Номер провадження: 33/813/1284/25
Справа № 522/1702/25
Головуючий у першій інстанції Гаєва Л. В.
Доповідач Котелевський Р. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.06.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Котелевського Р.І.,

за участю:

секретаря судового засідання Тьосової Я.В.,

захисника Пуйди Є.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Пуйди Є.Ю. на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 22.04.2025 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин США, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

встановив:

Оскарженою постановою ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, та стягнуто судовий збір 605,60 грн.

Цією ж постановою, відмовлено в задоволенні клопотання захисника Пуйди Є.Ю. про закриття справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно з оскарженою постановою, 24.01.2025 року, о 22:41 год., ОСОБА_1 керував транспортним засобом електроскутером «JOG», без д/н, по вул. Сегедській, біля будинку №12, у м. Одесі, у стані алкогольного сп?яніння (огляд на стан алкогольного сп?яніння зі згоди водія проводився на місці у встановленому порядку, із використанням газоаналізатору «Alcotest Drager», результат якого 1,26 ‰), чим порушив п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись із постановою суду, захисник Пуйда Є.Ю. подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність та необґрунтованість постанови, просить її скасувати, та закрити провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР №229578 від 24.01.2025 року відносно ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Мотивуючи вимоги апеляційної скарги, захисник вказує, що місцевий суд безпідставно притягнув ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, за відсутності належних та допустимих доказів у справі, не з`ясував обставини, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають матеріалам справи.

В апеляційній скарзі захисник також посилається на такі доводи:

-у матеріалах справі відсутні допустимі та прямі докази, які б підтверджували наявність у діях ОСОБА_1 об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП;

-відсутнє підтвердження факту керування транспортним засобом; на відеозаписі ОСОБА_1 стоїть біля електроскутера, без ознак керування;

- ОСОБА_1 громадянин іноземної держави, не розуміє українську мову та не розумів, що йому вказували працівники поліції; пояснень ОСОБА_1 не надавав, оскільки не розумів, що відбувається;

-передчасним є висновок місцевого суду у частині того, що поліцейським було роз`яснено права ОСОБА_1 та правильно проведено процедуру на виявлення сп?яніння;

-жодним нормативно-правовим актом не передбачено роз`яснення прав та проходження огляду на стан алкогольного сп?яніння за допомогою перекладача на мобільному телефоні;

-поліцейський не проінформував ОСОБА_1 , який підлягав огляду на стан алкогольного сп?яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на його вимогу не надав сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки навіть за допомогою перекладача на мобільному телефоні;

-працівниками поліції не дотримано процедури проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп?яніння та не дотримано вимог Інструкції;

-на відеозаписі відсутнє роз`яснення працівниками поліції ОСОБА_1 норми, відповідно до якої у разі незгоди із результатом тесту «Драгер», останній має право на проведення огляду на стан алкогольного сп?яніння в медичному закладі;

-поліцейський надав на підпис ОСОБА_1 акт та протокол без роз`яснення наслідків підпису;

-показання свідка ОСОБА_2 , який є інспектором поліції, є хибними та не відповідають відеозаписам;

-протокол сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення;

-висновки суду про те, що ОСОБА_1 на всі виклики у судові засідання з?явився та відмовився від залучення йому перекладача, та не бажав приймати участі у судових засіданнях не відповідають дійсності, оскільки процесуально ОСОБА_1 не приймав участь у судових засіданнях, а був присутній у судових засіданнях у якості вільного слухача; судом не встановлювалась його особа, не витребовувались у нього документи, що посвідчують особу, не встановлювався його процесуальний статус у справі, з метою вирішення питання про явку у судові засідання, відмову від участі у судових засіданнях, а також залучення перекладача.

Крім того, захисник подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, оскільки вперше подану ним апеляційну скаргу постановою Одеського апеляційного суду від 16.05.2025 року було йому повернуто, у зв`язку із не наданням в повному обсязі доказів щодо наявності у нього повноважень на подання апеляційної скарги. Після чого ним повторно подана апеляційна скарга, тому просить визнати поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження.

Судовий розгляд в апеляційному суді проведено за відсутністю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, клопотань про відкладення розгляду не подавав.

Захисник Пуйда Є.Ю. вказав, що ОСОБА_1 обізнаний про розгляд справи, однак не має можливості з`явитися у судове засідання, тому вважав за можливе проводити апеляційний розгляд за його відсутності.

Суд вважає, що на стадії апеляційного перегляду оскарженого рішення, судом були створені всі можливі та необхідні умови для реалізації права учасників на доступ до правосуддя.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

У своїх рішеннях Європейський Суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Вислухавши захисника, який підтримав апеляційну скаргу та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження; вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та долучені докази; перевіривши наведені в апеляційній скарзі та клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження доводи; суд дійшов висновку про таке.

Щодо клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови, апеляційним судом встановлено таке.

Згідно положень ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, або якщо відмовлено у його поновленні.

22.04.2025 року місцевим судом винесено оскаржену постанову, розгляд здійснювався за участю захисника Пуйди Є.Ю., а також в присутності ОСОБА_1 , однак без залучення йому перекладача.

23.04.2025 року захисник Пуйда Є.Ю. подав до місцевого суду заяву про направлення копії постанови.

30.04.2025 року захисником подана апеляційна скарга.

16.05.2025 року постановою Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу захисника Пуйди Є.Ю. повернуто особі, яка її подала, у зв`язку із не наданням захисником доказів щодо наявності у нього повноважень на подання апеляційної скарги.

18.05.2025 року копію постанови апеляційного суду доставлено до електронного кабінету захисника.

19.05.2025 року захисник Пуйда Є.Ю. повторно подав апеляційну скаргу, із долученням документів на підтвердження своїх повноважень, а також із клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження.

29.05.2025 року матеріали справи надійшли до апеляційного суду.

З урахуванням встановлених обставин, апеляційний суд вважає за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження та забезпечити особі, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 право на доступ до правосуддя.

Щодо доводів про незаконність та необґрунтованість постанови, апеляційним судом враховується таке.

Відповідно до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ч.1 ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги.

Розглянувши дану справу, апеляційний суд визнає слушними доводи скарги щодо незаконності та необґрунтованості постанови суду, оскільки вказане рішення прийняте з недотриманням вимог діючого КУпАП, за результатами неповного дослідження доказів, та без врахування положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини.

Так, Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі ЄКПЛ або Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Ратифікація Конвенції відбулася на підставі Закону України №475/97-ВР від 17.07.1997 року; Конвенція набула чинності для України 11.09.1997 року.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано право на справедливий і публічний розгляд справи.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), застосовуючи критерій суворості покарання за вчинення адміністративного правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, відносить адміністративні правопорушення до кримінально-правової сфери з усіма гарантіями ст. 6 Конвенції.

Разом з цим, і інші адміністративні правопорушення можуть підпадати під сферу дії кримінально-правового аспекту статті 6 Конвенції. Зокрема це порушення правил дорожнього руху (позбавлення права управління - Рішення ЄСПЛ «Лутц проти Німеччини» від 25.08.1987 року; Рішення ЄСПЛ «Маліге (Malige) проти Франції» від 23.09.1998 року).

ЄСПЛ дійшов висновку, що стаття 6 Конвенції не може застосовуватися з точки зору «кримінального обвинувачення» до такої міри покарання як негайне позбавлення посвідчення водія (Комюніке Секретаря Європейського Суду з прав людини стосовно рішення у справі «Ескубе проти Бельгії»).

Отже, ЄСПЛ вирішуючи питання застосування ст.6 Конвенції не ставить в залежність виведення з-під юрисдикції кримінальних судів певних видів правопорушень віднесених до юрисдикції інших органів, посадових осіб.

Виходить, що у справах про адміністративні правопорушення на які ЄСПЛ поширює кримінально правовий аспект, - особа, щодо якої розглядається справа та потерпілий, додатково користуються гарантіями ст.6 Конвенції: право на оскарження судових рішень, право на допомогу перекладача, право на виклик та допит свідків, на розумний строк розгляду справи, негайне і достатнє інформування про характер і причини обвинувачення, право на юридичну допомогу, право на безоплатну допомогу захисника (за браком коштів), ін. Крім того, в таких справах діє презумпція невинуватості.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та долучені до нього докази, апеляційний суд дійшов висновку, що під час розгляду даної справи суду першої інстанції слід було керуватися в тому числі й Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини. Однак, вимоги КУпАП та практики ЄСПЛ під час розгляду справи в суді першої інстанції виконані не були, внаслідок чого поза увагою суду залишилися обставини, які мали суттєве значення для правильного вирішення даної справи.

Так, диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

При цьому, для встановлення винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення необхідна наявність всіх складових, а саме: суб`єкта, водія, що керує транспортним засобом, об`єкта, суб`єктивної сторони та об`єктивної сторони правопорушення.

Відповідно до оскарженої постанови, ОСОБА_1 визнаний винуватим та притягнутий до адміністративної відповідальності як особа, яка керувала транспортним засобом у стані алкогольного сп?яніння, чим порушила п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України.

Відповідно до п.п. а) п.2.9 Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Водночас, порушення вказаного пункту Правил передбачає встановлену Кодексом України про адміністративні правопорушення відповідальність за ч.1 ст.130 цього Кодексу.

Проведення огляду на стан сп?яніння здійснюється в порядку, встановленому ст.266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735 (далі Інструкція) та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 №1103 (далі - Порядок).

Ці нормативно-правові акти передбачають два види огляду: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу і лікарем в закладі охорони здоров?я.

Згідно з пунктом 2 розділу 1 Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Положеннями п.6 розділу 1 Інструкції передбачено, що огляд на стан сп?яніння проводиться зокрема поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби).

Згідно п.7 розділу 1 вказаної Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я, поліцейський в присутності двох свідків, або здійснює фіксацію на body cam (спеціальні технічна засоби, які використовуються поліцейськими), що також буде доказом вчинення адміністративного правопорушення та складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Огляд щодо виявлення стану сп`яніння також проводиться у закладах охорони здоров`я. Метою цього огляду є встановлення наявності чи відсутності стану сп`яніння в обстежуваної особи.

Предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук. Для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу.

Згідно п.4 розділу 3 вказаної Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції.

Висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

Відповідно до норм ч.2 ст.266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Аналогічні положення містить і згадана вище Інструкція.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції вказав, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №229578 від 24.01.2025 року; відеозаписами; а також показами свідка ОСОБА_2 .

Апеляційним судом встановлено, що місцевий суд не в повній мірі дослідив матеріали судової справи, в результаті чого дійшов необґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

З метою повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи, а також перевірки доводів апеляційної скарги та додаткових пояснень захисника, апеляційний суд ознайомився з усіма матеріалами справи про адміністративне правопорушення, в тому числі із долученими до протоколу відеозаписами з відео реєстратора з автомобіля працівників поліції та портативного відео реєстратора (боді камери) працівника поліції 471361, на яких зафіксовано обставини подій, що відбувались 24.01.2025 року, о 22:41 год., на вул. Сегедській, біля будинку №12 у м. Одесі за участю ОСОБА_1 .

Із відеозапису із реєстратора автомобіля працівників поліції вбачається, що поліцейські зупиняють ОСОБА_1 , який рухався на електросамокаті в крайній правій смузі по вул. Сегедській в м. Одесі.

Із відеозапису також вбачається, що після зупинки поліцейськими ОСОБА_1 , останній повідомляє, що є американцем та спілкується іноземною мовою, тобто не володіє українською мовою.

При цьому, працівник поліції звертався до ОСОБА_1 українською мовою, запитав чи вживав він алкогольні напої, щось показував на телефоні та провів огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп?яніння на місці із використанням газоаналізатору «Alcotest Drager».

Однак, повідомлення ОСОБА_1 про те, що він є американцем, спілкування іноземною мовою, дає підстави вважати, що особа, яка притягається до відповідальності, вочевидь не в повній мірі розуміла, що відбувається.

Відповідно до ч.1 ст.268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право користуватись послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження.

Згідно ч.1 ст.274КУпАП перекладач призначається органом (посадовою особою), в провадженні якого перебуває справа про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п.12 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом МВС України 06.11.2015 року №1376, протокол про адміністративне правопорушення підписується уповноваженою посадовою особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності. За наявності свідків і потерпілих протокол про адміністративне правопорушення може бути підписано також цими особами. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу про адміністративне правопорушення та пояснення по суті адміністративного правопорушення, які додаються до протоколу про адміністративне правопорушення, а також викласти мотиви своєї відмови підписати його.

У разі якщо особа, стосовно якої складається протокол про адміністративне правопорушення, не володіє українською мовою, протокол про адміністративне правопорушення складається за участю перекладача.

Особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, в провадженні у справі про адміністративне правопорушення мають бути забезпечені права, передбаченіст.268 КУпАП, в тому числі право користуватись юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця в галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи; виступати рідною мовою і користуватись послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження.

Як вбачається з матеріалів справи, працівниками поліції проведено огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп?яніння на місці, із використанням газоаналізатору «Alcotest Drager», результат якого 1,26 ‰.

Разом з цим, з матеріалів справи вбачається, що працівниками поліції не було залучено перекладача при складанні протоколу про адміністративне правопорушення та оформленні матеріалів справи, в тому числі і під час проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки.

У протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що ОСОБА_1 є громадянином Сполучених Штатів Америки, однак у протоколі не зазначено жодних відомостей про те, чи ця особа володіє українською мовою, якою здійснюється провадження.

Зі змісту відеозапису вбачається, що процесуальні права, в тому числі право мати захисника та перекладача, ОСОБА_1 , громадянину США, працівниками поліції роз`яснені не були.

Крім того, з відеозапису вбачається, що особа, яка притягається до відповідальності, будучи громадянином США, вочевидь не розуміє української мови та не володіє нею, а поліцейський спілкується з ним українською мовою, без залучення перекладача.

Тобто, вочевидь неможливо встановити чи розумів ОСОБА_1 повною мірою пропозицію поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп?яніння, чи добровільно пройшов огляд на стан алкогольного сп?яніння на місці зупинки, чи погодився він з результати вказаного огляду, чи можливо наполягав би на проходженні огляду в медичному закладі у передбаченому законом порядку.

Із протоколу вбачається, що ОСОБА_1 підписав його та надав свої пояснення іноземною мовою, однак без залучення перекладача неможливо встановити чи розуміла особа зміст викладеного у протоколі про притягнення його до адміністративної відповідальності обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення та можливі правові негативні наслідки для нього.

При цьому, поліцейські не пропонували ОСОБА_1 зробити переклад протоколу з української мови на англійську, а також не роз`яснювали йому право звернутися за юридичною допомогою як особі, яка не володіє належним чином державною мовою та є іноземцем.

Викладене свідчить про те, що під час складання протоколу про притягнення до адміністративної відповідальності відносно громадянина США ОСОБА_1 було істотно порушені та обмежені його процесуальні права, не виконано вимог щодо залучення перекладача під час складення протоколу та не були належним чином роз`яснені його права та обов`язки, в тому числі, гарантоване право користуватись юридичною допомогою захисника та інші істотні права, передбачені ст.268 КУпАП.

Відповідно до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (підпункт «е» п. 3 ст. 6 Конвенції) та практики ЄСПЛ перекладач необхідний у кримінальному процесі, якщо особа не розуміє або не розмовляє мовою судочинства в обсязі, достатньому для розуміння перебігу судового процесу та участі в розв`язанні питання, яке для неї мало вирішальне значення, або особа за рівнем володіння мовою не здатна на ведення свого захисту та висувати на розгляд суду свою версію без допомоги перекладача.

Верховний суд в Постанові від 03.07.2018 року (справа №176/407/17) зробив наступний висновок: Розуміння зазначених обставин охоплює виключно їх мовно-комунікативний аспект, але не стосується правового механізму здійснення захисту, оскільки перекладач надає комунікативну, а не правову допомогу, що є функцією захисника. Для констатації факту порушення права особи на захист через незабезпечення обвинуваченого послугами перекладача установлення зазначених обставин має бути «поза розумним сумнівом». При цьому чинниками для з?ясування розуміння особою зазначених обставин Конвенція та практика ЄСПЛ визначають: 1) тривалість проживання у державі ведення судочинства; 2) рівень освіти, час та місце її здобуття; мова навчання; 3) рід занять, спосіб життя та обсяг комунікації.

Європейський Суд з прав людини має сталу практику щодо розгляду справ із дотриманням права на допомогу перекладача, як однієї зі складових прав обвинуваченого на захист у контексті дотримання права на справедливий судовий розгляд, що зафіксовано у декількох рішеннях цього Суду, зокрема: «В контексті права на справедливий судовий розгляд, гарантованого ст.6-3, підпункт (е), означає, що обвинувачений, який не розуміє мови, що використовується, або не розмовляє на ній, має право на безоплатну допомогу перекладача для письмового або усного перекладу всіх документів чи заяв по порушеній проти нього справі, що необхідні йому для розуміння того, що відбувається, та гарантувати його права» (Справа "Шабельник проти України", рішення від 19 лютого 2009 року).

Таким чином, відсутність перекладача, та у разі необхідності захисника, при складанні відносно громадянина США ОСОБА_1 протоколу у справі про адміністративне правопорушення свідчить про істотне порушення вимог ст.268 КУпАП.

Відповідно до ст.248 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин.

Згідно зі ст.280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказаних вимог місцевим судом дотримано не було.

Судом не враховано, що під час складання протоколу про притягнення до адміністративної відповідальності відносно громадянина США ОСОБА_1 було істотно порушені та обмежені його процесуальні права, не залучено перекладача під час складення протоколу та не були належним чином роз`яснені його права та обов`язки, в тому числі, гарантоване право користуватись юридичною допомогою захисника та інші істотні права, що передбаченіст.268 КУпАП.

Таким чином, відсутність перекладача при складанні відносно громадянина США ОСОБА_1 протоколу у справі про адміністративне правопорушення та під час проведення огляду на місці зупинки із використанням газоаналізатора «Alcotest Drager»свідчить про істотне порушення вимог ст.268 КУпАП.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що при розгляді справи місцевим судом, перекладач також залучений не був.

В оскарженій постанові місцевого суду зазначено, що ОСОБА_1 з?являвся до суду на всі виклики, однак відмовився від залучення йому перекладача, та не бажав приймати участі в судових засіданнях.

Натомість сторона захисту наполягає, що такі посилання місцевого суду в оскаржуваній постанові не відповідають дійсності, оскільки процесуально ОСОБА_1 не приймав участь при розгляді справи, оскільки був присутній у судових засіданнях у якості вільного слухача. Судом не встановлювалась його особа, не витребовувались у нього документи, що посвідчують особу, не встановлювався його процесуальний статус у справі, з метою вирішення питання про явку у судові засідання, відмову від участі у судових засіданнях, а також залучення перекладача.

У апеляційного суду відсутні підстави ставити під сумнів вказані повідомлення захисника, а в матеріалах справи відсутній журнал/протокол судового засідання, що могло б спростувати вказані доводи сторони захисту.

За таких обставин, не залучення перекладача при розгляді справи місцем судом за участю ОСОБА_1 , який не володіє мовою, якою здійснюється судочинство, апеляційний суд також визнає порушенням права на захист.

Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, враховуючи, що протокол про адміністративне правопорушення складений із порушенням права особи на захист, за таких обставин суд приходить до висновку про відсутність в діях громадянина США ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість висновку місцевого суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до вимог ч.8 ст.294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження по справі.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням встановлених апеляційним судом обставин, постанова суду першої інстанції, відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, підлягає скасуванню із закриттям провадження по справі, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

постановив:

Клопотання захисника Пуйди Є.Ю. про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови місцевого суду задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження постанови.

Апеляційну скаргу захисника Пуйди Є.Ю. задовольнити.

Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 22.04.2025 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнаний винуватим за ч.1 ст.130 КУпАП скасувати, а провадження по справі закрити, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення й оскарженню не підлягає.

Суддя

Одеського апеляційного суду Р.І. Котелевський