ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №: 636 / 3231 / 24 Головуючий 1 інстанції: Карімов І.В.
Провадження №: 33/818/ 1171 /25 Головуючий апеляційної інстанції: Курило О.М.
Категорія: ч.3 ст.172-20 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2025 року Харківський апеляційний суд у складі: судді судової палати з розгляду кримінальних справ Курила О.М., при секретареві Болотові О.О., з участю особи притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , без участі його захисника, за умови, що правопорушник взяв захист своїх інтересів на себе, з участю підполковника ВСП ОСОБА_2 , за умови, що всі учасники належним чином повідомлені про розгляд даної справи і ні від кого з них не надійшло заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи з поважних причин, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою правопорушника на постанову Чугуївського міського суду Харківської області від 10 травня 2024 року, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Вказаною постановою ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , водія, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 08.05.2024 року перебував у стані алкогольного сп`яніння під час виконання службових обов`язків, про що складений протокол серії ДНХ/Ч-2/4082 від 08.05.2024 року.

Обставини вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, на думку суду першої інстанції, підтверджуються актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу Алконт-М № 00291 з результатом 1,37 проміле, а також визнанням правопорушником своєї вини у заяві, адресованій Голові Чугуївського міського суду Харківської області, підписаний правопорушником, та іншими письмовими доказами, що містяться в матеріалах справи.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, правопорушник подав апеляційну скаргу, яка містить прохання скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження по справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог правопорушник зазначає, що про притягнення його до відповідальності за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП дізнався лише після накладення арешту на його кошти, у зв`язку з винесенням Чугуївським міським судом Харківської області постанови по даній справі, про яку йому нічого не було відомо. Поштове відправлення було відправлено за адресою, за якою він не проживає.

Вказує, що протокол про адміністративне правопорушення, а також заяву на адресу Голови Чугуївського міського суду Харківської областіне підписував і не бачив. Відеофіксація не велась, свідки не залучалися.

На думку апелянта, його вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20, не доведена поза розумним сумнівом.

Позиції учасників апеляційного провадження.

У перше судове засідання суду апеляційної інстанції прибув правопорушник. Останній підтримував доводи апеляційної скарги у повному обсязі та запевняв суд у тому, що матеріали про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 172-20, складені відносно нього, є відверто сфальсифікованими, а підписи у даних письмових документах підроблені, натомість події зазначеної у протоколі про адміністративне правопорушення, не пам`ятає, адже такої не було.

У зв`язку з цим, з метою з`ясування всіх фактичних обставин, що стосуються події вчинення вказаного адміністративного правопорушення, судом апеляційної інстанції було направлено запит до ІНФОРМАЦІЯ_2 (ВСП) про надання пояснень з даного приводу, а судове засідання перенесено на 09 липня 2025 року.

В наступне судове засідання прибули правопорушник ОСОБА_1 та начальник ІНФОРМАЦІЯ_3 підполковник ОСОБА_2 , який згідно з інформацією, зазначеною у протоколі про адміністративне правопорушення, був особою, яка склала вказаний протокол від 08.05.2024.

В судовому засіданні правопорушник зазначив, що бачить ОСОБА_2 вперше, заперечував проти його пояснень.

Натомість підполковник ОСОБА_2 пояснив, що фальсифікації справи бути не могло, оскільки такі випадки не трапляються, вказував на велику кількість правопорушень за вказаною статтею, матеріали по яким йому доводиться складати.

Стверджував, що не розуміє, який мотив, на думку правопорушника, міг бути у нього або інших уповноважених осіб ВСП для будь-якої фальсифікації таких справ, на що правопорушник не відповів.

На думку ОСОБА_2 , правопорушник або свідомо говорить неправду, або дійсно щиро не пам`ятає обставин події 08.05.2024, зокрема, у зв`язку з тим, що в момент складення адміністративних матеріалів відносно нього, він перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння, що підтверджується актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використання спеціального технічного засобу та чек-листом проведеного огляду.

Щодо відсутності свідків складення матеріалів про адміністративне правопорушення відносно особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 зазначив, що це не відповідає дійсності і звертав увагу суду на скеровані ІНФОРМАЦІЯ_4 до Харківського апеляційного суду відібрані пояснення безпосередніх свідків проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Твердження апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження матеріалами справи не спростовуються, а тому, дотримуючись конституційних гарантій забезпечення кожній особі доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення (п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України), суд апеляційної інстанції поновлює строк на апеляційне оскарження як пропущений з поважних причин.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників судового засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд першої інстанції, відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, повинен належним чином з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи по суті. Постанова судді, згідно зі ст. 283 КУпАП, має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Положення ч.ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Слід також звернути увагу, що відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам судочинства, а саме: верховенству права, законності, рівності перед законом і судом, повазі до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і в доведеності перед судом їх переконливості.

Ст. 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Оцінка доказів, у відповідності до ст. 252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Згідно із ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Частиною 1 ст. 172-20 КУпАП передбачена відповідальність за розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Частиною 3 ст. 172-20 КУпАП передбачена відповідальність за дії, передбачені частинами першою або другою цієї статті, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду.

Відповідно до п.п. 3, 4 ст. 1, ч. 8 ст. 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 в Україні з 24.02.2022 введений воєнний стан строком на 30 діб, який надалі продовжувався указами Президента України та триває досі.

Таким чином, на даний час в Україні діє особливий період.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 08.05.2024 року перебував у стані алкогольного сп`яніння під час виконання службових обов`язків, про що складений протокол серії ДНХ/Ч-2/4082 від 08.05.2024 року.

Суд апеляційної інстанції з метою перевірки матеріалів справи та доводів апеляційної скарги надав сторонам провадження всі можливості для представлення доказів по справі для підтримання їхньої правової позиції.

Суд апеляційної інстанції критично ставить до доводів апелянта про те, що про притягнення його до відповідальності за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП він дізнався лише після накладення арешту на його кошти, у зв`язку з винесенням Чугуївським міським судом Харківської області постанови по даній справі, про яку йому нічого не було відомо, з огляду на те, що із заяви правопорушника на ім`я Голови Чугуївського міського суду Харківської області, підписаної ним, вбачається, що він просив суд розглянути дану справу про адміністративне правопорушення без його участі.

Відносно ролі підпису в письмовому документі суд апеляційної інстанції звертає увагу на висновки, яких дійшла Велика Палата Верховного Суду в п.п. 35-38 ухвали від 11 вересня 2024 року у справі №930/191/23: «Велика Палата Верховного Суду вважає, що підпис має бути розташований після основного тексту документа для підтвердження дійсного волевиявлення особи та згоди з його змістом, з огляду на таке. Підпис це графічний знак або набір знаків, який особа ставить на документі для підтвердження його автентичності, згоди або авторства. Зазвичай підпис розташовується у кінці документа після його основного тексту та відомостей про додатки (у разі їх наявності). Наведене зумовлене тим, що підпис ідентифікує автора і слугує задля підтвердження того, що особа, яка його підписала, ознайомлена із документом і погоджується з його змістом. В юридичному сенсі, підпис є підтвердженням певної дії, угоди чи зобов`язання і надає документу юридичну силу».

Суд апеляційної інстанції ставиться критично до доводів апелянта про те, що відеофіксація огляду його на стан алкогольного сп`яніння не велась, а свідки не залучалися, з огляду на наступне.

Згідно з ч. 6 ст. 266-1 КУпАП під час проведення огляду військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів уповноважена посадова особа застосовує спеціальні технічні засоби відеозапису, а в разі їх відсутності або неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. У випадку застосування спеціальних технічних засобів відеозапису матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

З матеріалів справи вбачається, що відеофіксація огляду правопорушника на стан алкогольного сп`яніння не велась, а тому згідно з ч. 6 ст. 266-1 КУпАП, мали бути залучені двоє свідків.

Разом з тим, твердження апелянта про те, що свідки не залучалися, спростовуються матеріалами справи, а саме наступним.

Згідно з актом огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння були залучені двоє свідків: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Із бланків отриманих пояснень від 04.07.2025, скерованих до суду ІНФОРМАЦІЯ_5 , вбачається, що старший сержант ОСОБА_3 , а також сержант ОСОБА_4 підтверджують, що були безпосередньо залучені до проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння солдата ОСОБА_1 , який проводився 08.05.2024 у відділенні Військової служби правопорядку за зазначеною у поясненнях адресою.

Оцінюючи докази у їх сукупності, апеляційний суд критично ставиться до доводів апелянта про те, що протокол про адміністративне правопорушення, а також заяву на адресу Голови Чугуївського міського суду Харківської областівін не підписував, а події вчинення ним адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 172-20 не було.

Факт перебування правопорушника в стані алкогольного сп`яніння дійсно підтверджується вищевказаними доказами, а також чек-листом пройденого огляду на приладу Алконт-М №00291, час проведення огляду 08.05.2024 16:24, результат 1,37 проміле.

Разом з тим, правопорушником не було надано суду жодних інших доказів непричетності його до вчинення вказаного адміністративного правопорушення, що спростовували б всі інші зібрані та досліджені у справі докази, які у своїй сукупності свідчать про подію вчинення правопорушення та вину ОСОБА_1 у його вчиненні.

У п. 65 рішення ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом», проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Враховуючи викладене, підстави ставити під сумнів відомості, що відображені у протоколі про військове адміністративне правопорушення відсутні, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції вбачає у діях особи, що притягується до адміністративної відповідальності, свідоме ігнорування законодавства, що свідчить про умисний характер вчиненого ним правопорушення, відповідно до ст. 10 КУпАП.

Всі зібрані у справі про адміністративне правопорушення докази апеляційний суд визнає належними, допустимими та такими, що відповідають вимогам ст. 251 КУпАП.

Інші підстави, які б свідчили про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, в діях правопорушника, в апеляційній скарзі не зазначено й під час апеляційного перегляду справи не встановлено.

У рішенні ЄСПЛ по справі «Гарсія Руїз проти Іспанії» від 21.01.1999 вказується, що у рішеннях судів та трибуналів мають належним чином пояснюватися підстави, на яких ці рішення ґрунтуються. Ступінь суворості цієї вимоги може бути різним залежно від характеру рішення, і він має визначатися, виходячи із обставин справи. Однак, хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати відповідь на кожний аргумент.

З вищезазначеного випливає, що інші доводи та пояснення апелянта в апеляційній скарзі є безпідставними або необґрунтованими.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях військовослужбовця ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст.ст. 1,7,25,33,38,294,295 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, - задовольнити, поновивши вказаний строк як пропущений з поважних причин.

Постанову Чугуївського міського суду Харківської області від 10 травня 2024 року по справі щодо ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, - залишити без змін.

Апеляційну скаргу правопорушника, - залишити без задоволення.

Оскарження даної постанови в касаційному порядку у відповідності до ст. 294 КУпАП не передбачено.

Суддя Харківського апеляційного суду О.М. Курило