Провадження № 3/592/2315/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2025 року м.Суми

Суддя Ковпаківського районного суду м. Суми Катрич Ольга Михайлівна, розглянувши матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

10.06.2025 о 00 год. 25 хв. у м. Суми, вул.Роменська, 1 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Mitsubishi, н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння пройшов на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Alcotest Drager 7510, проба позитивна 2, 10 проміле, чим порушив п. 2.9 «а» ПДР України.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_1 адвокат Бровко Р.М. суду надав пояснення та зазначив, що підзахисний був зупинений працівниками поліції безпідставно. Таке твердження сторони захисту базується на тому, що працівниками поліції не складалася жодна постанова про накладення адмін.стягнення за порушення ПДР. Оскільки, у випадку зупинення водія на тій підставі, що ним було порушено ПДР, обов`язково мала б бути складена постанова про накладення адмін.стягнення. Дана обставина має вагоме значення щодо правомірності подальших вимог поліцейських до ОСОБА_1 стосовно проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та здобуття інших доказів (Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння) після зупинки ТЗ. Частина 3 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» передбачає, що поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки , визначеної у ст. 35 вищевказаного закону. Відтак всі подальші вимоги поліцейських та здобуті завдяки таким незаконним вимогам докази, є недопустимими (концепція «плодів отруйного дерева»)

ОСОБА_1 є військовослужбовцем. Це означає, що огляд військовослужбовця на стан алкогольного сп`яніння (в т.ч. і коли він керує ТЗ, тобто, перебуває в статусі водія), має проводитися виключно уповноваженою посадовою особою Військової служби правопорядку, яка діє в ЗСУ, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів відповідно до порядку, встановленого ч.ч.2-7 ст.266-1 КУпАП та Порядку направлення військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, та проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.01.2024р. за №32. Натомість, установлений законом порядок працівниками поліції не був дотриманий. Також, звертає увагу суду на те, що ч.3 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» встановлено, що військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби. З відеозаписів вбачається, що ОСОБА_1 неодноразово повідомляв поліцейським, що він прямує з військової служби (з позицій). Але такі пояснення залишилися поза увагою поліцейських.

Тому просить суд визнати невинуватим ОСОБА_1 у вчиненні даного адмін.порушення та закрити провадження у справі про адмін істративне правопорушення.

Не дивлячись на такі пояснення та заперечення захисника, вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення за ст. 130 ч.1 КУпАП повністю підтверджується зібраними матеріалами справи, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 357071 від 10.06.2025 (а.с.2); актом огляду водія транспортного засобу на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого результат огляду проба позитивна 2, 10 проміле (а.с.4), тестом газоаналізатора Alcotest Drager 7510, проба позитивна 2, 10 проміле (а.с.3).

Як убачається із відеозапису (а.с.7), який був досліджений у судовому засіданні, під час комендантської години рухається транспортний засіб Mitsubishi, н.з. НОМЕР_1 , який був зупинений працівниками поліції, про причину зупинки водій був повідомлений, а саме про те, що він порушив дорожній знак 4.2 ПДР, який є наказовим- "Рух праворуч". В ході спілкування було виявлено у водія ознаки алкогольного сп`яніння, які були перелічені та запропоновано поліцейським пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки або у медичному закладі. При цьому детально проінформував ОСОБА_1 про права та обов`язки, порядок проходження процедури та наслідки не виконання вимог поліцейського. В свою чергу, ОСОБА_1 пояснював, що є військовослужбовцем, повертався із позиції, попав під мінометний обстріл та йому надавали медичну допомогу у виді лікарських засобів, можливо вони дали запах спирту із порожнини роту та втому, вживання алкоголю заперечив. Тоді поліцейський процитував положення ч.1 ст.130 КУпАП, і наголосив, що керування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції також заборонено. Водій пройшов огляд на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Alcotest Drager 7510, проба позитивна 2, 10 проміле, з якою і погодився.

Так, підстав не довіряти наданим доказам разом з протоколом у суду немає.

В той же час позицію сторони захисту суд розцінює як обраний спосіб захисту, так як поліцейський у відповідності до ч.1 п.1 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» може зупиняти транспортні засоби у разі якщо водій порушив Правила дорожнього руху. Поліцейський має право скласти протокол про адміністративне правопорушення, якщо є достатньо підстав вважати, що водій порушив правила, але він також може обмежитись усним попередженням. Поліцейський має право винести попередження, якщо порушення незначне і не призвело до серйозних наслідків. Однак, якщо порушення серйозне або повторюється, поліцейський зобов`язаний вжити відповідних заходів, включаючи складання протоколу про адміністративне правопорушення. Отже, рішення про притягнення до відповідальності приймається поліцейським з урахуванням обставин порушення та наявності достатніх підстав для цього.

У даному випадку поліцейський порахував, що керування автомобілем в стані алкоголького сп`яніння є серйознішим правопорушенням, та такі дії водія наражають на реальну небезпеку інших громадян, ніж проїзд ліворуч, замість руху лише праворуч, про що поліцейський і повідомив водія, а тому за порушення знаку 4.2 ПДР і не склав постанову.

Що стосується доводів про те, що огляд на стан сп`яніння мав бути проведений виключно посадовою особою, уповноваженою на те, а саме, начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром (начальником) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу), іншого утвореного відповідно до законів України військового формування, а також правоохоронного органу спеціального призначення, а не інспектором поліції, то слід зазначити наступне.

Так, адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП, відноситься до правопорушень, вчинених, зокрема, під час керування транспортними засобами.

У свою чергу, ст. 255 КУпАП визначено органи, які мають право складати протоколи про адміністративні правопорушення, зокрема, органи Національної поліції складають протоколи за ст. 130 КУпАП, а управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України - по правопорушенням, вчиненим військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів, а також працівниками Збройних Сил України під час виконання ними службових обов`язків (ст. 44, ч.2,3 ст. 123, ст. 172-10 - 172-20, 173, 174, 178, 182, 184-1, 185, 185-7 КУпАП).

Крім того, Наказом Міністерства оборони України від 23 жовтня 2021 року № 329 затверджено Інструкцію зі складання протоколів та оформлення матеріалів про військові адміністративні правопорушення, якою визначено, що органи Військової служби правопорядку (ВСП) здійснюють оформлення матеріалів про військові адміністративні правопорушення, передбаченні статей 172-10-172-20 КУпАП.

Крім того, у п. 3 Постанови КМУ № 32 від 12 січня 2024 року зазначено, що огляду підлягають військовослужбовці/військовозобов`язані, щодо яких є підстави вважати, що вони виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин (установ, закладів) у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Такі положення також узгоджуються із нормами ч. 2 ст. 266-1 КУпАП, відповідно до якої огляд військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром (начальником) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу), іншого утвореного відповідно до законів України військового формування, а також правоохоронного органу спеціального призначення, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.

Тобто із системного аналізу наведеного законодавства слідує, що Військова служба правопорядку є належним органом по складанню протоколу відносно лише тих військовослужбовців, які безпосередньо в момент вчинення (припинення або виявлення) правопорушення виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин.

Таким чином, з врахуванням вищезазначених положень та встановлених обставин, працівники поліції є належним суб`єктом складання адміністративних матеріалів за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно військовослужбовця ОСОБА_1 у даному випадку доводи захисника є помилковими.

Відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Відповідно до вимог статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, тощо.

Згідно з статтею 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З огляду на викладене, проаналізувавши наявні в справі докази, приходжу до висновку, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан та обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, вважаю за необхідне накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, тобто в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На підставі ст. 40-1 КУпАП з ОСОБА_1 необхідно стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 605 грн 60 коп.

Керуючись ст.ст. 40-1, ч.1 ст. 130, 283 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 605 грн 60 коп.

Відповідно до ч.1 ст.307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому копії постанови про накладення штрафу.

Відповідно до ст.308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Сумського апеляційного суду через Ковпаківський районний суд м.Суми протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О.М. Катрич