Справа № 645/4203/25
Провадження № 3/645/1007/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2025 року м.Харків

Немишлянський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Алтухової О.Ю.,

секретар судових засідань Лазаренко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Харкові справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , уродженця м.Харкова, громадянина України, пенсіонера, який є особою з інвалідністю ІІ групи, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу,-

в с т а н о в и в :

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 248759, ОСОБА_1 12.06.2025 року о 10:30 год., за місцем свого проживання: АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_2 домашнє насильство, а саме: умисні дії психологічного характеру, які полягали у погрозі фізичною розправою та ображав потерпілу нецензурною лайкою, чим завдав їй психологічних страждань, внаслідок чого була заподіяна шкода психологічному здоров`ю ОСОБА_2 , а саме: втратила довіру до ОСОБА_1 та намагалась уникати спілкування.

ОСОБА_1 у судовому засіданні з протоколом не погодився та пояснив, що в день подій ОСОБА_2 прийшла до ного у кімнату без стуку, вимагала, щоб він виписався з будинку, брала його телефон та "рискала" в ньому. Зазначив, що він брав в руки кочергу тільки з метою взутись, при цьому ОСОБА_2 забирала її. Окрім того, ОСОБА_1 пояснив, що в бік потерпілої образ не казав, при цьому ОСОБА_2 постійно його провокує, погрожує та намагається позбутись його з метою оформлення субсидій. Також, ОСОБА_1 зазначив, що 12.06.2025 звертався до правоохоронних органів внаслідок дій ОСОБА_2 відносно нього.

Розгляд справи було відкладено на 15.07.2025 для виклику потерпілої ОСОБА_2 у судове засідання.

У судове засідання призначене на 15.07.2025 учасники справи не з`явились, причини неявки суду невідомі.

Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП при розгляді справ про адміністративні правопорушення, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності не є обов`язковою, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно з ч. 2 ст. 268 КУпАП при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою.

Суд, враховуючі пояснення ОСОБА_1 надані суду 30.06.2025, вважає можливим розглянути справу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та потерпілої, яка не з`явилась у судове засідання, за наявними у справі доказами.

Суд, дослідивши матеріали справи, доходить наступного висновку.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Відповідно до ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Закони України про адміністративні правопорушення до включення їх у встановленому порядку до цього Кодексу застосовуються безпосередньо.

Положення ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з ст. 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує, чи належить до його компетенції розгляд даної справи.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

Частина 1 ст. 173-2 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про попередження насильства в сім`ї» членами сім`ї є особи, які перебувають у шлюбі; проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою; їхні діти; особи, які перебувають під опікою чи піклуванням; є родичами прямої або непрямої лінії споріднення за умови спільного проживання.

Організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства визначені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 7 грудня 2017 року № 2229-VIII, який визначає домашнє насильство як діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи (п.14 ч.1 ст.1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству").

Домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Таким чином, під домашнє насильство, зокрема психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, підпадають лише такі дії, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї.

Отже, самі по собі, зокрема, нецензурні висловлювання та образи не формують собою домашнє насильство та утворюють склад адміністративного правопорушення у тому випадку, коли такі висловлювання спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин і доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

До матеріалів справи долучено та досліджено судом протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 248759 від 12.06.2025 року і такі докази: копію паспорта ОСОБА_1 ; копію заяви та пояснень потерпілої ОСОБА_2 від 12.06.2025 року разом з копією паспорта потерпілої та копією згоди на обробку її персональних даних від 12.06.2025; форму оцінки ризиків вчинення домашнього насильства від 12.06.2025 року з копією термінового заборонного припису стосовно кривдника серії АА № 429311 від 12.06.2025 року, складеного відносно ОСОБА_1 , з заходом термінового заборонного припису у вигляді заборони в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою; данні з DVD диска з відеозаписом з нагрудної камери патрульного поліцейського, на якому відображена послідовність дій працівників поліції, щодо складання протоколу за фактом адміністративного правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_1 ; рапорт поліцейського взв.№ 1 роти № 2, бат № 3 УПП в Харківській області ДПП лейтенанта поліції Нікітан А. від 12.06.2025.

Так, з пояснень ОСОБА_2 вбачається, що 12.06.2025 року приблизно о 10:30 год. її співмешканець ОСОБА_1 вчинив відносно неї домашнє насильство психологічного характеру, а саме: ображав, виражався нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, чим завдав шкоду психологічному здоров`ю внаслідок чого вона втратила довіру до нього та намагається уникати спілкування, медичної допомоги не потребу, відбувається систематично.

При цьому, ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилась, свої пояснення за фактом спричинення їй домашнього насильства не підтримала.

Одночасно з цим, ОСОБА_1 у судовому засіданні заперечував викладені у поясненнях ОСОБА_2 прояви насильства чи нецензурні висказування відносно останньої та повідомив про систематичні провокації з боку ОСОБА_2 та те, що у день події - 12.06.2025 ОСОБА_1 самостійно звертався до правоохоронних органів з заявою щодо дій ОСОБА_2 відносно нього.

Суд доходить висновку, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мав місце обопільний конфлікт на побутовому підґрунті.

При цьому, конфліктна ситуація без доказів завдання або можливості завдати шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого не охоплюються складом адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП - завдання шкоди в цьому випадку - обов`язкова ознака об`єктивної сторони проступку.

Обопільна сварка - не вказує на дії психологічного характеру одного члена сім`ї на іншого.

Таким чином, наявність сварок, конфліктів та непорозумінь між особами на майновому та/чи побутовому ґрунті не свідчать про факт вчинення саме домашнього насильства у розумінні норм законодавства.

Суд доходить висновку, що матеріалами справи не доведено вину ОСОБА_1 у вчиненні інкремінованого адміністративного правопорушення належним чином, а викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини, не охоплюється диспозицією статті 173-2 КУпАП та не є об`єктивною стороною вказаного правопорушення, за що особу може бути притягнуто до адміністративної відповідальності.

Сам факт звернення потерпілої ОСОБА_2 до органів поліції, щодо вчинення домашнього насильства без належних та допустимих доказів, що підтверджують такі дії, не є достатнім підтвердженням вчинення такого насильства.

Свідків, які б підтвердили спричинення будь-якого насильства потерпілій особі відсутні.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 251 КУпАП).

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначенихст. 255 цього Кодексу.

У справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011року, заява № 16347/02, «Малофєєва проти Росії» (заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016року) Європейський суд робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення.

Діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушеннямст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Сумнів не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом» (Korobov у . Ukraine. №39598/03, №65, 21.07.2011).

Якщо викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає істотних ознак складу правопорушення, суд не має права редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це - порушення права на захист та принципу рівності сторін процесу. У такому випадку справа про адміністративне правопорушення має бути закрита у зв`язку з відсутністю складу правопорушення (Malofeveva v. Russia. №36673/04, 30.05.2013; Karelin v. Russia, №926/08, 20.09.2016).

У постанові КАС ВС від 08.07.2020 року (справа № 463/1352/16-а) вказано, що в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та вини особи, що притягається до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведення невинуватості цієї особи.

Враховуючи викладене, тлумачення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

Відсутність достатніх доказів викликає у суду сумніви, щодо обґрунтованості інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення.

За вимогами ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.173-2 КУпАП необхідно закрити, у зв`язку з відсутністю події та складу даного адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 173-2, 247, 283, 284 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Харківського апеляційного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги, постанова, якщо її не скасовано набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст постанови проголошено 18.07.2025.

Суддя О.Ю. Алтухова