Справа № 504/1887/25
Номер провадження 3/504/1597/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.07.2025с-ще Доброслав

Суддя Доброславського районного суду Одеської області Якимів А.В., розглянувши матеріали, які надійшли з Відділу державного нагляду (контролю) в Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , посвідчення водія НОМЕР_1 , за ч.1 ст.164 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

на розгляд Доброславського районного суду Одеської області надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч. 1 ст.164 КУпАП.

Судом встановлено, що 04.05.2025 о 10:50 год. за адресою: Одеська область, Одеський район, А/Д М-28 Одеса-Южне (500 метрів до перехрестя на с. Візирку) ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Mercedes Benz р.н. НОМЕР_2 , здійснював господарську діяльність з перевезення семи пасажирів за маршрутом без одержання ліцензії, чим вчинив правопорушення передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не зявився. Від захисника Ткаченка С.О. до суду надійшли письмові заяви, згідно котрих останній просить провадження у справі закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення. Позиція сторони захисту грунтується на тому, що він не здійснбвав господарської діяльності, а підвіз випадкових осіб, якій йому мали компенсувати лише витрати на пальне. Також, сторона захисту посилається на недоліки пртоколу про адмнітсратвине правопорушення, який не містить псилання на частину статті 164 КУпАП, яку порушив ОСОБА_1 . ОСОБА_1 вказує, що його діяльність не містить ознак систематичності, тобто не є господарською діяльністю в розумінні закону, що виключає його відповідальність. Також, ОСОБА_1 не є суб`єктом господарської діяльності, а тому й не є суб`єктом відповідальності за цією нормою.

Незважаючи на таку, позицію сторони захисту, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні порушення є доведеною на підставі даних:

-протоколу про адміністративне правопорушення від 04.05.2025 року, який містить фіксацію правопорушення, виклад фактичних обставин правопорушення. Протокол підписаний уповноваженою особою та складений у присутності ОСОБА_1 ;

-письмових пояснень ОСОБА_1 , які вміщені у відповідній графі протоклу, згідно котрих останній не заперечує факт перевезення пасажирів до м. Миколаїв, яких він взяв по ході слугування свого маршруту;

-відеозапису з нагрудної камери інспектора, з якого вбачається, що ОСОБА_1 повідомив інспектора про те, що він підвозить пасажирів по ходу свого маршруту «попутно». В подальшому інспектор опитує пасажирів автомобіля, один з яких повідомив, що він за проїзд до м. Миколаєва надав водію грошові кошти у сумі 350 грн. В подальшому, після повідомлення водія про складення протоколу, ОСОБА_1 , зазначив, що він не працює, а тому має право підвезти пасажирів, що хоча б це компенсувало витрати на паливо по дорозі його слідування. Під час складення адміністративних матеріалів, ОСОБА_1 обставин, що встановлені судом не заперечував із такими погодився.

Диспозицією ч. 1 ст. 164 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність в тому числі за провадження господарської діяльності без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону.

Тобто, ч. 1 ст. 164 КУпАП є бланкетною нормою, яка відсилає до інших актів законодавства, тому, для настання відповідальності за цією статтею, у протоколі про адміністративне правопорушення слід чітко встановити, які ж саме норми законодавства, що регулюють провадження господарської діяльності, було порушено, та розкрити суть правопорушення відповідно до нормативного акта, яким передбачено одержання документа дозвільного характеру на здійснення певного виду господарської діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ГК України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

До загальних ознак господарської діяльності закон відносить не тільки факт надання послуг за винагороду, а й систематичність таких дій, їх самостійний та ініціативний характер, що і становить суть господарської діяльності.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України N 3 від 25.04.2003 року "Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності" під здійсненням особою, не зареєстрованою як суб`єкт підприємництва, будь-якого виду підприємницької діяльності з числа тих, що підлягають ліцензуванню, слід розуміти діяльність фізичної особи, пов`язану із виробництвом чи реалізацією продукції, виконанням робіт, наданням послуг з метою отримання прибутку, яка містить ознаки підприємницької, тобто провадиться зазначеною особою безпосередньо самостійно, систематично (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) і на власний ризик.

Відповідно до п. 24 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про ліцензування видів господарської діяльності" ліцензуванню підлягає такий вид господарської діяльності, як перевезення пасажирів.

Водночас, ч. 3 ст. 9 Закону України "Про автомобільний транспорт" визначено, що ліцензія видається на господарську діяльність з надання послуг з перевезення пасажирів і небезпечних вантажів в тому числі на такий вид робіт як надання послуг з внутрішніх перевезень пасажирів на таксі.

При цьому наведеним законом передбачено надання послуг з перевезення пасажирів різних видів: для регулярних, спеціальних, не регулярних пасажирських перевезень, також перевезень на замовлення, таксі, тощо, в залежності від чого у ст. 39 цього закону визначений перелік документів, які мають бути наявні у водія.

Отже, об`єктивно з`ясувавши обставини, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом, суд вважає доведеним, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП, та кваліфікує його дії за цією нормою.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 здійснював перевезення пасажирів, які здійснювали оплату за надану послугу перевезення. Вказане не оспорюється і самим ОСОБА_1 , оскільки в своїх поясненнях останній вказав що перевозив у напрямку м. Миколаїв пасажирів, які компенсували йому витрати на паливо. Тобто обставина отримання прибутку за надання послуги перевезення є доведеною.

Доводи ОСОБА_1 щодо відсутності систематичності в його діях судом відхиляється, оскільки з протоколу про адміністративне правопорушення та відео запису вбачається, що у салоні автомобіля було сім пасажирів, тобто сім осіб, скористались послугою перевезення, за яку повинні були сплатити грошові кошти, вказане також не оспорюється. Таким чином, надання ОСОБА_1 послуги з перевезення пасажирів протягом одного дня, проте, семи різним особам, за винагороду, є систематичною діяльністю, тобто господарською діяльністю, яка потребує одержання ліцензії.

Також критично сприймаються судом доводи сторони захисту про відсутність у протоколі конкретної норми, що потягло за собою порушення ст. 256 КУпАП, адже у листі Відділу державного нагляду (контролю) в Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті, що надісланий суду на виконання належного оформлення матеріалів вказано, що ОСОБА_1 порушив саме ч. 1 ст. 164 КУпАП. При цьому, таке звинувачення дозволяє стороні захисту здійснювати предметний захист у цьому провадженні, не є таким, що порушує права особи, з огляду і на той факт, що описані у протоколі обставини охоплюються лише частиною 1 ст. 164 КУпАП, а сама по собі формальна помилка інспектора та не зазначення у протоколі частини статті, яка подальшому усунута, з огляду на завдання провадження у справі про адміністративне правопорушення не може слугувати беззаперечною підставою для закриття провадження у справі за відсутності складу правопорушення.

При накладенні стягнення правопорушнику ОСОБА_1 суд враховує характер вчиненого правопорушення та ступінь вини порушника, відсутність відомостей про притягнення його до адміністративної відповідальності у минулому, його особу, відсутність обставин, що обтяжують та пом`якшують відповідальність за вчинення правопорушення. Суд вважає, що накласти адміністративне стягнення слід в мінімальних межах санкції, встановленої ч. 1 ст. 164 КУпАП України.

Крім того, відповідно до частини 5 статті 4 Закону України «Про судовий збір», а також статті 40-1 КУпАП у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення особа, на яку накладено таке стягнення, сплачує судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,6 грн.

Керуючись ст. ст. 40-1, 164, 284 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП та призначити йому адміністративне стягнення вигляді штрафу у розмірі 1000 (тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень на користь держави.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави судовий збір в сумі 605,6 (шістсот п`ять) гривень (шістдесят) копійок.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш, як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Реквізити для сплати штрафу і судового збору розміщені на офіційному веб порталі «Судова влада» - https://km.od.court.gov.ua/sud1515/gromadyanam/zbir/ та https://km.od.court.gov.ua/sud1515/gromadyanam/tax/.

Роз`яснити, що у випадку несплати накладеного на нього штрафу у передбачений законом строк, до нього можуть бути застосовано подвійне стягнення штрафу в порядку ст. 308 КУпАП, тобто у випадку примусового виконання постанови суду.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Одеського апеляційного суду через Доброславський районний суд Одеської області.

Суддя А. В. Якимів