ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/746/25 Справа № 932/627/25 Суддя у 1-й інстанції - Татарчук Л. О. Суддя у 2-й інстанції - Круподеря Д. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2025 року м. Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Круподеря Д.О., за участю секретаря судового засідання Шевченко В.В., адвоката Яцишина Олександра Йосиповича, особи, щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Кривий Ріг, в режимі відеоконференції к апеляційну скаргу адвоката Яцишина О.Й. на постанову судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Дніпропетровської області від 04.02.2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовця, громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Обставини встановлені судом першої інстанції

Під час судового розгляду судом першої інстанції встановлено, що 05 грудня 2024 року о 09:09 год. водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Nissan D22 2.5DI Navara» номерний знак НОМЕР_1 , рухався по вул. Соборності, біля буд.6 в м. Костянтинівка, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди водія за допомогою спеціального технічного засобу «Драгер», результат склав 0,25 ‰. Вказаними діями водій ОСОБА_1 порушив п.2.9а ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04.02.2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Вимоги, викладені в апеляційній скарзі та узагальненні доводи особи, яка її подала:

З таким судовим рішення не погодився адвокат Яцишин О.Й. та оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі просить постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування свої вимог зазначає, що постанова суду першої інстанції є незаконною, оскільки розглянута поверхнево, без врахування обстави та пояснень захисника, що слугували підставою для звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності.

Вказує, що в матеріалах справи відсутні докази фактів зупинки транспортного засобу та керування транспортним засобом водієм ОСОБА_1 . Оскільки транспортний засіб знаходився на узбіччі без вчинення умисних технічних дій та без приведення транспортного засобу в рух.

Судом першої інстанції не враховано статусу ОСОБА_1 , як військовослужбовця та учасника бойових дій, що слугували для зупинення справи про адміністративне правопорушення до припинення обставин, що слугували неможливістю прибуття в судове засідання з поважних причин.

Вказує, що в діях працівника патрульної поліції вбачається наявність провокативних дій у відношенні ОСОБА_1 які виражались у виставленні вимог на вчинення необхідних дій на вимогу поліцейського.

Зазначає, що відеозапис не є належним та допустимим доказом, оскільки не містись безперервності. На відеозаписі відсутні ключові моменти події, а саме факт зупинки транспортного засобу та факт керування транспортним засобом.

Апелянт вказує, що працівниками поліції порушено порядок проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки не було залучено свідків.

Наголошує, що до матеріалів провадження долучено протокол проведення тесту, який не встановлює, що ОСОБА_1 знаходиться в стані алкогольного сп`яніння. В даному протоколі відсутні результати тесту, місце проведення тесту, та відсутня дата складання тесту.

Вказує, що ОСОБА_1 не було роз`яснено його права, види стягнень за ст. 130 КУпАП та процедуру проходження огляду відповідно до інструкції. Працівниками поліції порушено право особи на захист, оскільки позбавлено права скористатись послугам адвоката .

Зазначає, що показник 0,25 проміле не перевищує граничну допустиму норму алкоголю в крові.

Адвокат просить застосовувати аналогію ст. 69 КК України та не накладати стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом та обмежитись штрафом.

Позиції сторін в суді:

В судове засідання особа, щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не з`явився. Про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Письмових клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

В судовому засіданні захисник Яцишин О.Й. апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі, просив її задовольнити з підстав зазначених в ній. Не заперечував проти розгляду справи без участі особи, щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

Висновки суду:

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а постанову суду першої інстанції слід залишити без змін, виходячи з наступного.

На підставі ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Орган (посадова особа), відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 2.9а Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення пункту 2.9 а ПДР України передбачена статтею 130 КУпАП.

Диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП вказує на те, що до відповідальності може бути притягнуто водія за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Таким чином, доказуванню підлягають всі обставини, які є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно зі ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду встановлена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року.

Відповідно до пункту 2 розділу 1 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі- Інструкція), затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 р. огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до пункту 3 розділу 1 Інструкції, ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Відповідно до п.6 зазначеної Інструкції, огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським і оформлення його результатів відбувається у відповідності із розділом ІІ вищезазначеної інструкції.

Аналіз матеріалів даної справи свідчить, що суд 1-ї інстанції при її розгляді дотримався зазначених вимог закону та правильно прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, виходячи з наступного.

Вимоги апеляційної скарги про необхідність закриття провадження за відсутності події та складу правопорушення в діях ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, є безпідставними, а його вина підтверджується дослідженими судом 1-ї інстанції доказами, яким судом надана повна та належна оцінка, а саме:

протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 189027 від 05.12.2024 який відповідає вимогам ст. 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення, містить виклад суті вчиненого правопорушення;

направленням від 05.12.2024 року на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відповідно до якого ОСОБА_1 пройшов огляд за допомогою ALCOTEST DRAGER 6810, прилад ARCD-0437, Тест №1282, результат якого становить 0,25 % проміле;

актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, за допомогою ALCOTEST DRAGER 6810, прилад ARCD-0437, Тест №1282, результат якого становить 0,25 % проміле;

роздрукованим чеком з результатами огляду ОСОБА_1 за допомогою технічного засобу з встановленням результатів, з яким він погодився, проставивши свій підпис у відповідній графі;

відеозаписами з нагрудних камер поліцейських на яких зафіксовано, що транспортний засіб «Nissan D22 2.5DI Navara» номерний знак НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 було зупинено під час проведення поліцейськими операції по встановленню «СЗЧ, ДРГ і т.д.». Водій ОСОБА_1 не заперечував факту керування транспортним засобом, на пропозицію працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння з використанням спеціального технічного приладу газоаналізатора «Драгер» погодився. Огляд порушника на стан алкогольного сп`яніння проводився з використанням спеціального технічного приладу газоаналізатора «Drager «Alcotest 6810». Показник алкоголю склав 0,25 ‰.

Суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду справи, дослідив письмові докази у справі та відеозапис, усім дослідженим доказам надав оцінку та дійшов висновку про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, ґрунтується на наявних у провадженні доказах.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційним судом встановлена наявність обов`язкових ознак складу адміністративного правопорушення, зокрема факт керування транспортним засобом та факт перебування водія в стані алкогольного сп`яніння .

Твердження сторони захисту, щодо відсутності факту зупинки транспортного засобу та факту керування транспортним засобом, спростовується відеозаписом з бодікамери працівників патрульної поліції згідно якого під час зупинки транспортного засобу на водійському місці знаходився саме ОСОБА_1 , який не заперечував факту керування транспортним засобом та як водій погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Щодо доводів апеляційної скарги про неврахування статусу ОСОБА_1 , як військовослужбовця та учасника бойових дій, що слугували підставою для зупинення провадження суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Нормами КУпАП не передбачено можливість зупинення судового провадження, тому суд вважає, що у даному випадку необхідно застосувати аналогію найбільш близької галузі права кримінального процесуального права та при вирішенні питання про зупинення провадження керуватися статтею 335 КПК України.

Відповідно до частини 1 статті 335 КПК України у разі якщо обвинувачений ухилився від явки до суду або захворів на психічну чи іншу тяжку тривалу хворобу, яка виключає його участь у судовому провадженні, або був призваний для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, суд зупиняє судове провадження стосовно такого обвинуваченого до його розшуку, видужання або звільнення з військової служби і продовжує судове провадження стосовно інших обвинувачених, якщо воно здійснюється щодо декількох осіб. Розшук обвинуваченого, який ухилився від суду, оголошується ухвалою суду, організація виконання якої доручається слідчому та/або прокурору.

Зупинення провадження по справі це врегульована законом й оформлена ухвалою суду тимчасова перерва в провадженні у справі, викликана наявністю однієї з передбачених у законі обставин, які заважають здійснювати її розгляд (Ухвала Великої Палати Верховного Суду від 20.05.2021 р. у справі № 11- 398сап20).

При цьому серед завдань кримінального провадження, окреслених у статті 2 КПК України, законодавець визначив такі, як захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу, і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Водночас апеляційний розгляд здійснюється згідно з правилами судового розгляду в суді першої інстанції з урахуванням особливостей, передбачених цією главою (частина перша статті 405 КПК). Судовий розгляд має бути проведений і завершений протягом розумного строку (стаття 318 КПК). Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для прийняття процесуальних рішень (частина перша статті 28 КПК).

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що зупинення провадження у справі призведе до тривалого перебування ОСОБА_1 у стані невизначеності щодо своєї долі, що не відповідає завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення.

Крім того, відповідно до вимог частини 1 статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи. Таким правом скористався ОСОБА_1 у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції відхиляє доводи сторони захисту в цій частині.

З приводу доводів адвоката про застосовування аналогії права, а саме вимог ст. 69 КК України та не накладати на ОСОБА_1 стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом, а обмежитись штрафом суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

За вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з обов`язковим додатковим стягненням позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Даний вид стягнення, що визначений законодавцем, як основний, так й додатковий є безальтернативними.

Загальні засади призначення адміністративного стягнення (ст. 33 КУпАП) не наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. Тобто у цій справі ця функція за своєю правовою природою не є дискреційною, оскільки не потребує врахування та оцінки характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Законодавство про адміністративні правопорушення, на відміну від закону України про кримінальну відповідальність, не передбачає накладення адміністративного стягнення більш м`якого, ніж передбачено законом.

У цій справі апеляційний суд не вбачає підстав для застосування аналогії закону та не накладення додаткового стягнення на ОСОБА_1 на підставі ст. 69 КК України позбавлення права керування транспортним засобом.

Щодо доводів сторони захисту про те, що працівники патрульної поліції вчинили умисні провокативні дії по відношенню до ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції зазначає, що ці доводи є безпідставними та такими, що суперечать фактичним обставинам справи.

З матеріалів справи, в тому числі з долученого до протоколу відеозапису, жодних порушень з боку поліцейських при складанні адміністративного протоколу щодо ОСОБА_1 не вбачається.

Відповідно до відеозапису долученого до протоколу про адміністративне правопорушення, працівником поліції запропоновано водію ОСОБА_1 проїхати вперед та припаркувати автомобіль на узбіччі, задля звільнення проїзної частини для руху інших автомобілів, водій без жодного примусу відповідав на запитання та виконував вимоги працівників поліції.

Доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 звертався з будь-якими скаргами на дії працівників поліції суду не надано. Ніяких доказів про порушення законодавства працівниками поліції апелянт не надав у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції визнає дане твердження захисника безпідставним.

Суд апеляційної інстанції не приймає до уваги доводи сторони захисту, щодо порушення права ОСОБА_1 на захист, оскільки на відеозаписі працівниками поліції роз`яснено водію його права, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, однак останній не висловив бажання залучити адвоката під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Твердження захисника, що виявлений вміст алкоголю в крові є допустимою нормою відповідно до міжнародного законодавства, суперечить вимогам пункту 7 розділу ІІ Інструкції, згідно якого установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Отже, нормативним актом встановлений мінімальний показник вмісту алкоголю в крові 0,2‰, при наявності якого, можна стверджувати про перебування особи в стані алкогольного сп`яніння. Разом з цим, у водія ОСОБА_1 встановлений показник 0,25‰, що перевищує допустиму норму. В цьому випадку допустима похибка приладу Драгер не впливає на результат тесту, оскільки показник після проведення тесту ОСОБА_1 перевищує допустимий показник разом із можливою похибкою технічного засобу.

В матеріалах справи міститься свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки відповідно до якого газоаналізатор «Alcotest 6810» пройшов державну повірку 01.08.2024 та наступна повірка визначена 01.08.2025 року, отже водій ОСОБА_1 проходив перевірку на стан сп`яніння за допомогою повіреного та сертифікованого газоаналізатора.

У апеляційного суду не викликає сумніву достовірність повірки газоаналізатора Драгер, оскільки сертифікат відповідності містить усі необхідні дані та повірочний тавр.

Апеляційним судом не встановлено порушень порядку проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 відповідно до ст. 266 КУпАП та Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» від 11 листопада 2015 року.

Отже, будь яких доказів щодо відсутності вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, апеляційному суду не надано.

Таким чином, переконливих доводів, які б вказували на істотні порушення, які могли б вплинути на правильність, і обґрунтованість постановленого по справі судового рішення, які є безумовною підставою для його скасування, та які б спростовували висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, апеляційний суд не вбачає.

Враховуючи вищевикладене, відсутні підстави для скасування постанови судді.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Яцишина Олександра Йосиповича - залишити без задоволення.

Постанову судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04.02.2025 року, щодо ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: