Номер провадження: 33/813/1418/25
Номер справи місцевого суду: 494/1119/25
Головуючий у першій інстанції Панчишин А.Ю.
Доповідач Лозко Ю. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.07.2025 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Лозко Ю.П.,

за участю секретаря судового засідання Пересипка Д.В.,

розглянувши апеляційну скаргу захисника Шулика Максима Юрійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1

на постанову судді Березівського районного суду Одеської області від 04 червня 2025 року,

встановив:

Постановою судді Березівського районного суду Одеської області від 04 червня 2025 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.173 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 7 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 119 грн. Вирішено питання щодо судового збору.

Судом першої інстанції встановлено, що 26 травня 2025 року о 18:30 год ОСОБА_1 знаходився біля будинку №35 по вул. Киктя в с. Сахарове, Березівського району, де висловлювався брутальною лайкою та погрожував фізичною розправою ОСОБА_2 . Своїми діями ОСОБА_1 порушував громадський порядок та спокій громадян, чим вчинив дрібне хуліганство, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 173 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник Шулика М.Ю., який діє в інтересах ОСОБА_1 , просить скасувати постанову судді Березівського районного суду Одеської області від 04 червня 2025 року та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

За доводами апеляційної скарги суд першої інстанції залишив поза увагою, що матеріали справи не містять відомостей, які б свідчили про те, що конфлікт виник саме з вини ОСОБА_1 , навпаки з матеріалів справи убачається, що саме ОСОБА_2 та її чоловік стали провокувати ОСОБА_1 на конфлікт, пошкоджуючи рамку вулика та погрожували фізичною розправою, через що ОСОБА_1 з дружиною звернулися до поліції. У порушення вимог процесуального права, суд відмовив у задоволенні клопотання сторони захисту про допит свідків та долучення до матеріалів справи аудіозапису. Крім цього, суд не урахував, що пояснення надані свідками є неправдивими, зважаючи на те, що свідок ОСОБА_3 є упередженою особою у цій справі, оскільки у неї раніше був конфлікт з ОСОБА_1 , та останній у судовому порядку стягнув зі свідка грошові кошти (борг). Мотиви суду є поверхневими, без дослідження, аналізу та оцінки кожного доказу у справі. Суд лише формально послався на протокол про адміністративне правопорушення, однак не дослідив його зміст, не урахувавши, що у цьому документі не розкриті наслідки порушення громадського порядку і спокою громадян, настання яких передбачено ст. 173 КУпАП, як обов`язкова ознака об`єктивної сторони правопорушення, відсутній відомості про понятих, відеодокази, до протоколу не долучено пояснення ОСОБА_1 . Під час складання протоколу, ОСОБА_1 не було роз`яснено його права з метою отримання належного правового захисту. Окрім цього, судом не ураховано, що події відбулися не у громадському місці, а на присадибній ділянці.

У судове засідання ОСОБА_1 , його захисник Шулика М.Ю. та потерпіла ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи не з`явилися.

Відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

З огляду на наведене, апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи, які належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.

Перевіривши матеріали справи за доводами апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Приймаючи постанову при притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП, суд першої інстанції виходив із того, що його вина підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ №616285 від 26 травня 2025 року; поясненнями свідка ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ; поясненнями ОСОБА_2 . Доводи ОСОБА_1 про неправдивість пояснень свідків та їх упередженість суд відхилив, з підстав їх не доведеністю за допомогою належних та допустимих доказів, зазначивши, що наявність цивільно-правових відносин між особою, що притягається до відповідальності та свідком не може бути єдиною і достатньою підставою для визнання пояснень свідка ОСОБА_4 недопустимими, адже такі пояснення не суперечать іншим зібраним доказам у справі. Також суд вказав, що ОСОБА_1 не доведено належними та допустимими доказами упередженість працівників правоохоронних органів, що складали протокол про адміністративне правопорушення.

Щодо таких висновків суду, апеляційний суд зазначає про таке.

За положеннями ст. 173 КУпАП дрібне хуліганство, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян тягне за собою накладення штрафу від трьох до семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до шістдесяти годин, або виправні роботи на строк від одного до двох місяців з відрахуванням двадцяти процентів заробітку, або адміністративний арешт на строк до п`ятнадцяти діб.

У відповідності до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином під час розгляду справи, законодавець покладає на суд обов`язок, обумовлений з`ясуванням істотних обставин справи, перелік яких регламентовано законом, які слугують правовими підставами (підґрунтям) для прийняття рішення про визнання особи винуватою у скоєнні інкримінованого правопорушення та застосування до неї заходу державного примусу у вигляді накладення стягнення.

При цьому, законодавець у положеннях ст. 7 КУпАП констатує, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Склад адміністративного правопорушення - це сукупність законодавчо-визначених ознак, наявність яких дає підстави дійти висновку у кожному конкретному випадку щодо належної правової кваліфікації дій особи, та як наслідок прийняти рішення щодо можливості притягнення такої особи до юридичної відповідальності.

Відсутність (недоведеність) хоча б однієї із ознак складу адміністративного правопорушення унеможливлює прийняття рішення про притягнення особи до відповідальності та застосування відносно неї заходів державного примусу, зокрема накладення стягнення у виді штрафу.

Диспозицією ст. 173 КУпАП, передбачено адміністративну відповідальність за дрібне хуліганство, тобто нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Безпосереднім об`єктом охорони за ст. 173 КУпАП є громадський порядок.

Громадський порядок - це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами система відносин, що складаються у громадських місцях в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, а також підприємств, установ та організацій.

Громадське місце - частина (частини) будь-якої будівлі, споруди, яка доступна або відкрита для населення вільно, чи за запрошенням, або за плату, постійно, періодично або час від часу, в тому числі під`їзди, а також підземні переходи, стадіони. Зокрема, громадським місцем є ліфт, таксофон, приміщення та територія закладів охорони здоров`я, навчальних закладів, дитячих майданчиків, спортивних і фізкультурно-оздоровчих споруд, закладів фізичної культури і спорту, під`їзди житлових будинків, підземні переходи, транспорт загального користування, що використовується для перевезення пасажирів, приміщення закладів ресторанного господарства, об`єктів культурного призначення, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, інших державних установ, стаціонарно обладнані зупинки маршрутних транспортних засобів, приміщення підприємств, установ та організацій усіх форм власності, готелів та аналогічних засобів розміщення громадян, гуртожитків, аеропортів та вокзалів.

Таким чином, громадське місце є публічним і знаходиться у вільному доступі для необмеженого кола осіб, незалежно від соціальної, групової чи іншої належності й без будь-яких спеціальних дозволів.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, полягає у нецензурній лайці в громадських місцях, образливому ставленні до громадян та інших діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Підтримання громадського порядку є одним із важливих чинників захисту честі, гідності, здоров`я, безпеки громадян, їх спокійного відпочинку та безперешкодної праці, втілення інших природних, соціальних і культурних прав членів людської спільноти.

Хуліганство з об`єктивної сторони полягає в посяганні на ці правоохоронювані цінності. Посягання на ці відносини здійснюються в активній формі, безпричинно, в основному з ініціативи правопорушника або через використання незначного приводу, як правило, відбуваються в публічних (громадських, людних) місцях, супроводжуються ненормативною (брутальною, нецензурною) лексикою.

Апеляційний суд звертає увагу, що згідно з положеннями частини 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також з огляду на практику Європейського суду з прав людини у справах "Малофєєва проти росії" ("Malafeyeva v. russia", рішення від 30 травня 2013 року, заява N 36673/04) та "Карелін проти росії" ("Karelin v. russia" заява N 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має: права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах "Кобець проти України" від 14.02.2008, "Берктай проти Туреччини" від 08.02.2001, "Леванте проти Латвії" від 07.11.2002, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення "за відсутності розумних підстав для сумніву", що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (рішення від 17.06.2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і особа, яка притягається до адміністративної відповідальності є винною у вчиненні цього правопорушення.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відтак, тягар доказування на предмет доведеності достатності доказів винуватості ОСОБА_1 , у скоєні інкримінованого адміністративного правопорушення покладено на особу, що складала протокол про адміністративне правопорушення, тобто поліцейського.

Обов`язок органу (особи), яка склала протокол про адміністративне правопорушення, нести тягар доказування, що є складовою презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини в сенсі ст. 62 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, та звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

Протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД №616285 від 26 травня 2025 року поліцейськими зафіксовано, що: «26 травня 2025 року о 18:30 год ОСОБА_1 знаходився за адресою: АДРЕСА_1 , де виражався брутальною лайкою та погрожував фізичною розправою ОСОБА_2 , своїми діями порушував громадський порядок та спокій громадян, чим вчинив дрібне хуліганство, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП» (а.с. 3).

Протокол про адміністративне правопорушення містить відомості щодо свідків: ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , потерпілу ОСОБА_2 .

Від підписання зазначеного вище протоколу ОСОБА_1 відмовився.

З рапорту поліцейських убачається, що 26 травня 2025 року о 18:33 год надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що за 26 травня 2025 року о 18:32 год за вказаною вище адресою, сусід заявниці розвів пасіку, а заявниці заважають бджоли, які літають у неї в дворі, не можливо пройти, боїться, що покусають. Заявник ОСОБА_2 (а.с. 6).

26 травня 2025 року ОСОБА_2 звернулася до правоохоронців із заявою у якій просила прийняти міри до ОСОБА_1 , який 26 травня 2025 року о 18:30 год ображав її брутальною лайкою, погрожував фізичною розправою. Приймає тонами дизельне паливо, господарство ходе самоправно, тримає пасіку (а.с. 7).

Надаючи поліцейським письмові пояснення, ОСОБА_2 зазначила, що в 2024 році вона придбала будинок АДРЕСА_1 . Поряд з її будинком мешкає ОСОБА_1 , який тримає пасіку на своїй території домоволодіння та вона не може ходить по території власного домоволодіння через бджіл. Приїхавши до власного будинку 26 травня 2025 року о 18:30 год вона побачила, що ОСОБА_1 на території її домоволодіння знімав рій з бджолами з дерева. Зайшовши на територію свого будинку вона запитала ОСОБА_1 чому він зайшов без дозволу на що ОСОБА_1 почав її ображати брутальною лайкою, після чого вона одразу звернулася до поліції (а.с. 10).

З письмових пояснень свідка ОСОБА_4 від 26 травня 2025 року убачається, що остання повідомила поліцейським про те, що 26 травня 2025 року о 18:00 год вона разом зі своєю знайомою пішли зустрічати корів на вул. Киктя та сіли біля будинку №37, розташованого на цій вулиці. Приблизно о 18:30 год ОСОБА_2 приїхала до свого будинку АДРЕСА_1 та в цей час на території вказаного будинку знаходився ОСОБА_1 . Свідок чула, як ОСОБА_2 запитала в ОСОБА_1 , що він робить на території її домоволодіння на що він почав її ображати брутальною лайкою та погрожував їй фізичною розправою (а.с. 8).

Свідок ОСОБА_5 у письмовій формі повідомила поліцейським про те, що 26 травня 2025 року о 18:30 год вона сиділа очікувала корів поруч з будинком АДРЕСА_2 за вказаною вище адресою. У цей час до будинку АДРЕСА_1 приїхала ОСОБА_2 , яка зайшла до подвір`я цього домоволодіння та відразу почалась сварка з ОСОБА_1 , який нецензурною лайкою висловлювався на адресу ОСОБА_6 . Суть суперечки їй не відома (а.с. 11).

Щодо вказаних подій також надав письмові пояснення ОСОБА_1 , який зазначив, що 26 травня 2025 року о 18:30 год він побачив, що вилетів рій бджіл та впав на території саду, що знаходиться на території домоволодіння АДРЕСА_1 . Після чого він вирішив зайти та зловити його, щоб рій далі не полетів, накривши бджіл картоном поклав їх в рамку. Через декілька хвилин проїжджала ОСОБА_2 та побачила, що на території нібито її домоволодіння лежить картон, зайшовши до подвір`я вона почала розкидати картон разом з бджолами. Після чого на місце події приїхали поліцейські. Зазначив, що нецензурною лайкою не висловлювався (а.с. 9).

Апеляційний суд зауважує, що характер конфлікту, який виник між вказаними вище особами, наявність якого не заперечується, дає підстави дійти висновку про те, що він не стосується сфери громадського порядку та суспільних відносин, які охороняються ст. 173 КУпАП, а за своєю правовою природою є побутовим (приватним), оскільки виник на ґрунті недобросусідських відносин, які склалися між ОСОБА_7 та ОСОБА_1 , який проживає у будинку АДРЕСА_3 за вказаною вище адресою.

Крім того, письмові пояснення, зазначених вище осіб свідчать про те, що такий конфлікт мав місце не у громадському місці, а на території домоволодіння будинку АДРЕСА_1 , тобто у місці яке не є публічним і не знаходиться у вільному доступі для необмеженого кола осіб.

Наведеного вище суд першої суд першої інстанції не врахував, та дійшов помилкового висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу інкримінованого правопорушення.

У справі "Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain" від 06.12.98 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

За вимогами статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Отже підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП відсутні, тому вказані вище висновки судді першої інстанції є помилковими.

У відповідності до п. 2 ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Підсумовуючи наведене апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу потрібно задовольнити, а оскаржувану постанову Березівського районного суду Одеської області від 04 червня 2025 року скасувати та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 294 КУпАП

постановив:

Апеляційну скаргу захисника Шулика Максима Юрійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Березівського районного суду Одеської області від 04 червня 2025 року скасувати.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 173 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.П. Лозко