Номер провадження: 33/813/1404/25
Номер справи місцевого суду: 499/303/25
Головуючий у першій інстанції Погорєлов І. В.
Доповідач Кострицький В. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.07.2025 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Кострицький В.В., за участю: секретаря судового засідання Булацевської Я.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Наконечної Сніжани Юріївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову Іванівського районного суду Одеської області від 03.06.2025 року по адміністративним правопорушенням передбаченим ч.5 ст.121, ч. 1 ст. 130 КУпАП стосовно ОСОБА_1 ,-

В С Т А Н О В И В:

Короткий виклад обставин справи

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №279023 від 23.03.2025 року, ОСОБА_1 22.03.2025 року о 23:25 год. біля адреси вул. Захисників України, буд. 12, с. Конопляне Березівського району Одеської області, керував транспортним засобом «Квадроцикл Spark» р/н б/н без мотошолому чим порушив п. 2.3г ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 279012 від 22.03.2025 року, ОСОБА_1 22.03.2025 року о 23:25 год. біля адреси вул. Захисників України, буд. 12, с. Конопляне Березівського району Одеської області, керував транспортним засобом «Квадроцикл Spark» р/н б/н у стані алкогольного сп`яніння, про що свідчить тест на «Алкотестер Драгер 6820», тест 207, результат 0.42% проміле, чим порушив вимоги п. 2.9а ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП України.

Оскаржуваною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 121, ч.1 ст.130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Короткий виклад вимог та доводів апеляційної скарги

Не погоджуючись із вказаною постановою ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Іванівського районного суду Одеської області від 03.06.2025 року, провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що поліцейськими не було дотримано положень ст.35 ЗУ «Про Національну поліцію» та не зазначено законної причини зупинки, так як із відеозапису наявного в матеріалах справи не можливо встановити, що хлопці, які їхали квадроциклом були без шоломів .

Вважали, що квадроцикл не було зупинено поліцейськими, а водій квадроциклу приїхав додому, а лише після цього поліцейськими було застосовано засоби спеціальних сигналів, а тому вважали, що законного факту зупинки на вимогу поліцейських не було.

Також вважали, що матеріали справи не містять жодних належних доказів щодо порушення ОСОБА_1 ПДР України, у зв`язку з чим всі подальші вимоги поліцейських останній не був зобов`язаний виконувати.

Зазначали, що протокол про адміністративне правопорушення не є у даній справі беззаперечним доказом наявності вини ОСОБА_1 , так не підтверджений належними та допустимими доказами, а також протокол не містить відомостей про технічні засоби якими здійснювалась фото та відеофіксація.

Крім цього зазначали, що з наявного відеозапису у справі вбачається відсутність таких фактів: факту керування ОСОБА_1 , факту зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , роз`яснення прав та обов`язків ОСОБА_1 , факту роз`яснення ОСОБА_1 технічних особливостей приладу Драгер. Також вважали, що долучений до матеріалів справи відеозапис не відповідає принципам безперервності , є не оригінальним , так як підлягав зміні, що не відповідає чинному законодавству.

Поліцейськими в порушення вимог чинного законодавства не було пред`явлено службових посвідчень та не зазначено своїх ідентифікуючих даних.

Стосовно пояснень записаних зі слів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 зазначала, що підписала їх необдумано, такі пояснення є суперечливими дійсності, а тому вважали їх сфабрикованими

Сторона захисту вважала, що з відеозапису наявного в матеріалах справи не вбачається ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 .. До того ж в матеріалах справи відсутній акт огляду , з відеозапису не вбачається, що поліцейськими було складено такий акт, а також відсутні свідки які були присутні при такому огляді на ста сп`яніння.

Посилаючись на чек результату тесту Драгер зазначали, що наявний час зафіксований у такому чеку не співставляється з часом проведення такого тесту з ОСОБА_1 , тому вважали такий доказ є недопустимим.

Щодо рапорту поліцейських, сторона захисту також вважала його неналежним та недопустимим доказом, так як він не підтверджений жодним належним та допустмим доказом у справі.

Стосовно направлення на огляд ОСОБА_1 складено формально, без зазначення часу та без жодного роз`яснення останньому його прав, що утворює недопустимість такого доказу.

Вважали, що зазначені в оскаржуваній постанові ознаки алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 не відповідають дійсності, так як з наявного в матеріалах справи відеозапису, перелічених в оскаржуваній постанові ознаки сп`яніння відсутні.

Виходячи з вищевикладеного вважали, що працівниками поліції було штучно створено докази наявні у справі, які є неналежними, недопустимими та неповними, що також підтверджується відеозаписом наявним в матеріалах справи.

Явка в судове засідання

Сторона захситу була повідомлена належним чином про час, дату та місце судового засідання з розгляду апеляційної скарги. 10.07.2025 року на адерсу Одеського апеляційного суду надійшло клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференцзв`язку з Іванівським районним судом Одеської області, яке було задоволено та ухвалено відповідну постанову Одеським апеляційним судом від 16.07.2025 року.

Позиція апеляційного суду

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , в режимі відеоконференцзв`язку, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Ч.5 ст. 121 КУпАП встановлює відповідальність за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року за № 1306 «Про правила дорожнього руху».

Згідно п.1.3. та п.1.4 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Пункт 2.3г ПДР України встановлює, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний під час руху на мотоциклі і мопеді бути в застебнутому мотошоломі і не перевозити пасажирів без застебнутих мотошоломів.

Пункт 2.9 а Правил дорожнього руху України забороняє водієві керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Невиконання пункту 2.9 а Правил дорожнього руху України має наслідком притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Частина 1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З огляду на визначену ст. 266 КУпАП процедуру особи, які керують транспортними засобами, тощо і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Такий огляд, за змістом частини другої вказаної норми, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засобі відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Частиною третьої статті 266 КУпАП визначено, що у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, тощо на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разу незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я (ч. 4 ст. 266 КУпАП).

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП зазначено, що керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно положень ст.221 КУпАП судді районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів розглядають справи про адміністративні правопорушення в тому числі справи про адміністративні правопорушення, вчинені особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років.

Згідно результату газоаналізатору «Alcotest Drager 6820 ARSC-0106» вбачається, що при перевірці водія ОСОБА_1 на вміст алкоголю в видихуваному повітрі на час зупинки за управлінням транспортного засобу, у останнього було виявлено 0,42 проміле.

У матеріалах справи міститься роздруківка результату газоаналізатора приладу ««Alcotest Drager 6820 ARSC-0106», з якої вбачається, що останнє калібрування було 29.10.2024 року.

Таким чином, враховуючи те, що газоаналізатор «Alcotest Drager 6820 ARSC-0106», своєчасно пройшов калібрування та повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, підстав не довіряти його показанням немає, як і немає підстав для визнання недійсним чи неправдивим результату проведеного за його допомогою тесту на стан сп`яніння ОСОБА_1 .

Як слідує з матеріалів справи, зокрема відеозапису з відеокамери поліцейського, незгоду з результатами огляду, проведеного поліцейським, та вимоги провести огляд в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення, відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ОСОБА_1 не заявляв, після зупинки повідомив поліцейським, що вживав алкогольні напої перед тим, як сів за кермо, зі станом алкогольного сп`яніння був згодний.

Вина водія ОСОБА_1 підтверджується зібраними в справі доказами, а саме:

- Фактичними даними, які містяться в протоколах про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №279012 від 22.03.2025 року та серії ЕПР1 №279023 від 23.03.2025 року, в яких зафіксовано суть адміністративного правопорушення, описано установлені обставини, за якими водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом без мотошолому у стані алкогольного сп`яніння. Протоколи про адміністративні правопорушення складені уповноваженою на те особою, а саме поліцейським ВП №1 Березівського РВП із заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст.256 КУпАП, та підписаний уповноваженою особою.

- Відеозаписом з нагрудної боді камери поліцейського, на якому зафіксовано обставини вчинених адміністративних правопорушень, підтверджені суть адміністративних правопорушень та описані установлені обставини у протоколах про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №279012 від 22.03.2025 року та серії ЕПР1 №279023 від 23.03.2025 року. Тобто, зафіксовано обставини: керування транспортним засобом ОСОБА_1 без мотошолому, проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, результат якого виявився 0.42%.

- Письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 22.03.2025 року, складеними у присутності матері ОСОБА_2 , в яких ОСОБА_1 вказав, що в барі випив пиво «Чайка» об`ємом 0.5л., після чого поїхав додому, де по дорозі його зупинили працівники поліції, оскільки він був без мотошолому.

- Тестуванням на алкоголь приладу «Drager 6820», тест № 207, за яким результат тестування становить 0.42% мг/мл.

- Рапортами поліцейських щодо обставин вчиненого адміністративного правопорушення.

- Направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, з якого вбачається, що був пройдений огляд на стан алкогольного сп`яніння на місті за допомогою приладу «Drager 6820», результат якого 0.42 % проміле.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 та ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим, а вищезазначені вимоги закону судом першої інстанції виконані в повному обсязі.

Апеляційним судом перевіряючи мотиви з яких виходив суд першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 22.03.2025 року о 23:25 год. біля адреси вул. Захисників України, буд. 12, с. Конопляне Березівського району Одеської області, керував транспортним засобом «Квадроцикл Spark» р/н б/н без мотошолому, а також керував транспортним засобом «Квадроцикл Spark» р/н б/н у стані алкогольного сп`яніння, про що свідчить тест на «Алкотестер Драгер 6820», тест 207, результат 0.42% проміле, чим порушив п. 2.3г ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 5 ст. 121 КУпАП та вимоги п. 2.9а ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП України.

Чеком на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного приладу «Alcotest Drager 6820 ARSC-0106» вбачається, що результат огляду водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння позитивний 0,42 проміле.

Направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, з якого вбачається, що був пройдений огляд на стан алкогольного сп`яніння на місті за допомогою приладу «Drager 6820», результат якого 0.42 % проміле.

Письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 22.03.2025 року, складеними у присутності матері ОСОБА_2 , в яких ОСОБА_1 вказав, що в барі випив пиво «Чайка» об`ємом 0.5л., після чого поїхав додому, де по дорозі його зупинили працівники поліції, оскільки він був без мотошолому

Відеозаписом, що міститься в матеріалах справи, зафіксовано, що ОСОБА_1 був зупинений поліцейськими з підстав керування останнім транспортним засобом - квадроциклом марки «Spark» б/н, з порушенням ПДР України, а саме останній керував квадроциклом без мотошолому. Після зупинки на місце було запрошено матір останнього ОСОБА_2 .. Надалівстановлено наявні ознаки алкогольного сп`яніння, у вигляді різкого запаху алкоголю з порожнини рота через, що поліцейські запропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, на що ОСОБА_1 повідомив, що вживав алкогольний напій «пиво», та погодився. Під час огляду пакування мундштука заперечень від ОСОБА_1 не надійшло, надалі ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння, на місці його зупинки, за допомогою приладу «Alcotest Drager 6820 ARSC-0106» та виявлено позитивний результат 0,42 проміле, про що поліцейськими було повідомлено останньому, що такий результат вважається як перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, на що ОСОБА_1 жодних заперечень з результатом тесту газоаналізатора Драгер не висував, поліцейськими було в свою чергу роз`яснено, що в разі не згоди ОСОБА_1 має право пройти огляд на стан сп`яніння у відповідному закладі охорони здоров`я, але ж про проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі жодних клопотань не заявляв . Після чого ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки, ознайомлено ОСОБА_1 з матеріалами адміністративної справи, про що ОСОБА_1 ознайомився під особистий підпис без зауважень.

Сукупність вищевказаних доказів підтверджують те, що висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненних адміністративних правопорушеннях, передбачених ч.5 ст. 121 та ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим, а вищезазначені вимоги закону судом першої інстанції виконані в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги, щодо незаконності дій поліцейських, а саме :

- що поліцейськими не було дотримано положень ст.35 ЗУ «Про Національну поліцію» та не зазначено законної причини зупинки, так як із відеозапису наявного в матеріалах справи не можливо встановити, що хлопці, які їхали квадроциклом були без шоломів, апеляційний суд вважає не слушними, адже за своїми характеристиками мотошоломи мають більши розміри, чим розмір голови, а тому твердлження про те, що хлопці були в капюшонах є не спроможними, адже при зупинці поліцейськими на відеозапис зафіксовано відсутність шоломів, крім того ОСОБА_1 пояснив, що в нього є шолом, але він на нього замалий;

- що квадроцикл не було зупинено поліцейськими, а водій квадроциклу приїхав додому, а лише після цього поліцейськими було застосовано засоби спеціальних сигналів, апеляціний суд вважає не слушними, адже це спростовується наявним в матеріалах справи відеозписом;

- що матеріали справи не містять жодних належних доказів щодо порушення ОСОБА_1 ПДР України, у зв`язку з чим всі подальші вимоги поліцейських останній не був зобов`язаний виконувати, апеляційний суд вважає не слушними, адже підставою для зупинки було водіння ОСОБА_1 з пассажиром без мотошоломів, що є порушенням ПДР України;

- що поліцейськими в порушення вимог чинного законодавства не було пред`явлено службових посвідчень та не зазначено своїх ідентифікуючих даних;

- що з відеозапису наявного в матеріалах справи не вбачається ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 .. До того ж в матеріалах справи відсутній акт огляду який повинен бути складений поліцейськими, з відеозапису не вбачається, що поліцейськими було складено такий акт, а також відсутні свідки які були присутні при такому огляді на стан сп`яніння, апеляційний суд вважає необгрунтованими належним чином, так як з відеозапису чітко вбачається, що ОСОБА_1 було повідомлено про наявні ознаки алкогольного сп`яніння з якими сторона захисту погодилась та не оскаржувала їх;

- що рапорту поліцейських є неналежним та недопустимим доказом, так як він не підтверджений жодним належним та допустмимм доказами у справі;

- що направлення на огляд ОСОБА_1 складено формально, без зазначення часу та без жодного роз`яснення останньому його прав, що утворює недопустимість такого доказу;

- що працівниками поліції було штучно створено докази наявні у справі, які є неналежними, недопустимими та неповними, що також підтверджується відеозаписом наявним в матеріалах справи, апеляційний суд виходить з наступного.

Вищедосліджені доводи апеляційної скарги, на думку апеляційного суду є необґрунтованими належними та допустимими доказами оскарження дій поліцейських у встановленому законом порядку, крім того з наявного відеозапису чітко вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 були згодні з інкримінованим правопорушенням, на численні пропозиції поліцейських пройти огляд на стан в закладі охорони здоров`я відмовлялись, підписи в протоколах про адміністративне правопорушення, поясненнях, направленні на огляд в медичному закладі проставлені без жодних заперечень, що в повній мірі узгоджується з наявним відеозаписом. Крім цього тиску з боку поліції дослідженими матеріалами, апеляційним судом не встановлено.

Стосовно доводів апеляційної скарги, що протокол про адміністративне правопорушення не є у даній справі беззаперечним доказом наявності вини ОСОБА_1 , апеляційний суд вважає не слушним, адже в сукупності із вищедосліджених доказів, наявність вини останнього доведено належними доказами, а в пункті 10 протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 №279012 від 22.03.2023 року зафіксовано, що відеофіксація здійснювалась технічним засобом відеозапису NC211848.

Щодо доводів апеляційної скарги, стосовно належності і законності доказу у вигляді відеозапису, апеляційний суд вважає такі доводи не спростовані належними доказами. По-перше з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 повідомив поліцейським, що квадроциклом керував саме він, що узгоджується з наданими письмовими поясненнями, та як водій квадроциклу пояснював під відеозапис, що шолом став на нього малим, тому він керує таким транспортним засобом без нього, тим більше переконував поліцеських, що по грунтовій дорозі не потрібно користуватись шоломом, що в сукупності дає підстави вважати наявний відеозапис належними та допустимим доказом у справі. По-друге , сторона захисту жодними доказами не підтвердила своє твердження, стосовно що долучений до матеріалів справи відеозапис не відповідає принципам безперервності , є не оригінальним та сфабрикований, при цьому сторона захисту не була позбавлена можливості ні під час розгляду справи в суді першої інстанції ні під час апеляційного перегляду справи звернутись з клопотанням, про витребування інформації чи проведення судової експертизи, щодо перевірки належності відеозапису та приладу його технічної фіксації, що позбавляє апеляційний суд задовольнити такі доводи.

Доводи апеляційної скарги стосовно пояснень записаних зі слів ОСОБА_1 , що вони підписали їх необдумано, такі пояснення є суперечливими дійсності та є сфабрикованими, апеляційний суд вважає такі доводи не слушними, адже такі пояснення узгоджуються із поясненнями зафіксованими на відеозапису, який було досліджено апеляційним судом вище, при цьому поліцейськими надавались на ознайомлення, після чого без жодних заперечень такі пояснення власноруч були підписані ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Щодо доводів апеляційної скарги стосовно, що доказ у вигляді чеку результату тесту Драгер є недопустимим так як, наявний час зафіксований у такому чеку не співставляється з часом проведення такого тесту з ОСОБА_1 , апеляційний суд зазначає, що позбавлений можливості задовольнити такі доводи з проводу того, що доказів перевірки такого приладу Драгер до матеріалів справи не долучено, клопотань, щодо проведення відповідних експертиз чи витребування інформації не заявлялось, проведення огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу «Alcotest Drager 6820 ARSC-0106» зафіксовано на відеозаписі долученому до матеріалів справи, що узгоджується у сукупності оцінки доказів.

Доводи апеляційної скарги, що зазначені в оскаржуваній постанові ознаки алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 не відповідають дійсності, і з наявного в матеріалах справи відеозапису відсутні, апеляційний суд вважає такі доводи не слушними з огляду на вищедосліджені докази, та пояснення ОСОБА_1 зафіксовані на даному відеозаписі, стосовно того, що він вживав алкогольний напій «пиво» перед тим як сісти за кермо вищевказаного квадроциклу.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає що доводи апеляційної скарги, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки діям поліцейських, не встановлено належних та допустимих доказів у справі, що як наслідок призвело до ухвалення незаконного рішення є необґрунтованими належними та допустимими доказами, наявних у справі доказів не спростовано належним чином.

Аналізуючи досліджені докази, оцінюючи їх у сукупності, апеляційний суд доходить до переконання, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст.121 та ч. 1 ст. 130 КУпАП, повністю доведена, є встановленою згідно з критерієм її доведеності «поза розумним сумнівом». Так, стандарт доказування «поза розумним сумнівом» активно використовується Європейським судом з прав людини. У справі «Ушаков проти України» (рішення від 18 червня 2015 року, заява № 10705/12) ЄСПЛ визначає: «Суд, при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою». Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» не виключає будь-який сумнів взагалі, оскільки завжди можна припустити можливість існування навіть дуже маловірогідних обставин чи їх збігів. Проте, цей стандарт доказування означає, що особу необхідно виправдати не при наявності будь-якої «тіні» сумнівів, а при наявності лише «розумного сумніву». При цьому розумним є сумнів, який має під собою причину та здоровий глузд і випливає зі справедливого та розумного розгляду всіх доказів у справі або з відсутності доказів у справі. Цей сумнів не є ні смутним, ні гіпотетичним чи уявним або надуманим. А саме таким, який ґрунтується на конкретних обставинах або інших вагомих причинах, які б змусили розумну людину вагатися вдатися до певних дій у питаннях, що мають значення для неї.

Таким чином, порушень норм матеріального та процесуального права, які б були підставою для зміни чи скасування постанови суду при її перегляді, апеляційним судом не встановлено.

З огляду на вищенаведене, підстав для зміни постанови суду з наведених в апеляції мотивів апеляційний суд не вбачає, а тому вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Іванівського районного суду Одеської області від 03.06.2025 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови виготовлений 18 липня 2025 року.

Суддя

Одеського апеляційного суду В.В. Кострицький