Справа № 367/4064/25
Провадження №3/367/1443/2025
ПОСТАНОВА

Іменем України

07 липня 2025 року місто Ірпінь

Суддя Ірпінського міського суду Київської області Білогруд О.О.,

за участі представника особи, стосовно якої складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення, адвоката Семенець Г.Л.,

розглянувши матеріали, які надійшли від Відділу поліції №1 Бучанського РУП ГУ НП в Київській області, про притягнення до адміністративної відповідальності,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

за частиною п`ятою статті 126 КУпАП, -

установив:

до Ірпінського міського суду Київської області надійшла справа з протоколом (серія ЕПР 1 № 294097) про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 126 КУпАП. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали передано судді Білогруд О.О.

Дослідивши матеріли справи про адміністративне правопорушення та пояснення адвоката Семенець Г.Л. суддею встановлено таке.

08.04.2025 об 11:10 в селищі Ворзель, по вулиці Шевченка, ОСОБА_1 здійснював рух на транспортному засобі марки VOLKSWAGEN PASSAT, номерний знак НОМЕР_2 , не маючи права керування транспортним засобом, повторно протягом року, чим порушив вимоги пункту 2.1.а Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (зі змінами), а саме: «пункт 2.1.«а» Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії». Відповідальність за вказане правопорушення передбачено частиною п`ятою статті 126 КУпАП.

Судові засідання 29.04.2025, 19.05.2025 не відбулися у зв`язку з надходженням клопотанням про відкладення, 03.07.2025 у зв`язку з повітряною тривогою у Київській області.

У судовому засіданні 29.05.2025 адвокат Семенець Г.Л. заявила клопотання про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 126 КУпАП, в обґрунтування зазначила, що ОСОБА_1 вину не визнає на підставі такого. 1. Відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження обставин справи. Відповідно до пункту 1.10 Правил дорожнього руху України, водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія відповідної категорії. Як зазначено у пункті 28 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14, суд не має права застосовувати стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами щодо особи, яка такого права ніколи не мала. Таким чином, якщо особа взагалі не отримувала посвідчення водія, до неї не можуть застосовуватися санкції, передбачені частиною п`ятою статті 126 КУпАП. У цій справі наявні докази, що ОСОБА_1 не мав права на керування транспортними засобами, а тому застосування санкції частини п`ятої статті 126 КУпАП є неправомірним. 2. Відсутність доказів повторності правопорушення. Постанова від 15.10.2024 не містить відміток про набрання нею законної сили або отримання відповідного повідомлення. Відсутні докази вручення копії постанови ОСОБА_1 та/або направлення її поштою. Відповідно до статті 291 КУпАП, постанова набирає законної сили лише за умови її вручення або спливу строку на оскарження, що у даному випадку не підтверджено. Отже, немає належних доказів повторності вчинення правопорушення. При цьому, зазначила, що обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення, який в порядку статті 251 КУпАП є одним з доказів у справі про адміністративне правопорушення, та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей, покладається на особу, яка має право складати відповідний протокол, та не може бути перекладено на суд. 3. Відсутність належних доказів факту керування транспортним засобом та правомірності зупинки. Поліцейськими не надано: - відео- або фотодоказів керування 08.04.2025 ОСОБА_1 транспортним засобом, записів бодікамер або інших технічних засобів фіксації, обґрунтування законності зупинки транспортного засобу відповідно до статті 35 Закону України «Про Національну поліцію». Також зауважила, що у постанові Верховного Суду від 26.04.2018 у справі №338/1/17 вказано, що візуальне спостереження без належної фіксації не є достатнім доказом. «А для підтвердження порушення позивачем Правил дорожнього руху України відповідач відповідно до статті 251 КУпАП мав би надати, зокрема, відеозапис події, фотокартки. Саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого правопорушення». Крім того, відповідно до частини першої статті 35 Закону України «Про Національну поліцію», перевірка баз даних на наявність попередніх правопорушень не є законною підставою для зупинки транспортного засобу. Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 23.07.2021 у справі №136/651/21 надано оцінку подібним обставинам та притягнуто поліцейських до відповідальності за неправомірні дії. Виходячи з пункту 11 частини першої статті 23 та пункту 1 частини першої статті 35 Закону України "Про Національну поліцію", поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі водій порушив Правила дорожнього руху. Тому, і всі наступні вимоги працівників поліції водій не був зобов`язаний виконувати, а відповідно всі складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами. Згідно частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. У справі №155/401/19 у постанові від 28.01.2020 Восьмий апеляційний адміністративний суд зазначив: «При цьому, колегія суддів наголошує, що обов`язковою та, водночас, достатньою умовою для наявності у співробітника відповідного органу Національної поліції права вимагати у водія пред`явлення документів, передбачених п. 2.1 Правил дорожнього руху, в тому числі поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, є наявність законних підстав зупинки транспортного засобу». З огляду на викладене, враховуючи відсутність доданих до протоколу серії ЕПР1 №294097 належних та допустимих доказів на підтвердження дати набрання законної сили постановою серія ЕНА № 3272262 від 15.10.2024, відсутності доказів, що саме він керував автомобілем, відсутності доказів правомірної зупинки транспортного засобу, відсутності доказів, яким чином встановлено особу водія, вважають, відсутність що в діях ОСОБА_1 відсутня повторність керування ним транспортним засобом протягом року, будучи особою, яка взагалі не має права керувати транспортним засобом, що доводить відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 126 КУпАП, а тому провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП.

У судовому засіданні 07.07.2025 адвокат Семенець Г.Л. підтримала клопотання про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 126 КУпАП. Також зауважила, що її довіритель, посилаючись на положення статті 63 Конституції України, надавати пояснення по суті справи відмовився, щодо дати набрання законної сили постановою серія ЕНА № 3272262 від 15.10.2024, наявність котрої обумовила кваліфікацію за частиною п`ятою статті 126 КУпАП повідомила, що не вживала жодних заходів щодо отримання відомостей про набрання законної сили постановою та про результати виконання постанови в частини стягнення штрафу, у зв`язку з тим, що її співпраця з ОСОБА_1 обмежена представленням інтересів тільки в межах матеріалів, що розглядаються судом у даному провадженні. Доручень щодо з`ясувань обставин складення постанови від 15.10.2024 та результатів звернення її до виконання ОСОБА_1 їй, як його представнику, не надавав.

У судові засідання, неодноразово призначені судом, ОСОБА_1 не з`являвся, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце їх проведення. Захисник ОСОБА_1 адвокат Семенець Г.Л. повідомляла, що він участі брати не буде, а його інтереси буде представляти вона на підставі ордеру та договору.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно частини першої статті 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.

Згідно частини другої статті 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Згідно частини третьої статті 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Згідно частини четвертої статті 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Відповідно до частини п`ятої статті 126 КУпАП передбачена відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Судом досліджено документи, надані органами поліції, зокрема, протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 294097 від 08.04.2025; копію постанови серія ЕНА № 3272262 від 15.10.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 126 КУпАП, а також документ, наданий стороною захисту, - довідку від 22.05.2025 № 31/33 про те, що ОСОБА_1 станом на 22.05.2025 посвідчення водія не отримував.

Щодо тверджень захисника Семенець Г.Л. про відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження обставин справи, зокрема про не долучення належних доказів про набрання постановою від 15.10.2024 законної сили та відсутність доказів вручення копії постанови судом враховується таке. Відповідно до положень статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема за частиною другою статті 126 КУпАП. До протоколу від 08.04.2025 долучено постанову серії ЕНА № 3272262, складену поліцейським 15.10.2024, за вчинення ОСОБА_1 правопорушення за частиною другою статті 126 КУпАП. Вказана постанова містить відомості про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки VOLKSWAGEN PASSAT, номерний знак НОМЕР_2 , не маючи при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом, інших документів не додано. Таким чином, працівники поліції, складаючи 08.04.2025 протокол серії ЕПР1 № 294097, напраючи відповідні матеріали до суду та керуючись локальними нормативно-правовими актами, положеннями частини другої статті 251 КУпАП, застосували дискрецію, тобто самостійно обрали спосіб та метод безпосереднього виконання своїх повноважень. При цьому, з аналізу положень відповідного нормативно-правового акту, який регулює таке виконання, зокрема Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395 (зі змінами), убачається, що пряма вимога про необхідність долучення відомостей, вказаних захисником, до протоколу за частиною п`ятою статті 126 КУпаАП при направленні до суду відсутня. Тобто працівник поліції не був зобов`язаний такі відомості та/або документи долучати до матеріалів справи. При цьому, ознак свавільності дискреції працівниками поліції при направлені протоколу від 08.04.2025 судом не убачається. Суд також враховує, що як у постанові від 15.10.2024 так і у протоколі від 08.04.2025 вказано ідентичні відомості щодо облікових відомостей ОСОБА_1 та транспортного засобу на якому, на думку працівників поліції, вчинено адміністративне правопорушення. При цьому, суду не надано будь-яких доказів щодо того, що 15.10.2024 подія не мала місця або що постанову від 15.10.2024 було оскаржено у судовому порядку, у зв`язку з її неправомірністю. Навпаки, обрана ОСОБА_1 лінія захисту, на думку суду, свідчить про бажання ухилитися від відповідальності.

Щодо твердження захисника про відсутність належних доказів факту керування транспортним засобом та правомірності зупинки суд зауважує, що процедуру оформлення поліцейськими підрозділами поліції та поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, визначає вже згадана Інструкція від 07.11.2015 №1395. Норми якої, на відміну від складення протоколу за статтею 130 КУпАП, не містять обов`язку працівникам поліції долучати відео або фотодокази керування ОСОБА_1 транспортним засобом та доказів обґрунтування законності зупинки. Також протокол про вчинення 08.04.2025 ОСОБА_1 адміністративного правопорушення складено в його присутності, ним було отримано його копію, та цей же протокол містить відмітку, що ОСОБА_1 надасть пояснення у суді. Вказане свідчить про те, що ОСОБА_1 було надано можливість надати пояснення, зокрема заперечити будь-які факти та обставини зупинки, перевірки документів, перевірки баз даних, тощо, зазначені у протоколі. При цьому, до суду ОСОБА_1 неодноразово не з`являвся, пояснення надавати відмовився, доказів незаконності його зупинки, а також доказів того, що він не керував транспортним засобом суду надано не було. Відповідно до статті 63 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь особи, однак в цьому випадку будь-які сумніви щодо факту безпосереднього керування ОСОБА_1 08.04.2025 транспортним засобом відсутні. А надана довідка підтверджує, що ОСОБА_1 як 15.10.2024 так і 08.04.2025, керуючи транспортним засобом, відповідного права на його керування не мав.

Судом зауважується, що у рішенні ЄСПЛ від 21.07.2011 у справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

З огляду на викладене, заслухавши позицію сторони захисту, дослідивши та оцінивши докази у їх сукупності, суд, вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 126 КУпАП поза розумним сумнівом доведена, тобто сукупність обставин справи, установлена під час судового розгляду, позиція лінії захисту ОСОБА_1 , виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом цього судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинено і ОСОБА_1 є винним у вчиненні цього правопорушення. Тому, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбачений частиною п`ятою статті126 КУпАП.

При накладенні стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, майновий стан, ступінь його вини, обставини, що обтяжують, та осбавини, що пом`якшують відповідальність.

Обставин, які пом`якшують, обставин, які обтяжують, відповідальність ОСОБА_1 судом не установлено.

Щодо позиції сторони захисту про те, що особу, яка у встановленому порядку не отримувала відповідне право керування транспортним засобом, не можливо позбавити такого права, то суд зазначає таке.

Європейський суд з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29.06.2007) зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідальність за частиною п`ятою статті 126 КУпАП настає за повторне протягом року керування транспортним засобом, зокрема особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, і при цьому ж санкція частини п`ятої статті 126 передбачає такий вид стягнення як позбавлення права керування транспортним засобом. Тобто, законодавець визначаючи таку конструкцію норми права передбачає, що особу, яка протягом року повторно керує транспортним засобом без права керування, може бути позбавлено такого права за рішенням суду.

Також судом зауважується, що у рішеннях ЄСПЛ значну роль у розширенні сфери застосування пункту другого статті 6 Конвенції грає тлумачення двох ключових понять цієї статті - «кримінальне обвинувачення» і «суперечки про громадянські права». У справі «Кадубец проти Словаччини» представник держави-відповідача наполягав на тому, що в цій справі йдеться про адміністративний проступок, а не про кримінальне звинувачення і, отже стаття 6 не може бути застосована. Однак Європейський суд з прав людини не погодився з аргументом відповідача, хоча і визнав, що внутрішнє право країни не вважає кримінальними діяння, за вчинення якого був покараний заявник. Проте ця обставина, на думку ЄСПЛ, не має великого значення, так само як і те, який державний орган розглядав справу.

З огляду на позицію, висловлену ЄСПЛ в пункті 55 рішення у справі «Гурепка проти України» від 06.09.2005, суд враховує правовий висновок викладений у постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 04.09.2023 у справі № 702/301/20, про те, що навіть за відсутності в особи посвідчення водія її може бути позбавлено права керувати транспортним засобом, а позиція вказана захисником, яку викладено у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14, на сьогодні, є не релевантною.

Таким чином, суд вважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу, визначеному санкцією частини п`ятої статті 126 КУпАП, з позбавленням права керування транспортними засобами на п`ять років.

На думку суду, саме такий вид стягнення буде достатньою і необхідною мірою відповідальності для запобігання вчиненню нових правопорушень.

Відповідно до статті 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Пунктом 5 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2025 рік» установлено з 01.01.2025 прожитковий мінімум для працездатних осіб в розмірі 3 028 гривень. Таким чином, розмір судового збору станом на час розгляду справи становить 605,60 грн, які підлягають стягненню з ОСОБА_1 .

Виходячи з викладеного, керуючись статтями 40-1, частиною п`ятою статті 126, 221, 283, 284, 285 КУпАП, суд,-

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 126 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 2400 (дві тисячі чотириста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 40 800 (сорок тисяч вісімсот) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в сумі 605 гривень 60 копійок.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через 15 днів з дня вручення йому копії постанови про накладення штрафу, а в разі апеляційного оскарження - не пізніше як через 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу у зазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцем знаходження його майна, в порядку, встановленому законом (статті 307 та 308 КУпАП).

Строк пред`явлення постанови до примусового виконання - три місяці з дня її винесення.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що у разі несплати накладеного на нього штрафу у передбачений законом строк, до нього може бути застосоване подвійне стягнення штрафу в порядку статті 308 КУпАП, тобто у випадку примусового виконання постанови суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Ірпінський міський суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня прийняття відповідної постанови.

Суддя О.О. Білогруд