Справа № 365/625/25
Номер провадження: 3/365/262/25
ПОСТАНОВА

іменем України

"21" липня 2025 р. селище Згурівка

Суддя Згурівського районного суду Київської області Кучерява Л.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 справу про адміністративні правопорушення за адміністративним матеріалом, який надійшов від Сектору поліцейської діяльності № 2 ВП № 1 Броварського РУП ГУНП в Київській області щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця НОМЕР_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ,

за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 855273 від 16.07.2025, 16.07.2025 приблизно о 03 годині 00 хв. в АДРЕСА_1 , громадянин ОСОБА_1 вчинив відносно співмешканки ОСОБА_2 домашнє насильство психологічного характеру, а саме: виражався нецензурною лайкою, кидався в бійку, внаслідок чого було завдано шкоду психологічному здоровю ОСОБА_2 .

Дії особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , кваліфіковано за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП як вчинення домашнього насильства, тобто умисного вчинення дій психологічного характеру, внаслідок чого була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілого.

Прокурор, повідомлений про розгляд справи з огляду на рішення Європейського суду з прав людини від 20.09.2016 у справі «Карелін проти Росії» щодо визнання порушення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в частині неупередженості суду через відсутність сторони звинувачення у справі про адміністративне правопорушення, а також з огляду на повноваження прокурора, визначені статтею 250 КУпАП, на розгляд справи не з`явився, що не перешкоджає розгляду.

В судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , пояснив, що 16.07.2025 він дійсно перебував у стані алкогольного сп`яніння та вчинив із своєю співмешканкою сварку через ревнощі. Щодо нецензурних висловлювань в бік потерпілої, то він дійсно вживав нецензурні слова, однак такі слова він вживає у своєму постійному спілкуванні з іншими людьми, крім присутності дітей. Тому його нецензурні висловлювання не були спрямовані на те, щоб спричинити їй шкоду, це була звичайна побутова сварка. В бійку він не кидався взагалі. На сьогодні з співмешканкою примирилися, вона його ревнощі вибачила.

У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_2 пояснила, що її співмешканець є військовослужбовцем, має дві контузії. В силу свого походження він є людиною дуже запальною. 16 липня 2025 року між ними виникла сварка через ревнощі. Він завжди її ревнує. Так, дійсно він вживав нецензурні слова, однак ці слова їй не спричинили психічних страждань: вона не боялася за своє життя, не була психологічно неврівноваженою. В бійку він не кидався, з будинку він не виганяв. Вважає, що це не було домашнє насильства, це була сварка чоловіка та дружини через ревнощі. Поліцію вона викликала щоб його заспокоїти, а не через її страх чи переживання. Вони примирилися, він їй купив нові речі, вона його вибачила. Коли до нього був застосований терміновий заборонний припис стосовно кривдника із забороною у будь-який спосіб контактувати з нею терміном на три дні, то він дійсно не спілкувався з нею, дотримувався встановлених заборон.

У судовому засіданні досліджено:

-протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 855273 від 16.07.2025 (а.с. 1);

-рапорт поліцейського, в якому вказано, що 16.07.2025 о 03 год. 19 хв. надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що за адресою: АДРЕСА_1 , заявник ОСОБА_2 повідомила, що чоловік у стані алкогольного сп`яніння вдарив заявницю та дитину (а.с 2);

-витяг із системи виводу (а.с. 3);

-форма оцінки ризиків вчинення домашнього насильства (а.с. 4-6);

-копія термінового заборонного припису відносно кривдника від 16.07.2025 (а.с. 7);

-письмові пояснення ОСОБА_2 від 16.07.2025 (а.с. 8);

-письмові пояснення ОСОБА_1 від 16.07.2025 (а.с. 9);

-довідка про те, що ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності протягом року не притягувався (а.с. 11);

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового засідання суддя дійшла наступних висновків.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частина 1 статті 173-2 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисного вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», під домашнім насильством слід вважати будь-які діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

При цьому, психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» діяльність, спрямована на запобігання та протидію домашньому насильству, ґрунтується, зокрема, на таких засадах: належна увага до кожного факту домашнього насильства під час здійснення заходів у сфері запобігання та протидії домашньому насильству; врахування непропорційного впливу домашнього насильства на жінок і чоловіків, дітей та дорослих, дотримання принципу забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків під час здійснення заходів у сфері запобігання та протидії домашньому насильству; визнання суспільної небезпеки домашнього насильства та забезпечення нетерпимого ставлення до будь-яких проявів домашнього насильства.

Під психологічним насильством в сім`ї слід розуміти насильство, пов`язане з дією одного члена сім`ї на психіку іншого члена сім`ї шляхом словесних образ або погроз, переслідування, залякування, якими навмисно спричиняється емоційна невпевненість, нездатність захистити себе, що завдає шкоду психічному здоров`ю.

Системний аналіз існуючого національного та міжнародного законодавства свідчить про те, що домашнє насильство істотно відрізняється від звичайних конфліктних відносин, оскільки має певні ознаки та характеризується тим, що особа, яка застосовує домашнє насильство, маючи значну перевагу в своїх можливостях, діє умисно з наміром досягти бажаного результату, який полягає у заподіянні шкоди потерпілому шляхом порушення його прав і свобод.

У той час, як під конфліктом необхідно розуміти такий стан взаємовідносин, який характеризується наявністю зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями; ситуація, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію, що несумісна з інтересами іншої сторони.

Виникнення конфлікту залежить не лише від об`єктивних причин, але й від суб`єктивних факторів, до яких необхідно віднести власні уявлення учасників конфлікту про себе, свої потреби, мотиви, життєві цінності та ставлення до іншої сторони конфлікту.

Домашнє насильство вчиняється шляхом порушення основних прав та свобод іншого члена сім`ї та призводить або може призвести до заподіяння шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, при якому має місце перевага сил того, хто скоює ці дії, що унеможливлює самозахист особи, котра страждає від цих дій.

У судовому засіданні встановлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виник словесний конфлікт, в ході якого він виражався нецензурними словами.

У протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що внаслідок таких дій, як вираження нецензурною лайкою, кидання в бійку, були завдано шкоду психічному здоров`ю потерпілої. У судовому засіданні не знайшли свого підтвердження такі дії особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, як кидання в бійку, оскільки як ОСОБА_1 , так і ОСОБА_2 стверджували, що бійки не було. Крім того, потерпіла ОСОБА_2 стверджувала, що шкоди її психічному здоров`ю завдано не було, оскільки вона не боялася за своє життя, була емоційно впевненою. Нецензурні висловлювання ОСОБА_1 були пов`язані з почуттям ревнощів до неї, це був лише конфлікт. Будь-яких дій спрямованих на обмеження волевиявлення потерпілої у судовому засіданні не встановлено.

Також ї матеріали справи не містять будь-яких доказів того, що діяннями ОСОБА_1 була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої ОСОБА_2 , що є підставою для встановлення відсутності об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП.Законодавець визнав адміністративним правопорушенням не будь-яке домашнє насильство, а лише те, яке потягло за собою завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Таким чином, матеріали справи не містять беззаперечних доказів вчинення ОСОБА_1 дій, передбачених статтею 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», які б могли бути кваліфіковані як домашнє насильство та містили б склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Суддя звертає увагу на те, що обов`язок довести наявність ознак домашнього насильства в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, в тому числі заподіяння шкоди фізичному чи психічному здоров`ю потерпілого (наявність в діях особи складу правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП) покладається на посадову особу, яка складає протокол про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, протокол про адміністративне правопорушення та долучені до нього матеріали не свідчать про те, що ОСОБА_1 застосовував до потерпілої ОСОБА_2 домашнє насильство психологічного характеру, внаслідок чого була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої.

Згідно Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 р. № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні, у тому числі і закріпленої у статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 р., доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Згідно правової позиції, яка міститься у постанові Верховного Суду від 08.07.2020 р. у справі № 463/1352/16-а, у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, яка притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, з урахуванням встановлених обставин, суддя дійшла висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, що є підставою для закриття провадження в даній справі.

На підставі наведеного та керуючись ст. 247 ч. 1 п. 1, 283-285, 287, 294 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И Л А:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає чинності з наступного дня після закінчення строку на її оскарження, визначеного цим Кодексом, а у випадку такого оскарження - з дня набрання законної сили рішенням за результатами такого оскарження, яке винесено за наслідками розгляду справи по суті.

Постанова судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Згурівський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Л.М. Кучерява