Справа №639/4945/25
Провадження № 3/639/1388/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2025 року суддя Новобаварського районного суду м. Харкова Васильєва Н.М., розглянувши матеріал про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого машиністом електропоїзда в АТ «Українська залізниця», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, 27 червня 2025 року о 00-13 год. в м. Харкові, по вул. Москалівській, буд. 40, водій ОСОБА_1 керував електросамокатом з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: неприродна блідість обличчя, звужені зіниці очей, що не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду у встановленому законом порядку на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я КНП ХОР ОКНЛ водій відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст.130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, не визнав, пояснив суду, що 27.06.2025 року приблизно о 00:10 год. він їхав на роботу на своєму електросамокаті по вул. Москалівській у м. Харкові у напрямку залізничного вокзалу «Левада». Біля буд. №40 його зупинили співробітники патрульної поліції за порушення комендантської години. Він повідомив, що працює машиністом на електропоїзді та дуже поспішає на роботу. Однак співробітники патрульної поліції без будь-яких причин запропонували йому пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у наркоцентрі. Спочатку він відмовився від проходження такого огляду. Разом з цим, почувши від поліцейських, що за відмову на нього буде складено протокол за ч.1 ст. 130 КУПАП, він наполегливо та неодноразово погоджувався на проходження відповідного огляду. Поліцейські його згоду ігнорували та безпідставно склали на нього протокол за ч.1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 зазначив, що працівники патрульної поліції на початку спілкування спеціально ввели його в оману та спровокували на відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, але до початку складання ними протоколу він декілька разів надавав згоду на проходження відповідного огляду, однак до медичного закладу його ніхто не доставив. В цей день, після роботи він самостійно пройшов огляд на стан наркотичного сп`яніння за результатами якого будь-яких наркотичних речовин у нього виявлено не було. Оскільки працівниками поліції було грубо порушено процедуру огляду на стан наркотичного сп`яніння, вважав, що в його діях не було складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Представник ОСОБА_1 адвокат Шльонських О.М. підтримала пояснення свого підзахисного, просила закрити провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, оскільки в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, з огляду на наступне:

- ОСОБА_1 не є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, оскільки електросамокат не є транспортним засобом в розумінні ЗУ «Про дорожній рух», а отже у ОСОБА_1 не виникло обов`язку виконувати вимоги п. 2.5 ПДР України;

-матеріалами справи не підтверджується відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, оскільки на початку мала місце провокація з боку поліцейських щодо його відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у наркоцентрі, надалі ОСОБА_2 погодився пройти відповідний огляд, однак в порушення Інструкції поліцейські не доставили його до закладу охорони здоров`я;

-у протоколі міститься низка ознак наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 , які жодним чином не підтверджуються на наявних відеозаписах з нагрудних камер поліцейських;

- ОСОБА_1 під час події не перебував у стані наркотичного сп`яніння.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши наявні матеріали справи про адміністративне правопорушення та оцінивши зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити у судовому засіданні наявні в справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване та законне судове рішення.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Судовим розглядом встановлено, що 27.06.2025 р. о 00:28 год. за адресою: м. Харків, вул. Москалівська, буд. 40, інспектором 2 взводу 3 роти 2 батальйону УПП в Харківській області ДПП старшим лейтенантом поліції Переродовим Є.А. було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 373728 відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП.

До матеріалів справи про адміністративне правопорушення долучені такі докази на підтвердження вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення: протокол про адміністративне правопорушення, направлення на огляд водія транспортного засобу, рапорт поліцейського та диск з відеозаписами від 27 червня 2025 року.

При відтворенні судом відеозапису з нагрудних камер поліцейського встановлено, що 27 червня 2025 року о 00-13 год. за адресою: м. Харків, вул. Москалівська, буд. 40 співробітники поліції зупинили електросамокат, за кермом якого перебував ОСОБА_1 . Надалі, поліцейський, не вчиняючи жодних дій, направлених на встановлення ознак наркотичного сп`яніння, які зазначені у протоколі та не роз`яснюючи ОСОБА_1 наслідків його відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, запропонував останньому пройти відповідний огляд у медичному закладі, на що ОСОБА_1 відповів відмовою. Одразу після відмови ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, поліцейський повідомив, що на останнього буде складено протокол за порушення п. 2.5 ПДР України. Почувши це, ОСОБА_1 декілька разів наполегливо пропонував поліцейським пройти огляд у медичному закладі, проте поліцейські його прохання проігнорували та вказували на те, що він вже відмовився від проходження такого огляду та вони будуть складати відносно нього протокол. Між ними виникла суперечка з цього приводу.

Крім того, з переглянутого судом відеозапису встановлено, що поведінка водія ОСОБА_1 є адекватною та відповідає обстановці, хода та мова без порушень, шкіра обличчя природного кольору, він надає чіткі відповіді на запитання поліцейських, розуміючи сутність події та виконує усі вимоги працівників поліції, не проявляючи агресію. В ході спілкування з поліцейськими у ОСОБА_1 будь-яким чином не виявилось звуження зіниць очей, що вочевидь спростовує такі твердження працівників поліції, які об`єктивно є помилковими.

Згідно з приписами частини 1 статті 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами, і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 6 ст. 266 КУпАП, направлення особи для такого огляду і його проведення здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 4 Розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735, ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Описані в Інструкції ознаки наркотичного чи іншого сп`яніння водія повинні бути очевидними, а не удаваними, як у даному випадку.

Якщо проведення такого огляду вимагалося працівником поліції без видимих на те причин, тобто при відсутності ознак сп`яніння, відмова від проходження медичного огляду правових наслідків не породжує.

Отже пояснення, надані стороною захисту, про те, що поліцейські не вчиняли жодних дій, щодо виявлення у ОСОБА_1 можливих ознак наркотичного сп`яніння, повністю узгоджуються з наявним в матеріалах справи відеозаписом, у зв`язку із чим суд приходить до висновку, що працівниками поліції не було дотримано вимог п.п.2,4 розділу І та п.12 розділу ІІ Інструкції від 09.11.2015 року №1452/735 та вимог Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 №1103 (далі Порядок).

За таких обставин, зафіксовані у протоколі ознаки наркотичного сп`яніння та направленні водія на огляд, а саме: неприродна блідість обличчя, звужені зіниці очей, що не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці не є об`єктивно встановленими ознаками, оскільки спростовуються відомостями відеозапису, а тому суд дійшов висновку, що такі відомості протоколу не відповідають дійсності, є суб`єктивними та до них необхідно ставитись критично.

Згідно пункту 2 Розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України, МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП, огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Вимогами пункту 12 Розділу І вищевказаної Інструкції передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

З аналізу вказаних норм Закону та Інструкції, вбачається, що співробітником поліції має бути додержано порядок проведення огляду на предмет наркотичного сп`яніння.

Однак, як вбачається із відеозапису з місця події, ОСОБА_1 через короткий проміжок часу (10-15 секунд) після роз`яснення йому наслідків відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, тобто до початку складання співробітниками патрульної поліції матеріалів про адміністративне правопорушення, погодився пройти медичний огляд, на що декілька разів звернув увагу поліцейських, однак останні на таку згоду не відреагували, замість направлення та доставки водія до медичного закладу для проходження огляду, склали протокол за відмову у проходженні такого огляду, що суперечить процедурі направлення та проходження медичного огляду.

Будь-яких активних та/чи пасивних дій водія щодо ухилення від огляду на стан наркотичного сп`яніння матеріали справи не містить, у зв`язку із чим суд погоджується з доводами сторони захисту в цій частині та вважає, що в даному випадку ОСОБА_1 не було порушено вимог п. 2.5 ПДР України.

Суд зазначає, що в даному випадку поліцейський, отримавши згоду водія на проведення огляду в медичному закладі, мав виконувати п. 9 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015, згідно з яким з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Таким чином, співробітниками поліції було порушено порядок проведення огляду ОСОБА_1 на предмет наркотичного сп`яніння.

Суд також враховує, що ОСОБА_1 того ж дня 27.06.2025р. самостійно звернувся до ДСУ «ХОБСМЕ та пройшов огляд на стан наркотичного сп`яніння, за результатами якого будь-яких ознак наркотичного сп`яніння у нього не виявлено.

Разом з цим, доводи сторони захисту про те, що електросамокат не є транспортним засобом в розумінні ЗУ «Про дорожній рух», суд вважає необґрунтованими з огляду на наступне.

Згідно з практикою Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, будь-який транспортний засіб, що приводиться в рух за допомогою двигуна, незалежно від його робочого об`єму, належить до механічних транспортних засобів. Із визначеного випливає, що межа між механічними і немеханічними транспортними засобами проходить тільки в класі транспортних засобів із електродвигуном.

У постанові Верховного Суду по справі №127/5920/22 від 15.03.2023, касаційна інстанція зазначила, що використання електросамоката чи іншого подібного засобу (моноколеса, сегвея тощо) для переміщення особи як учасника дорожнього руху є джерелом підвищеної небезпеки в розумінні ст. 1187 ЦК України, якщо в конкретному випадку такий засіб приводився в рух за допомогою встановленого на ньому електричного двигуна; для кваліфікації діяльності, пов`язаної з таким використанням електричного самоката, характеристика електросамоката як механічного транспортного засобу з урахуванням потужності електродвигуна, встановленого на ньому, значення не має.

Отже, коли електросамокат служить для перевезення осіб, зокрема і самого водія чи його вантажу, він є повноправним учасником дорожнього руху та вважається транспортним засобом.

Крім того, суд звертає увагу на те, що Закон України «Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів» містить визначення: електричний колісний транспортний засіб це дво- і більше колісний транспортний засіб, оснащений виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома) та системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка має технічні можливості заряджатися від зовнішнього джерела електричної енергії.

Також у зазначеному Законі наведено визначення: низько-швидкісний легкий електричний транспортний засіб це колісний транспортний засіб, який оснащений та приводиться в рух виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома), системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка здатна заряджатися шляхом підключення до зовнішнього джерела електричної енергії, із двома, трьома або чотирма колесами, який має максимальну конструктивну швидкість, що є меншою або дорівнює 50 кілометрів на годину та більшою за 10 кілометрів на годину, та споряджену масу не більше ніж 600 кілограмів.

Отже, за змістом наведених норм законодавства України електоскутери, електросамокати, гіроскутери та інша подібна техніка цим Законом офіційно визнаються транспортними засобами.

Таким чином, законодавець встановлює, що для керування двоколісними транспортними засобами, які приводяться в рух електродвигунами та призначені для перевезення людей і (або) вантажів, водій мусить мати відповідну категорію, яка дозволяє йому керувати такими транспортними засобами, оскільки такі транспортні засоби визначені правилами дорожнього руху, як «мопед».

Згідно з ч.ч. 1, 2 п. 1 ч. 5 ст. 14 ЗУ «Про дорожній рух» учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів. До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, особи, які рухаються в кріслах колісних, велосипедисти, погоничі тварин. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, ПДР України та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.

П. 5 ч. 2 ст. 16 вищезазначеного закону визначено, що водій зобов`язаний не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.

На думку суду, правопорушник є саме водієм, адже термін «водій», слід зазначити, у цій справі слід використовувати у розширеному значенні, яке прямо передбачене Конвенцією «Про дорожній рух», ратифікованою із застереженням і заявами Указом Президії ВР УРСР№ 2614-VIII від 25.04.1974.

Згідно, п. v ст. 1 цієї Конвенції водій (погонич) це будь-яка особа, яка керує транспортним засобом, автомобілем та тому подібне (включно з велосипедами) або веде за собою по дорогам худобу, стадо, упряжених чи в`ючних тварин.

Застосування такого, розширеного, підходу до визначення терміну «водій» є цілком виправданим, оскільки в протилежному випадку особи, які керують транспортними засобами і не мають посвідчення водія відповідної категорії (в цьому випадку водій не має посвідчення водія категорії А1) мали б змогу ухилитись від відповідальності, встановленої законом.

Із вищезазначеного виходить, що особа, що притягується до адміністративної відповідальності, є водієм транспортного засобу (електросамокату) та відповідає за порушення норм ПДР України та КУпАП на загальних підставах.

Таким чином, з огляду на вищезазначені обставини та враховуючи той факт, що поліцейськими не було належним чином визначено ознак наркотичного сп`яніння та не дотримано Порядку направлення водія транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння, cуд приходить до висновку, що наявні у матеріалах справи докази не доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Протокол серії ЕПР1 №373728 від 27.06.2025 року про адміністративне правопорушення сам по собі не може бути доказом вчинення адміністративного правопорушення. При цьому будь яких доказів, які б спростовували твердження сторони захисту, до суду надано не було.

Відповідно до вимог ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Відповідно до вимог ст.ст. 9, 33, 245, 252 КУпАП України, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Згідно з приписами п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю: за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, оскільки дослідженими доказами не доведено вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП суд приймає рішення про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 245, 247 ч.1 п.1, 251, 252, 268, 283, 284, 285, 294 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги через Новобаварський районний суд міста Харкова до Харківського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Н.М. Васильєва