Справа №639/442/25
Провадження №3/642/441/25
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

16 липня 2025 року суддя Холодногірського районного суду м.Харкова Грінчук О.П., розглянувши адміністративний матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності, який надійшов з Управління патрульної поліції в Харківській обл. Департаменту патрульної поліції, у відношенні:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце проживання: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

09.01.2025 о 09 год. 56 хв. за адресою: м. Харків, вул. Полтавський шлях, 140, водій ОСОБА_1 керував т.з. Toyota Avensis, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння: поведінка, що не відповідає обстановці, значно звужені зіниці очей, які не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук. На пропозицію пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я КНП ХОР «ОКНЛ» водій відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП. На підставі вказаного, відносно ОСОБА_1 складено адміністративний протокол серії ЕПР1 №216328 від 09.01.2025 за ч.1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник Царьов Р.В. не заперечували щодо наявності складу адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, однак, вважали, що ОСОБА_1 скоїв правопорушення в стані крайньої необхідності, оскільки в цей час у нього в машині перебував гр. ОСОБА_2 , який є інвалідом 1 групи та якого ОСОБА_1 не міг залишити в автомобілі, у зв`язку з його хворобою.

Також судом було допитано гр. ОСОБА_2 в якості свідка, який пояснив, що він є інвалідом 1 групи та пересувається на інвалідному візку. 09.01.2025 він попросив ОСОБА_1 відвезти його до лікарні на медичні процедури. На зворотному шляху їх зупини працівники поліції за нібито вчинене правопорушення. Під час спілкування ОСОБА_1 з працівниками поліції виник неприємний діалог, в результаті якого останні почали безпідставно без будь-яких на те підстав наполягати на проходженні огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі. На що ОСОБА_1 повідомив, що в його автомобілі перебуває інвалід на інвалідному візку, якого він не може залишити. Також він ( ОСОБА_2 ), в свою чергу, просив поліцейських відвезти його додому, враховуючи, що йому не можна змінювати температуру тіла, за станом здоров`я. Однак, поліцейські відмовили та продовжили наполягати на проходженні ОСОБА_1 медичного огляду, в результаті чого останній відмовився від його проходження.

Вислухавши учасників судового процесу, вивчивши матеріали справи, приходжу до наступного висновку.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України передбачено, що водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до положень п.2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками наркотичного сп`яніння, згідно з згідно з п.4 розділу І Інструкції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Положеннями ч.ч. 2, 3, 4 ст. 266 КУпАП передбачено, що огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється. Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.

Відповідно до п.12 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Правопорушення вважається закінченим з того моменту, коли водій відмовився від проходження такого огляду.

Судом переглянуто відеозапис в матеріалах справи, з якого встановлено наступне. Вбачається, шо гр. ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції та йому було повідомлено про порушення ним ПДР України. ОСОБА_1 почав висловлювати свою незгоду із порушенням ПДР. Однак, працівниками поліції винесено відносно ОСОБА_1 постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП. Крім того, інспектором повідомлено ОСОБА_1 про наявні у нього підстави вважати, що останній перебуває в стані наркотичного сп`яніння, у зв`язку з чим запропоновано пройти медичний огляд на стан такого сп`яніння. На пропозицію інспектора ОСОБА_1 відмовився, вказавши, що у нього в автомобілі перебуває особа з інвалідністю, який пересувається на візку, та якого він не може залишити одного. На підставі викладеного, відносно ОСОБА_1 складено адміністративний протокол за ч.1 ст. 130 КУпАП за фактом відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в порядку, передбаченому законодавством.

Також судом досліджено Акт №2 від 21.08.2023 про встановлення факту здійснення догляду, з якого вбачається, що ОСОБА_1 здійснює постійний догляд за гр. ОСОБА_3 .

Надаючи оцінку дослідженим доказам та запереченням сторони захисту, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 18 КУпАП, не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Підставою крайньої необхідності є небезпека інтересам, які охороняються адміністративним законодавством. Ця небезпека може бути викликана: 1) протиправними діями людини: 2) діями тварин; 3) природними явищами; 4) джерелом підвищеної небезпеки (технічними та транспортними засобами) тощо. Крім того, крайню необхідність можна визнати правомірною лише при наступних обставинах (ознаках): - небезпека не може бути усунена іншим шляхом, окрім як заподіяння шкоди, тобто крайня необхідність є єдиним засобом захисту від небезпечних дій; - при крайній необхідності шкода завдається не джерелу небезпеки, а інтересам третіх осіб; - шкода, яка заподіюється при крайній необхідності, повинна бути меншою, ніж та, яка попереджена.

На підтвердження своїх доводів захисник надав копію довідки до акта огляду МСЕК про те, що ОСОБА_2 є інвалідом 1-ї групи безтерміново та потребує постійного стороннього догляду.

Однак, доказів про те, що гр. ОСОБА_2 проживає один і більше нікому було надати йому допомоги, або викликати таких осіб на місце події для супроводу гр. ОСОБА_2 , ані працівникам поліції, ані суду не було надано. Також ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в свою чергу, в такому випадку не здійснили дій щодо виклику швидкої допомоги на місце події, аби убезпечити перебування ОСОБА_2 на час відсутності ОСОБА_1 для проходження останнім огляду на стан наркотичного сп`яніння. Крім цього, суд враховує, що згідно наданих суду документів ОСОБА_1 не здійснює догляду за гр. ОСОБА_2 , оскільки такі документи видані ОСОБА_1 на іншу особу. Відтак, суду не надано доказів, які б свідчили про те, що небезпека не могла бути усунена іншим шляхом, окрім як заподіяння шкоди.

Тому доводи захисника про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення в стані крайньої необхідності суд не може взяти до уваги, оскільки в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження вказаних доводів.

Таким чином, суд вважає, що підстави, на які послався захисник не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, та не спростовують подію і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає доведеною вину ОСОБА_1 у порушенні ним вимог п.2.5 ПДР України та вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

В рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Згідно ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Санкцією ч.1 ст. 130 КУпАП України передбачено накладення на особу, що визнається винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 отримував посвідчення водія НОМЕР_2 від 26.01.2021.

За таких обставин, вважаю необхідним накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу, передбаченого санкцією ч.1 ст. 130 КУпАП, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, п.5 ст.4 Закону України «Про судовий збір» із ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір в сумі 605.60 грн. в дохід держави.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 23, 40-1, ст. 130, 252, 266, 268, 283-285 КУпАП України, суддя, -

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та піддати адміністративному стягненню у виді штрафу в дохід держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керування т.з. строком на 1 (один) рік.

Стягнути із ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп. на користь держави.

Відповідно до ст. 307 КУпАП, штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України.

Згідно зі ст, 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Холодногірський районний суд м.Харкова протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з наступного дня після набрання нею законної сили.

Суддя