Провадження № 3/734/981/25 Справа № 734/1373/25
ПОСТАНОВА

іменем України

23 липня 2025 року селище Козелець

Суддя Козелецького районного суду Чернігівської області Іванюк Т.І., за участю секретаря судових засідань Ієвлевої О.В., захисника Семипольця В.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , військовослужбовця, про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

відповідно до протоколу від 11.03.2025 Серії ЕПР №268463, 11.03.2025 о 12 год. 00 хв. с.Кіпті Чернігівського району Чернігівської області автодорога М-01 98 кілометр, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Hyundai Galloper н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме виражене тремтіння пальців рук, неприродна блідість обличчя та поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в установленому законом порядку у лікаря нарколога відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності у судове засідання не з`явився.

У судовому засіданні захисник Семиполець В.В. просив закрити провадження у справі на підставі ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу та події адміністративного правопорушення про що подав письмове клопотання. При цьому зазначив, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем. У момент зупинення його працівниками поліції приймав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки та інтересів держави в зв`язку з військовою агресією російської федерації про України. Із переглянутого відеозапису ознак наркотичного сп`яніння, які вказані у протоколі про адміністративне правопорушення не вбачається. Після складання протоколу, ОСОБА_1 самостійно прибув до медичного закладу, де пройшов огляд для встановлення факту вживання психотропних речовин та стану сп`яніння. Згідно з протоколом №31 від 11.03.2025 наркотичних речовин у сечі не виявлено.

Заслухавши захисника, дослідивши в судовому засіданні матеріали судової справи, суд приходить до наступних висновків.

Згідно зі ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Частиною першої статті 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Постанова судді згідно ст. 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, установлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративне правопорушення доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Із дослідженого у судовому засіданні відеозапису з боді-камери поліцейського вбачається, як працівники поліції зупиняють автомобіль Hyundai Galloper н.з. НОМЕР_1 зеленого кольору. Під час перевірки документів встановлюється, що водієм є ОСОБА_1 . В цей час до автомобіля підходить інший поліцейський, та у процесі спілкування з ОСОБА_1 повідомляє останньому, що вбачає у нього ознаки наркотичного сп`яніння (виражене тремтіння пальців рук, неприродна блідість обличчя та поведінка, що не відповідає обстановці) та пропонує проїхати до лікарні для проходження медичного огляду. ОСОБА_1 пояснює, що поспішає і йому необхідно прибути до м.Києва до 15 годині. При цьому на відео не вбачається ознак наркотичного сп`яніння, які було оголошені поліцейським. Після роздумів, погоджується проїхати до лікарні та сідає в патрульний автомобіль. Під час руху повідомляє по телефону про ситуацію, яка склалася. Після телефонної розмови, ОСОБА_1 каже працівникам поліції, що командир йому наказав, щоб він ніде не «світився». Тому, відмовляється від проходження огляду у лікарні. Після цього на ОСОБА_1 працівник поліції склав адміністративний протокол за ч.1 ст.130 КУпАП за порушення вимог п.2.5 ПДР.

Згідно до довідки командира військової частини НОМЕР_2 , ОСОБА_1 є діючим військовослужбовцем.

Із заяви свідка ОСОБА_2 , яка надана суду стороною захисту, виходить, що останній є командиром підрозділу спеціального призначення в/ч НОМЕР_3 . У нього у підпорядкуванні проходить військову службу старший солдат ОСОБА_1 . 11.03.2025 останній виконував бойове розпорядження на території Чернігівської та Київської областей з подальшим виїздом на лінію розмежування. Під час зупинки працівниками поліції, ним було поставлено ОСОБА_1 вказівку терміново виконати бойове розпорядження, оскільки останній перевозив комплектуючі до дронів. Така інформація відноситься до категорії таємної надати підтверджуючі документи не є можливим. Тому той факт, що ОСОБА_1 виконував бойове розпорядження підтверджує особисто.

Положеннями пункту 2 вищезазначеного Указу Президента України було зобов`язано військове командування запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Як вбачається з правових норм статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий обов`язок, до якого входить, у тому числі, проходження військової служб, полягає у захисті Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України. І це є конституційним обов`язком громадян України.

Відповідно до ч.1 ст.2 цього Закону військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Приписами пункту 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України встановлено обов`язок військовослужбовця виконати наказ командира сумлінно, точно та у встановлений строк. У разі непокори чи опору підлеглого командир зобов`язаний для відновлення порядку вжити всіх передбачених статутами Збройних Сил України заходів примусу аж до притягнення його до кримінальної відповідальності.

У судовому засіданні встановлено, що військовослужбовець ОСОБА_1 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_3 на посаді оператора протитанкового відділення протитанкового взводу роти вогневої підтримки та 11.03.2025 виконував бойовий наказ командира підрозділу спеціального призначення в/ч НОМЕР_3 . Відповідно до свідчень останнього дії ОСОБА_1 були пов`язані з необхідністю забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації про України.

Стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам. Якщо загроза охоронюваним інтересам може виникнути в майбутньому, діяння не може вважатися таким, що вчинено у стані крайньої необхідності.

Однією з найважливіших умов правомірності акта крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.

Вищевказані дії вчинені ОСОБА_1 під час воєнного стану в Україні, введеного на Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2023 №64/2023, затвердженого відповідним Законом України від 24.02.2023 №2102-ІХ, який продовжений до теперішнього часу.

Положеннями пункту 2 вищезазначеного Указу Президента України було зобов`язано військове командування запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Як вбачається з правових норм статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий обов`язок, до якого входить, у тому числі, проходження військової служб, полягає у захисті Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України. І це є конституційним обов`язком громадян України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 цього Закону військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Приписами пункту 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України встановлено обов`язок військовослужбовця виконати наказ командира сумлінно, точно та у встановлений строк. У разі непокори чи опору підлеглого командир зобов`язаний для відновлення порядку вжити всіх передбачених статутами Збройних Сил України заходів примусу аж до притягнення його до кримінальної відповідальності.

Переглянутим відеозаписом встановлено, що ОСОБА_1 заперечуючи звинувачення поліцейського щодо перебування у стані наркотичного сп`яніння, погодився пройти медичний огляд у лікарні. І вже по дорозі до медичного закладу, перебуваючи у службовому автомобілі патрульної поліції, отримав вказівку від командира терміново виконати бойове розпорядження. Саме це змусило ОСОБА_1 відмовитися від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі.

Отже, отримавши наказ командування про виконання службових обов`язків, пов`язаних з захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, ОСОБА_1 як військовослужбовець повинен був сумлінно та своєчасно виконати цей наказ. І з огляду на наявні можливості та відповідну обстановку, ним було прийняте рішення про виконання наказу командира саме у той спосіб, який в подальшому став підставою для складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Такі дії вчинені ОСОБА_1 з метою забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації про України. При цьому заподіяна шкода (порушення Правил дорожнього руху) є менш значною, ніж відвернена шкода. Матеріали справи не містять будь-яких доказів на підтвердження того, що небезпека вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, могла бути усунута іншими засобами, враховуючи обстановку воєнного часу та суворий обов`язок військовослужбовців дотримуватися приписів Дисциплінарного Статуту ЗСУ та виконувати накази командиру, які пов`язані з обороною України.

Відповідно до ст. 18 КУпАП особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності.

Згідно з п. 4 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони.

Окремо слід зазначити, що із переглянутого відео виходить, що працівник поліції візуально не оглядав зіниці ОСОБА_1 на предмет реагування таких на світло. Вказана у протоколі про адміністратвине правопорушення ознака наркотичного сп`яніння як «поведінка, що не відповідає дійсності» не підтверджується дослідженими суддею відеозаписами, згідно з якими в ході спілкування водія з поліцейськими та під час складання відносно нього адміністратвиних матеріалів, поведінка та дії ОСОБА_1 є адекватними та такими, що відповідають обстановці: останній реагував на вимоги поліцейських та надавав адекватні відповіді на їх запитання, а також сам ставив працівникам поліції питання.

Відповідно до протоколу медичного огляду для встановлення факту вживання психотропної речовини та стану сп`яніння №31 від 11.03.2025КНП «Бориспільська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування», ОСОБА_3 тверезий, проба експрес-тесту негативна.

Вищенаведене ставить під сумнів фактичні обставини, які вказані у протоколі в частині наявності у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння.

Таким чином, проаналізувавши усі встановлені під час розгляду справи обставини, суд приходить до висновку про наявність підстав, передбачених п. 4 ст. 247 КУпАП, для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , оскільки дії вчинені ним у стані крайньої необхідності.

Керуючись ст. ст. 17,18, 126, 247, 283, 284, 287, 288 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в:

провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити відповідно до п. 4 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із вчиненням даного адміністративного правопорушення в стані крайньої необхідності.

Постанова може бути оскаржена протягом 10-денного строку до Чернігівського апеляційного суду через Козелецький районний суд Чернігівської області.

Суддя