Провадження № 33/811/590/25 Доповідач: Белена А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2025 року Львівський апеляційний суд у складі:

судді Белени А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, за апеляційною скаргою захисника Фецяка В.Я.на постанову судді Шевченківського районного суду м. Львова від 18 березня 2025 року,

в с т а н о в и в :

Постановою судді Шевченківського районного суду м. Львова від 18 березня 2025 року,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 605,60 грн (шістсот п`ять гривень 60 копійок) судового збору.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він 21.12.2024 року о 23 год. 30 хв. у м. Львові на вул. Шевченка, 374, керував ТЗ Volkswagen Jetta, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння (розширені зіниці очей, які не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає дійсності, неприродня блідість обличчя). Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку у медичному закладі відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

На постанову судді захисник Фецяк В.Я. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що в оскаржуваному рішенні суддя першої інстанції вказав, що покликається на докази, що містяться в матеріалах справи, проте не зазначив, які саме це докази та не надав оцінку таким.

Стверджує, що жодної відмови від проходження огляду ОСОБА_1 не заявляв, що підтверджується долученим відеозаписом.

Зауважує, що з відеозапису вбачається, що лікарем-наркологом не було встановлено у ОСОБА_1 беззаперечних клінічних ознак наркотичного сп`яніння під час візуального огляду ОСОБА_1 .

Звертає увагу, що ОСОБА_1 проходив огляд та виконував усі вказівки лікаря-нарколога, а тому є незрозумілим запис лікаря в п.10 медичного висновку № 003199 від 23.12.2024 «відмова від огляду».

Вказує на абсолютно адекватну поведінку ОСОБА_1 як під час спілкування з поліцейськими, так і в медичному закладі.

Зазначає, що ОСОБА_1 не заперечував здати біоматеріал (сечу) для проведення огляду, проте з фізіологічних причин не зміг це зробити. Водночас, йому не було запропоновано відібрати інші зразки біологічного середовища, у тому числі слину, змиви з поверхні губ, кров.

Вважає, що в ході судового розгляду не здобуто переконливих та беззаперечних доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду, ОСОБА_1 та його захисник у судове засідання апеляційного суду 02.07.2025 не прибули.

Від захисника адвоката Фецяка В.Я. на адресу надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки він перебуває у відпустці.

ОСОБА_1 не повідомив суд про поважні причини неявки.

Водночас апеляційний суд звертає увагу на таке.

Розгляд справи за апеляційною скаргою захисника Фецяка В.Я. в інтересах ОСОБА_1 було призначено на 07 травня 2025 року.

Захисник Фецяк В.Я. скерував на адресу Львівського апеляційного суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з його участю в судовому засіданні Галицького районного суду м. Львова. При цьому жодних підтверджень цьому не надав.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився та клопотань про відкладення справи не скерував.

Розгляд справи було відкладено на 06 червня 2025 року, однак ОСОБА_1 та його захисник у судове засідання не прибули.

Захисник Фецяк В.Я. скерував клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки ОСОБА_1 хворіє (висока температура), а сам адвокат проходить ВЛК у ІНФОРМАЦІЯ_2 . При цьому підтверджень вказаному надано не було.

Розгляд справи вчергове було відкладено на 02.07.2025, проте, як зазначено вище, учасники у судове засідання вчергове не з`явилися.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, яка ратифікована Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адмінправопорушення, у якій вона є стороною.

Крім того, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Правосуддя має бути швидким. Тривала невиправдана затримка процесу практично рівнозначна відмові в правосудді. (Рішення Суду у справі Жоффр де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992).

Зважаючи на практику Європейського суду з прав людини та з огляду на положення Конвенції щодо обов`язку сторони цікавитися рухом справи, розгляд апеляційної без участі правопорушника та апелянта не є порушенням права особи на доступ до правосуддя.

З огляду на вимоги ч. 6 ст. 294 КУпАП, з метою дотримання розумних строків розгляду справи, апеляційний суд вважає за можливе провести апеляційний розгляд у відсутності учасників, що не з`явилися.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, а саме:

протоколом про адміністративне правопорушення від серії ЕПР1 № 202989 від 23.12.2024 (а.с. 1);

висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 003199 від 23.12.2024, відповідно до якого ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду (а.с. 4);

рапортом поліцейського взводу 2 роти 3 батальйону 1 УПП у Львівській області Д.Войтика від 23.12.2024, відповідно до якого на вул. Шевченка ,374 у м. Львові було зупинено автомобіль під керуванням ОСОБА_1 через порушення останнім ПДР. В ході спілкування в останнього було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, у зв`язку з чим запропоновано проїхати до найближчого медичного закладу для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, на що ОСОБА_1 погодився. Прибувши до медичного закладу. ОСОБА_1 у присутності лікаря-нарколога відмовився здавати тест на виявлення стану наркотичного сп`яніння (а.с.5);

відеозаписом з нагрудних камер поліцейських, яким підтверджується факт відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі (а.с. 3);

постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА № 3711875 від 23.12.2024, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. (а.с. 6).

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Всупереч тверджень апеляційної скарги ці вимоги закону суддею першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 були дотримані, а висновок судді про доведеність винуватості останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі та постанові судді, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, які були досліджені в судовому засіданні та наведені у постанові.

Так, пунктом 2.5 Правил дорожнього руху встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Разом з тим, ст. 130 КУпАП України встановлено відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у випадку невиконання водієм вимог п. 2.5 ПДР полягає у відмові особи, яка здійснювала керування транспортним засобом та якій працівник поліції висловив вимогу пройти огляд на стан сп`яніння, пройти такий огляд.

Відповідно до ст. 2, 3 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» від 9 листопада 2015 року №1452/735 (далі - Інструкція №1452/735) огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками наркотичного сп`яніння є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

З протоколу серії ЕПР 1 № 202989 від 23.12.2024 вбачається, що такими ознаками у ОСОБА_1 були: розширені зіниці очей, котрі не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці, неприродна блідість обличчя, виражене тремтіння пальців рук.

З огляду на наведені ознаки, у поліцейського виникли підстави вважати, що водій ОСОБА_1 перебуває у стані наркотичного сп`яніння, наслідком чого стала вимога поліцейського до ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі.

Всупереч твердженням в апеляційній скарзі про те, що ОСОБА_1 жодних відмов від проходження огляду не заявляв, наявним у матеріалах справи відеозаписом з камер спостереження патрульних підтверджується факт відмови ОСОБА_1 від здачі біологічного середовища для проходження тесту на наркотики.

Покликання захисника на те, що ОСОБА_1 погодився здати сечу, проте в силу фізіологічних особливостей не зміг це зробити, не відповідає дійсності, оскільки відповідно до відеозапису, ОСОБА_1 на пропозицію лікаря взяти баночку та здати сечу одразу відповів відмовою.

Доводи апелянта, що ОСОБА_1 пройшов клінічний огляд, а тому відсутні підстави вважати, що він порушив вимоги п.2.5 ПДР, апеляційний суд до уваги не бере.

Відповідно до ст.ст. 7,8 Розділу ІІІ Інструкції №1452/735 проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове. Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння.

А відтак, проведення лише клінічного огляду недостатньо для встановлення, що особа перебуває саме у стані наркотичного сп`яніння.

Наведені докази у своїй сукупності спростовують доводи апеляційної скарги, вказують на порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху, а отже і на факт вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Оцінюючи наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності та взаємозв`язку, апеляційний суд погоджується з висновком судді суду першої інстанції про доведеність відмови ОСОБА_1 від огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність винесеної у справі постанови.

Таким чином, наявні у справі докази, яким суддя першої інстанції надав належну оцінку, у своїй сукупності поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а саме відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, за ч. 1 ст. 130 КУпАП та узгоджується зі стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

Адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік накладене на ОСОБА_1 відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП і є безальтернативним.

Апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення.

Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

постановив :

Апеляційну скаргу захисника адвоката Фецяка Василя Ярславовича залишити без задоволення.

Постанову судді Шевченківського районного суду м. Львова від 18 березня 2025 року в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Альберт БЕЛЕНА