Справа № 462/3708/25 Головуючий у 1 інстанції: Пилип`юк Г. М.
Провадження № 33/811/1009/25 Доповідач: Березюк О. Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2025 року. Львівський апеляційний суд у складі: судді судової палати у кримінальних справах Березюка О.Г., за участі захисника Позднякова С.С., розглянувши у місті Львові апеляційну скаргу захисника Позднякова С.С. на постанову Залізничного районного суду м.Львова від 27 травня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП,

встановив:

Постановою Залізничного районного суду м.Львова від 27.05.2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 гривень. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605,60 гривень.

Згідно постанови суду ОСОБА_1 23.05.2025 року о 12 год. 20 хв. в міжнародному пункті контролю для залізничного сполучення "Львів", під час прикордонного контролю на в`їзд в Україну пред`явив на паспортний контроль закордонний паспорт громадянина Чеської Республіки для виїзду за кордон № НОМЕР_1 виданий 24.03.2025 року на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . За результатами прикордонного контролю встановлено, що дана особа є громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 , виданий 13.01.2012 року, орган, що видав 2101, на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Даним фактом вищевказаний громадянин порушив вимоги ст. 2, 3 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», п. 2 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою КМУ від 27.01.1995 року № 57, тобто здійснив спробу незаконного перетинання державного кордону України без відповідних документів.

Захисник Поздняков С.С. в апеляційній скарзі просить постанову суду скасувати та закрити провадження у справі відносно ОСОБА_1 за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

На підтримання своїх апеляційних вимог апелянт покликається на те, що постанова суду першої інстанції є необґрунтованою та незаконною, судом не повною мірою досліджено всі обставини справи, висновки суду, викладені в постанові не відповідають фактичним обставинам справи, зокрема судом першої інстанції не досліджувалося питання наявності в діях ОСОБА_1 об`єктивної та суб`єктивної сторони правопорушення, оскільки він надав інспекторам прикордонної служби дійсний паспорт громадянина Чеської Республіки, а також паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

Також апелянтом в апеляційній скарзі заявлено клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження, при цьому зазначає, що судом першої інстанції ОСОБА_1 не повідомлявся про час і місце розгляду справи, а тому вважає поважними причини пропуску строку апеляційного оскарження.

Розглянувши матеріали справи № 462/3708/25, дослідивши доводи апеляційної скарги, пояснення захисника, який підтримав подану апеляційну скаргу, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Вважаю, доводи апелянта щодо пропуску строку на апеляційне оскарження заслуговують на увагу, а тому погоджуюсь з тим, що такий строк пропущений з поважних причин та його слід поновити, оскільки в матеріалах справи відсутні докази про належне повідомлення ОСОБА_1 про дату і час розгляду справи судом першої інстанції.

Згідно статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ч.1 ст.204-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за перетинання або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади

Положення п.1 ст.2 Закону України «Про громадянство» стосовно того, що громадяни України, які набули громадянство іншої держави, у правових відносинах з Україною залишаються лише громадянами України, не призводить автоматично до недійсності документів щодо громадянства, виданих іншою державою у встановленому порядку.

Доказів того, що ОСОБА_1 , надаючи на паспортний контроль дійсний паспорт громадянина Чеської Республіки, діяв з прямим умислом на перетинання кордону у незаконний спосіб, без відповідних документів, суду не надано і у матеріалах справи таких доказів не міститься.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення за результатами розгляду справи, не взяв до уваги наявність сумнівів щодо доведеності вини ОСОБА_1 , яка не була підтверджена належними і допустимими доказами, чим порушив вимоги норм процесуального та матеріального права.

Так, відповідно до рапортів працівників прикордонної служби ОСОБА_3 (а.с.4) та ОСОБА_4 (а.с.5) при перетині кордону у пункті пропуску на в`їзд в Україну ОСОБА_1 пред`явив прикордонникам, крім паспорта городянина Чехії, також свій паспорт громадянина України для виїзду за кордон за номером НОМЕР_2 , строку дії якого закінчився 13.01.2022 року.

Як пояснив під час апеляційного перегляду захисник, ОСОБА_1 виїхав з України до Чехії у 2018 році і з того часу проживав у Чехії, де у березні 2025 року отримав громадянство останньої. При поверненні в Україну та знаючи, що дія його українського закордонного паспорта закінчилась ще у 2022 році, ОСОБА_1 пред`явив прикордонникам одночасно два своїх документи, а саме український паспорт, дія якого вже закінчилась, та дійсний чеський паспорт для надійної ідентифікації своєї особи. Жодного умислу на незаконний перетин кордону у ОСОБА_1 не було, тим більше, він повертався до України, а не виїжджав з України.

З наданого захисником копії усіх сторінок паспорта громадянина України для виїзду за кордон за номером НОМЕР_2 , виданого 13.01.2012 року на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено, що строк дії вказаного паспорта закінчився 13.01.2022 року, та відповідно до відміток про перетин кордону ОСОБА_1 останній раз виїхав з України 18.08.2018 року і з того часу в Україну не повертався.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

У своєму рішенні від 10 лютого 1995 року, у справі «Аллене де Рібемон проти Франції», ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинуватості обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

З огляду на викладене, апеляційний суд встановив те, що військовослужбовцями прикордонної служби під час складення протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 були допущені порушення вимоги КУпАП, законів та підзаконних нормативно-правових актів, які ставлять під сумнів законність складеного протоколу про адміністративне правопорушення ЗхРУ №003254Е від 23.05.2025 року та можливість прийняття його до уваги як належного та допустимого доказу, оскільки ОСОБА_1 як на підставу перетину державного кордону України жодного підробленого документу не подавав та матеріалами справи не доведено умислу ОСОБА_1 саме на спробу незаконного перетинання державного кордону України без відповідних документів, та навпаки, встановленим фактом є те, що ОСОБА_1 при в`їзді до України подав прикордонним усі наявні у нього документи для належного встановлення його особи.

Отже, постанова суду першої інстанції, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП, підлягає скасуванню як незаконна, а провадження у справі слід закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП.

Керуючись ст.294 КУпАП,-

постановив:

Поновити захиснику Позднякову С.С. строк апеляційного оскарження.

Апеляційну скаргу захисника Позднякова С.С. задоволити.

Постанову Залізничного районного суду м.Львова від 27 травня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП, скасувати, а провадження у справі №462/3708/25 відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення..

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського

апеляційного суду Березюк О.Г.