;

в матеріалах справи відсутні будь-які допустимі докази, які б підтвердили, що в діях ОСОБА_2 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.175-1 КУпАП.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та доводи її захисника - адвоката Самуляка М.Ю., які підтримали апеляційну скаргу і просили задовольнити її з викладених у ній підстав та скасувати постанову, проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

Що стосується клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 жовтня 2024 року, то воно підлягає до задоволення виходячи з того, що зазначені в апеляційній скарзі підстави, через які було його пропущено, підтверджуються наявними в матеріалах справи відомостями і є поважними.

Щодо доводів апеляційної скарги по суті справи в ході апеляційного розгляду встановлено наступне.

Згідно вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Частина 3 ст.184 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення неповнолітніми віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років правопорушення, відповідальність за яке передбачено цим Кодексом, крім порушень, передбачених частинами третьою або четвертою статті 173-4 цього Кодексу.

Перевіркою матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено, що суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винуватості ОСОБА_1 .

Як вбачається зі змісту оскарженої постанови, судом першої інстанції належним чином перевірені всі обставини справи, які досліджені всебічно, повно та об`єктивно, висновки суду про винуватість ОСОБА_1 у вчинені правопорушень ґрунтуються на матеріалах справи.

Так, висновок суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушеня, передбаченого ч.3 ст.184 КУпАП, ґрунтується на даних, що містяться в: протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД № 279738 від 23 вересня 2024 року, де викладені обставини вчинення адміністративного правопорушення; письмових поясненнях ОСОБА_2 від 23 вересня 2024 року; рапорті інспектора СЮП ВП ПП Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області ст. лейтенанта поліції Рогачевського О. від 23 вересня 2024 року; фотокартками наявними у матеріалах справи.

Наведені в оскарженій постанові докази, на підставі яких суд першої інстанції прийшов до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 є послідовними, узгоджуються між собою та в сукупності доводять вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.184 КУпАП.

Таким чином, вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст.184 КУпАП, доведена належним чином дослідженими в судовому засіданні доказами.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність і належність доказів та обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, по справі не вбачається.

Щодо доводів апелянта про те, що суд першої інстанції не з`ясував суть вчиненого правопорушення, обставини його вчинення, належним чином не дослідив і не перевірив наявні докази, суд апеляційної інстанції оцінює їх критично, з огляду на те, що з матеріалів справи вбачається, що 23 вересня 2024 року о 15:25 год. неповнолітній син ОСОБА_1 , 2009 року народження, перебуваючи в громадському місці біля зупинки громадського транспорту на вул. Б. Хмельницького в м. Тернополі вживав електронну нікотинову сигарету ТМ «VKSA». Вказані обставини зафіксовані працівниками поліції під час здійснення патрулювання, відповідна інформація міститься у протоколі про адміністративне правопорушення та рапорті інспектора Рогачевського О., які долучено до справи. Вони не спростовані стороною захисту жодними допустимими доказами. Факт вживання електронної сигарети неповнолітньою особою віком до 16 років прямо свідчить про вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 175-1 КУпАП. Оскільки ОСОБА_2 не досяг віку, з якого настає адміністративна відповідальність, підставою для відповідальності матері є ч.3 ст.184 КупАП.

Твердження захисника Проць В.І. про те, що у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено конкретних обставин вчинення адміністративного правопорушення згідно з диспозицією ч.3 ст.184 КупАП є безпідставними, так як ч.3 ст.184 КУпАП передбачає притягнення до відповідальності не за бездіяльність матері як таку, а за сам факт вчинення правопорушення її дитиною віком від 14 до 16 років. Закон не вимагає встановлення системності чи додаткових фактів неналежного виховання. Таким чином, твердження, що суд першої інстанції мав додатково доводити конкретні дії чи бездіяльність ОСОБА_1 , є помилковими і не відповідає правовому змісту диспозиції ч.3 ст.184 КупАП.

Безпідставними є доводи апелянта про те, що в матеріалах справи відсутні будь-які допустимі докази, які б підтвердили, що в діях ОСОБА_2 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.175-1 КупАП, оскільки, як вже зазначалось, факт перебування неповнолітнього в громадському місці з електронною сигаретою встановлений працівниками поліції безпосередньо, в межах здійснення службових повноважень. Протокол про адміністративне правопорушення та рапорт інспектора поліції містять ознаки безпосереднього спостереження правопорушення, з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП. Крім того вказаний факт також підтверджується письмовими поясненнями самого ОСОБА_2 згідно якого, останній підтверджує факт перебування в громадському місці та викурювання електронної нікотинової сигарети ТМ «VKSA» (а.с.3).

Доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 не була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи підтверджуються матеріалами справи, однак не можуть бути безумовною підставою для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, як про це порушується питання в апеляційній скарзі, оскільки вони не визначені такими у ст.247 КУпАП. Також, для забезпечення всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи можливість реалізувати усі процесуальні права, передбачені ст.ст. 268, 271 КУпАП, в тому числі подати нові докази і викласти свої доводи щодо суті правопорушення, була забезпечена ОСОБА_1 під час апеляційного розгляду.

За наведених обставин, висновки суду першої інстанції про доведеність складу правопорушення є обґрунтованими.

Разом з тим, в ході апеляційного розгляду з пояснень ОСОБА_1 та наданих нею документів, зокрема копій посвідчень учасника бойових дій ОСОБА_3 , встановлено, що ОСОБА_1 самостійно виховує сина, оскільки її чоловік і батько ОСОБА_4 був учасником АТО, є ветераном війни і особою з інвалідністю внаслідок війни. Крім того, ОСОБА_1 пояснила, що постійно проводить із сином бесіди виховного характеру та належним чином займається його вихованням, що має наслідком те, що на даний час її син має намір вступити в навчальний заклад з посиленою військовою підготовкою. Куріння сином електронної сигарети було одиничним випадком і не мало системного характеру та не спричинило будь-кому майнової чи моральної шкоди, а тому вона просила звільнити її від адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Малозначне правопорушення - це такі дії, які не спричинили або не могли спричинити істотної шкоди суспільним та державним інтересам, правам і свободам громадян або іншим цінностям, що охороняються законом.

Положення зазначеної статті відображають принцип індивідуалізації адміністративної відповідальності, який означає відповідність обраного заходу впливу меті відповідальності. Також даний принцип передбачає як індивідуальний підхід до застосування примусових заходів залежно від особистих якостей правопорушника та характеру і обставин вчиненого, так і можливість пом`якшення і навіть відмови держави від застосування заходів відповідальності, якщо її мета може бути досягнута іншим шляхом.

Відтак, апеляційний суд з врахуванням вищенаведеного та відомостей про особу ОСОБА_1 , яка раніше до адміністративної відповідальності не притягувалась, в суді апеляційної інстанцій фактично визнала вину у вчиненому, має на утриманні неповнолітню дитину, батько якої (її чоловік) є ветераном війни; приймаючи до уваги також конкретні обставини вчиненого її сином правопорушення за ч.1 ст.175-1 КУпАП, приходить до висновку, за можливе у даному конкретному випадку, на підставі ст. 22 КУпАП, звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 184 КУпАП, обмежившись усним зауваженням.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Поновити захиснику строк апеляційного оскарження.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Самуляка М.Ю. задовольнити частково.

Постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 жовтня 2024 року скасувати і звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ч.3 ст.184 КУпАП на підставі ст. 22 КУпАП за малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням та закрити провадження в цій справі.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя