справа №176/1691/25
провадження №3/176/500/25
ПОСТАНОВА

Іменем України

23 липня 2025 року Суддя Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області Павловська І.А., з участю секретаря Ніколенко М.В., розглянувши матеріали, що надійшли із Волноваського РВП ГУНП в Донецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , проходячого військову службу на посаді водія-електрика другого відділення взводу дистанційного мінування роти ударних безпілотних авіаційних комплексів військової частини НОМЕР_2 Збройних Сил України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

01 травня 2025 року о 10 годині 20 хвилин на шосе Н15 Запоріжжя Донецьк 115 км водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Peugeot Landtrek, номерний знак НОМЕР_3 , що належить військовій частині НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини роту, почервоніння очей), при цьому відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, скоївши тим самим правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду, участі в судовому засіданні не приймав.

При цьому, до початку судового засідання, ОСОБА_1 подав до суду письмові пояснення, де вказував на повному визнанні своєї вини у вчиненні інкримінованого йому правопорушення. Зазначив, що дійсно вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, за вказаних вище обставин, у зв`язку з чим щиро розкаюється.

Одночасно ОСОБА_1 у своїх письмових поясненнях просив суд врахувати ту обставину, що він проходить військову службу на посаді водія і посвідчення водія йому необхідно для виконання бойових завдань, а тому просив призначити основне стягнення нижче від найнижчої межі, встановленої ч. 1 ст. 130 КУпАП, та не позбавляти його права керування транспортними засобами.

Повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 міститься подія і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і провина останнього у вчиненні зазначеного правопорушення доведена й повністю знайшла своє підтвердження.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, крім його письмових пояснень, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №316820 від 01 травня 2025 року та доданими до матеріалів справи документами.

Зокрема, із переглянутого судом відеозапису, доданого до матеріалів справи на підтвердження порушення з боку ОСОБА_1 , судом встановлено, що останній, на запитання працівника поліції, вказав, що відмовляється від проходження огляду на стан сп`ягніння як на місці зупинки транспортного засобу так і в закладі охорони здоров`я.

Таким чином вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується належними та допустимими доказами.

Дана вина також не заперечується і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Щодо можливості призначення ОСОБА_1 стягнення нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, без позбавлення права керування транспортним засобами, суд зазначає наступне.

Санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає накладення стягнення у виді штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Санкція наведеної статті є безальтернативною, а отже накладення стягнення не може призначатися вибірково, чи окремо одне від одного.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху» № 1231-IX від 16.02.2021 р. адміністративне стягнення у виді штрафу посилено, та визначено мінімальний розмір стягнення у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто законодавець визначив необхідність посилення відповідальності.

У даному випадку суд звертає увагу на підстави посилення такої відповідальності, для чого аналізує пояснювальну записку до наведеного вище Закону, яка наводить підстави для таких змін, та яка розміщена на офіційному сайті Верховної Ради України, тобто перебуває у загальному доступі.

Так, ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі порушення у сфері безпеки дорожнього руху» № 1231-IX від 16.02.2021 р. прийнятий з метою сприяння запобіганню вчиненню правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху, більш стриманій і виваженій поведінці водіїв на дорогах і, як наслідок, призведе до зменшення кількості ДТП, особливо ДТП, учинених особами, які керували транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння або в стані, викликаному вживанням наркотичних або інших одурманюючих засобів, а також до підвищення рівня правової культури, зміцнення законності та виховання водіїв, осіб, які керують транспортними засобами, пасажирів у дусі точного і неухильного додержання вимог чинного законодавства.

Міжнародний досвід забезпечення безпеки на дорогах свідчить, що одним з найпростіших і водночас найдієвіших способів примусити водіїв дотримуватися вимог Правил дорожнього руху, є запровадження системи ефективного покарання.

Отже законодавець у наведених вище змінах до КУпАП визначив підвищений суспільний інтерес для необхідності утворення механізму, який би дієво міг запобігти вчиненню такого виду адміністративних правопорушень.

Тобто, діюче законодавство у справах про адміністративні правопорушення чітко визначило важливість несення реального стягнення особами, яких притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП саме у тому обсязі, який встановлений санкцією зазначеної статті.

Як наголошено вище, правопорушення пов`язані з керуванням транспортним засобом у стані сп`яніння, мають підвищений суспільний інтерес, та останні зміни до законодавства, як кримінального так і у справах про адміністративні правопорушення лише посилюють відповідальність винуватих осіб.

З огляду на викладене, враховуючи вимоги ст. 21, 25 КУпАП, суд не вбачає передбачених законом підстав для того, щоб не застосовувати до ОСОБА_1 стягнення у виді позбавлення права керувати транспортним засобом.

У рішенні по справі О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства від 29 червня 2007 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи користується автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізує своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Вчинення діянь, які кваліфікуються в національному законодавстві за ст. 130 КУпАП, є найбільш тяжким порушенням у сфері безпеки дорожнього руху. Тяжкість стягнення обумовлена саме високим ступенем суспільної шкоди, яка завдається такими діяннями.

Суд не вправі при визнанні особи винуватою за ч. 1 ст. 130 КУпАП призначити інше покарання, ніж передбачене санкцією, або ж перейти до іншого виду стягнення чи звільнити від стягнення, оскільки Законом України встановлена пряма заборона застосування пом`якшення стягнення чи звільнення від стягнення.

Таким чином, клопотання не призначати покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами суперечить положенням чинного законодавства.

У зв`язку з вищевикладеним, враховуючи характер і ступінь тяжкості скоєного, особу ОСОБА_1 те, що від вчиненого ним не настало негативних наслідків, а також зважаючи на мету адміністративного стягнення, що є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим порушником, так і іншими особами, останнього слід визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Згідно з п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків, звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

Враховуючи, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, вчинив адміністративне правопорення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, під час виконання службових обов`язків, керуючи службовим транспортним засобом, що належить військовій частині НОМЕР_2 , останнього слід звільнити від сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 283-285 КУпАП, ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

На підставі п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», ОСОБА_1 звільнити від сплати судового збору.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Документи, що підтверджує його сплату, або його копія не пізніше трьох робочих днів після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті, надсилається правопорушником до органу (посадовій особі), який виніс постанову про накладення цього штрафу.

У разі несплати правопорушником штрафу у визначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується:

- подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу;

- витрати на облік зазначених правопорушень, розмір яких визначається Кабінетом Міністрів України.

Копію постанови вручити (направити) ОСОБА_1 .

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня вручення її копії.

Суддя Жовтоводського міського суду

Дніпропетровської області Інна ПАВЛОВСЬКА