ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/3359/25 Номер провадження 33/814/581/25Головуючий у 1-й інстанції Лизенко А. В. Доповідач ап. інст. Корсун О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2025 року м. Полтава

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Корсун О.М., за участю: секретаря судового засідання Деркач А.С., представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Дверницького В.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Дверницького В.Г., на постанову Октябрського районного суду м. Полтава від 22 квітня 2025 року,

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим і накладено на нього стягнення за ч.1 ст.130 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 605 гривень 60 копійок судового збору.

За постановою місцевого суду ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він 09 березня 2025 року приблизно о 01 годині 12 хвилин по бульв. Юрія Побєдоносцева, 15 у м. Полтава в порушення вимог п.2.9 «а» ПДР України керував транспортним засобом «VOLKSWAGEN GOLF», н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння.

В апеляційній скарзі адвокат Дверницький В.Г. просить скасувати постанову Октябрського районного суду м. Полтава від 22 квітня 2025 року та закрити провадження у справі щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП. Свої вимоги мотивує тим, що суд першої інстанції не врахував те, що: органом поліції не було доведено винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП; долучений до протоколу відеозапис не містить перебігу подій, пов`язаних із керуванням ОСОБА_1 автомобілем, його зупинкою поліцейськими, порушенням ним вимог ПДР України; поліцією було безпідставно зупинено транспортний засіб ОСОБА_1 , а тому всі подальші вимоги поліції щодо нього, в тому числі й проходження огляду на стан сп`яніння він не зобов`язаний був виконувати; поліцейськими не здійснювався візуальний огляд ОСОБА_1 на предмет наявності в нього алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 таких ознак не мав, через це вимога поліції щодо проходження огляду на стан названого сп`яніння була необґрунтованою, безпідставною та не породжувала у водія проходити огляд; перед проходженням ОСОБА_1 огляду поліцейський не використав новий одноразовий мундштук, який був би розпакований і встановлений у прилад у присутності ОСОБА_1 безпосередньо перед здійсненням огляду; поліцейські повинні були детально проінформувати ОСОБА_1 про сутність висунутої ними вимоги, порядок вчинення певних процесуальних дій та наслідки, які можуть для нього настати як у випадку проходження, так і відмови від проведення огляду на стан сп`яніння, роз`яснити права, передбачені ст.268 КУпАП; за результатами проведення медичного огляду під час першого тесту з використанням приладу «Драгер» отримано результат - 1, 10 проміле у повітрі, що видихається, а в ході другого тесту через 20 хвилин 0, 82 проміле, що свідчить про різке зниження рівня алкоголю у повітрі, яке видихається, за короткий проміжок часу, та відсутність фактичного алкогольного сп`яніння, а вказані вище обставини є наслідком вживання медичних спиртовмісних препаратів, призначених ОСОБА_1 у рамках лікування захворювань; в Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі Інструкція), вказується про показник 0, 2 проміле алкоголю в крові, у той же час, у ОСОБА_1 досліджувався рівень алкоголю в повітрі, що видихається, на допустиму чи недопустиму норму якого не містить посилань законодавство України; прилад «Drager alcotest 6820», за допомогою якого проводився огляд ОСОБА_1 у закладі охорони здоров`я, останній раз проходив калібрування 25 квітня 2024 року, що перевищує проміжок часу для здійснення повірки цього технічного засобу, у зв`язку чим, отримані за його допомогою результати не є належним і допустимим доказом перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння; в ході огляду медична сестра не надавала на огляд ОСОБА_1 результати вимірювання, отримані з використанням вказаного вище приладу; до військовослужбовців Збройних Сил України діє спеціальний порядок їх огляду на стан сп`яніння, визначений у ст.266-1 КУпАП, однак поліцейськими його не було дотримано, оскільки вони діяли в порядку, передбаченому ст.266 КУпАП, через це процедура огляду ОСОБА_1 є недійсною, а її результати - недопустимими доказами. Також апелянт зазначає про те, що місцевий суд у порушення приписів КУпАП не надав можливості ОСОБА_1 та його представнику навести свої доводи щодо дійсних обставин справи та, як наслідок, належним чином не оцінив їх, у той час як, неявка ОСОБА_1 і його представника до суду була обґрунтованою та обумовлена існуванням поважних причин, а саме через участь та обов`язкову фізичну присутність адвоката в іншому судовому засіданні, яке було призначене на 22 квітня 2025 року о 10 годині 30 хвилин, узгоджене заздалегідь з усіма учасниками справи та обов`язковість участі в якому була зумовлена також допитом його клієнта, в кримінальному провадженні за обвинуваченням у вчиненні особливо тяжких злочинів 11 осіб, частина з яких перебуває під вартою з квітня 2021 року та кожен із них має свого захисника, а ОСОБА_1 із 12 квітня 2025 року й станом на день судового засідання суду першої інстанції перебував на стаціонарному лікуванні з тяжкими травмами, його мобільний телефон був пошкоджений і знаходився в несправному стані.

Суд апеляційної інстанції заслухав думку адвоката на підтримку апеляційної скарги, вивчив матеріали справи, проаналізував доводи апелянта та дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Статтею 294 КУпАП регламентовано, що судове рішення суду першої інстанції переглядається в межах доводів апеляційної скарги.

Виходячи з положень ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно зі ст.245 КУпАП завданням судді при розгляді справ про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає, зокрема, за керування транспортним засобом особою в стані алкогольного сп`яніння.

Вимогами п.2.9 «а» ПДР України унормовано, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Висновок місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП - керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується наявними у матеріалах справи належними, допустимими, достовірними, а у своїй сукупності достатніми та взаємозв`язаними доказами, і є обґрунтованим.

Так, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №266463 09 березня 2025 року о 01 годині 12 хвилин ОСОБА_1 по бульв. Юрія Побєдоносцева, 15 у м. Полтава в порушення вимог п.2.9 «а» ПДР України керував транспортним засобом «VOLKSWAGEN GOLF», н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння (а.с.1).

Наведені вище обставини підтверджуються даними відеозапису, записаного на технічному носієві інформації, з якого встановлено, що 09 березня 2025 року прибилзно о 01 годині ОСОБА_1 по бульв. Юрія Побєдоносцева, 15 у м. Полтава керував транспортним засобом «VOLKSWAGEN GOLF», н.з. НОМЕР_1 , і був зупинений поліцією. Після зупинки сам ОСОБА_1 , перебуваючи на місці водія вказаного вище транспортного засобу, в якому були ввімкнені, зокрема: світло фар, підсвітка панелі приладів у салоні, надав поліцейському посвідченн водія, підтвердив керування ним цим автомобілем і його напрямок руху від знайомих додому. Затим ОСОБА_1 як водій на вимогу поліцейського пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння з використанням поліцією спеціального технічного засобу, результати якого склали 1, 17 проміле алкоголю в крові. Для проведення огляду поліцейським було використано новий герметично запакований мундштук, який обрав ОСОБА_1 , надано йому можливість перевірити цілісність упакування мундштука, перед оглядом здійснено контрольний замір повітря, який засвідчив відсутність алкоголю в алкотестері, а після огляду роз`яснено ОСОБА_1 , що названий вище результат є перевищенням допустимої норми (0, 2 проміле алкоголю в крові). За результатами проходження ОСОБА_1 огляду в закладі охорони здроров`я теж установлено його перебування в стані алкогольного сп`яніння, про що лікарем надано відповідний медичний висновок (а.с.6).

Тому доводи адвоката про те, що долучений до протоколу відеозапис не містить відомостей щодо керування ОСОБА_1 автомобілем, його зупинки поліцією, перед проходженням ОСОБА_1 огляду поліцейський не використав новий одноразовий мундштук, який був би розпакований і встановлений у прилад у присутності ОСОБА_1 безпосередньо перед здійсненням огляду, є неспроможними, оскільки спростовуються змістом відеофіксації.

Зафіксовані ж засобами об`єктивного контролю (відеозаписом) обставини також знаходять своє підтвердження в змісті акту огляду з використанням спеціального технічного засобу «Drager Alcotest 7510», роздруківці з цього приладу з отриманими результатами огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння - 1, 17 проміле алкоголю в крові (а.с.3-4), та висновку медичного огляду КП «Полтавський обласний центр терапії залежностей Полтавської обласної ради» №92 від 09 березня 2025 року, якими встановлено перебування ОСОБА_1 , у тому числі під час керування автомобілем, у стані алкогольного сп`яніння (а.с.5).

Як видно зі змісту акту від №92 від 09 березня 2025 року, складеного до зазначеного вище медичного висновку, лікарем установлено те, що в ОСОБА_1 були, серед іншого: гіперемія скляр очей та обличчя, порушення артикуляції, змазаність мови, розширені зіниці, млява реакція на світло, хиткість у позі Ромберга, виражена хиткість у руховій сфері, тремтіння пальців рук, запах алкоголю з порожнини рота. За результатами застосування спеціального технічного приладу «Драгер Алкотест 6820», зафіксовано 1, 10 (о 01 годині 36 хвилин) та 0, 82 (о 01 годині 56 хвилин) проміле алкоголю в крові ОСОБА_1 (а.с.54-55). Аналогічні показники результатів застосування названого вище технічного приладу підтверджено також роздруківками з нього (а.с.56). На підставі всіх отриманих під час огляду даних у їх сукупності лікарем і було надано висновок про перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння.

Отже, наведені вище докази підтверджують зміст один одного й безперечно доводять вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та об`єктивних обставин не довіряти їм немає. Підстав для висновку про недопустимість, недостовірність чи неналежність цих доказів судом апеляційної інстанції не встановлено.

Посилання ж у апеляційній скарзі на застосування лікарем газоаналізатора поза межами шестимісячного строку калібрування цього приладу є неспроможними.

Пунктом 1 ст.17 Закону України «Про метрологію, метрологічну діяльність» визначено, що законодавчо врегульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту.

Міжповірочний інтервал для категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки «Вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається» встановлено Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13 жовтня 2016 року №1747 та він становить 1 рік.

За змістом повідомлення заступника генерального директора ДП "Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів" законом не встановлено вимог до законодавчого регулювання засобів вимірювальної техніки, що вже перебувають у експлуатації, пов`язаних з наявністю чинних сертифікатів відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженому типу, які видавалися Міністерством економічного розвитку і торгівлі України до 01 січня 2016 року. Таким чином, газоаналізатори виробництва компанії «Drager Safety AG & Co. KGaA, Німеччина», що вже перебувають в експлуатації, можуть експлуатуватись і надалі за умови своєчасного проведення їх періодичної повірки та повірки після ремонту. Міжповірочний інтервал для категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки «Вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається» складає 1 рік.

З роздруківки технічного приладу «Drager Alcotest 6820», який застосовувався в ході огляду ОСОБА_1 у закладі охорони здоров`я, слідує, що остання його повірка (калібрування) здійснена 25 квітня 2024 року, а тому на момент проведення медичного огляду 09 березня 2025 року вказаний алкотестер був використаний у межах міжповірочного інтервалу для категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що становить 1 рік, а не 6 місяців, про що помилково йдеться в апеляційній скарзі.

Водночас на доводи представника суд апеляційної інстанції наголошує, що в ході проведення огляду ОСОБА_1 у медичному закладі поряд із проведенням замірів за допомогою спеціальних засобів вимірювальної техніки лікарем досліджувалась клініка сп`яніння обстежуваної особи шляхом проведення відповідних тестів, замірів, візуального огляду, на підставі чого в подальшому було видано висновок щодо результатів медичного огляду про перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння.

Порушень порядку проведення лікарем огляду ОСОБА_1 у закладі охорони здоров`я, які би вказували на недостовірність, недопустимість чи недійсність огляду, не встановлено. Зазначені вище висновок та акт складені лікарем закладу охорони здоров`я ОСОБА_2 за результатами ретельного медичного огляду ОСОБА_1 у межах повноважень лікаря за правилами, передбаченими Розділом ІІІ Інструкції та суд апеляційної інстанції не вбачає об`єктивних підстав ставити під сумнів обрані компетентним лікарем методи при здійсненні огляду та встановлені у висновку з актом дані.

Перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння під час керування ним транспортним засобом визначено й підтверджено у передбаченому приписами закону порядку. При цьому, лікарем за результатами всебічного огляду встановлено, що в ОСОБА_1 був наявним саме стан алкогольного сп`яніння з наявністю гострої інтоксикації. (а.с.5, 55). А підтверджені результати проведеного на місці огляду ОСОБА_1 свідчать про значне перевищення (більше ніж у 5 разів) гранично допустимої норми (0, 2 проміле алкоголю в крові) (а.с.3).

За таких обставин, твердження апелянта щодо вживання ОСОБА_1 медичних препаратів як на підставу для закриття провадження по справі позбавлені підстав та не вказують на відсутність у діях ОСОБА_1 порушень вимог п.2.9 «а» й складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Окрім того, в будь-якому випадку ОСОБА_1 як водій безперечно мав бути обізнаним і був обізнаний про категоричну заборону керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та відповідно й вживання попередньо алкоголю чи препаратів, що його містять, у будь-якому вигляді, та, які призводять до виникнення вказаного стану.

Керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння є найбільш тяжким порушенням у сфері безпеки дорожнього руху. Тяжкість обумовлена ступенем суспільної небезпеки такого діяння. Зокрема, водій у стані алкогольного сп`яніння становить загрозу для життя та здоров`я інших учасників дорожнього руху, а також безпосередньо для себе особисто, та власності третіх осіб.

Ураховуючи те, що результати застосування спеціального технічного засобу в медичному закладі автоматично сформовані й відображені в роздруківках цього засобу, то посилання апелянта на те, що в ході огляду медичний працівник не надавав на огляд ОСОБА_1 результати вимірювання, що були отримані з використанням вказаного технічного приладу, не впливають на дійсність, допустимість і достовірність результатів медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, які є об`єктивним показником і не залежать від того, чи ознайомлювався ОСОБА_1 із показниками алкотестера в момент огляду в закладі охорони здоров`я, чи ні.

Тверджень апелянта про те, що за допомогою алкотестерів установлювався показник проміле алкоголю у видихуваному повітрі, а не крові, підлягають відхиленню, оскільки після проведення дослідження на екрані спеціального технічного засобу - алкотестера «Драгер», висвітлюється результат вимірювання в проміле, який формує величину наявності алкоголю в крові, що вираховується з концентрації алкоголю у видихуваному повітрі.

Відповідно ж до п.7 розділу ІІ Інструкції встановлено показник, який свідчить про перебування особи в стані алкогольного сп`яніння, в ході проведення огляду поліцейським, а саме, якщо цифровий показник спеціального технічного засобу після проведення тесту становить 0,2 проміле алкоголю в крові, що спростовує доводи апелянта про відсутність визначення вказаного показника в законодавстві України.

На доводи апеляційної скарги, що стосуються ознак алкогольного сп`яніння, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Пунктом 2 розділу І Інструкції визначено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Саме ці дискреційні повноваження поліцейського дають йому право самостійно визначати наявність чи відсутність підстав для проведення огляду водія на стан сп`яніння.

Як убачається з акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу, в контексті наявності підстав для проведення огляду поліцією на місці зупинки було виявлено у ОСОБА_1 , зокрема, такі ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя. До того ж, як наслідок, обгрунтованість установлених поліцейським підстав для висновку про знаходження ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння підтверджено медичним актом огляду №92 від 09 березня 2025 року про те, що в ОСОБА_1 були: гіперемія (почервоніння) обличчя, запах алкоголю з порожнини рота, та результатами здійснених оглядів на місці зупинки з використанням поліцейським спеціального технічного засобу й у медичному закладі, якими підтверджено те, що ОСОБА_1 перебував, у тому числі на момент виконання функцій водія, в стані алкогольного сп`яніння.

Отже, з урахуванням наведених вище обставин і вимог закону, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для висновку про безпідставність чи необгрунтованість ініціювання огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння.

Також, усупереч доводам апелянта, факт роз`ясннення поліцейським ОСОБА_1 прав та обов`язків, передбачених ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, підтверджено підписом ОСОБА_1 у відповідній графі протоколу про адміністративне правопорушення (а.с.1).

При цьому, ОСОБА_1 як водій безумовно розумів установлену в п.2.9 «а» ПДР України заборону керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння й наслідки вчинення цих протиправних дій, а саме те, що особи, які вчиняють вказане порушення, несуть відповідальність згідно із законодавством (п.1.9 ПДР україни).

Зрозумілість же вимог поліції щодо проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння та його порядку підтверджується як і висловленим їх змістом, зафіксованим відеозаписом, так і поведінкою ОСОБА_1 , який пройшов названий огляд у двох інстанціях.

Аргументи адвоката з приводу того, що огляд ОСОБА_1 мав здійснюватись у порядку ст.266-1 КУпАП, є необгрунтjваними, оскільки за змістом цієї норми закону вона підлягає застосуванню лише коли військовослужбовці виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин, на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях,

У той же час, ст.266 КУпАП визначено спеціальний порядок огляду на стан алкогольного сп`яніння спеціального суб`єкта - водія транспортного засобу.

За змістом ч.1 ст. 15 КУпАП за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху військовослужбовці несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.

Аналіз положень ст.266-1 КУпАП свідчить про те, що цією нормою закону не визначається порядок огляду військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного сп`яніння під час керування ними транспортним засобом у загальному порядку як водіями, до того ж, поза межами військової частини та не при виконанні обов`язків військової служби.

До того ж, у відповідності до положень ст.235-1 КУпАП військова інспекція безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України розглядає справи про вчинені водіями військових транспортних засобів - військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів, а також працівниками Збройних Сил України під час виконання ними службових обов`язків правопорушення, передбачені частинами першою, четвертою і п`ятою статті 121,статтею 121-1, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтями 124-1-126, статтею 132-1 цього Кодексу. Стаття 130 КУпАП до переліку вказаних статей і частин статей не належить.

Зі змісту відеофіксації вбачається, що ОСОБА_1 уночі (о 01 годині 12 хвилин) керував автомобілем «VOLKSWAGEN GOLF» у стані алкогольного сп`яніння поза межами військової частини, перебував у цивільному одязі та підтвердив поліції те, що їхав додому від знайомих, тобто не виконував обов`язки військової служби.

Перевіркою матеріалів справи встановлено відсутність жодних підстав для висновку про те, що ОСОБА_1 , керуючи автомобілем за вказаних вище обставин, виконував обов`язки військової служби. Не наведено мотивованих і підтверджених обставин про це й у апеляційній скарзі.

Огляд ОСОБА_1 як водія транспортного засобу проводився з дотриманням спеціально передбаченого порядку, який міститься у вимогах ст.266 КУпАП, а тому аргументи апелянта про порушення порядку огляду ОСОБА_1 не знайшли свого підтвердження.

Водночас доводи апеляційної скарги щодо підстави й обставин зупинки автомобіля за своїм змістом не стосуюються конструктивних ознак диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП, не утворюють достатню підставу для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження щодо ОСОБА_1 , адже не спростовують факт керування ним транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, тобто, наявність у діях останнього події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Що стосується аргументів апелянта, які зводяться до здійснення місцевим судом розгляду справи без його та ОСОБА_1 участі, то можливість реалізації прав, передбачених законом, у тому числі й тих, про які йдеться в апеляційній скарзі, ОСОБА_1 і його представнику було надано під час провадження в суді апеляційної інстанції, якими вони й скористалися в повному обсязі в спосіб, який уважали за необхідне. У ході апеляційного розгляду вони, зокрема, мали можливість навести аргументи, з яких вважали безпідставним і помилковим притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, але такі доводи не знайшли свого підтвердження.

Окрім того, місцевий суд, відмовляючи в задоволенні клопотання представника про відкладення судового засідання, призначеного на 25 квітня 2025 року о 13 годині 30 хвилин) у зв`язку з участю в іншому судовому процесі, серед іншого, небезпідставно врахував те, що: подане ним клопотання не містило жодних підтверджень цих обставин (виклику до суду в іншому судовому провадженні); попередньо представник подавав аналогічне за змістом клопотання і також не підтвердив його участь в іншому судовому провадженні.

Клопотань/заяв про відкладення судового розгляду у зв`язку з неможливістю явки саме ОСОБА_1 у судове засідання від нього та його представника до місцевого суду не надходило. Судом першої інстанції вживались заходи щодо направлення поштою повідомлення про місце, дату, час розгляду справи за адресою проживання ОСОБА_1 , 26 березня 2025 року (тобто до зазначеного в апеляційній скарзі терміну лікування) доставлено йому електронне повідомлення цих обставин (інформацію про місце, дату, час судового розгляду, призначеного на 22 квітня 2025 року о 13 годині 30 хвилин) за його номером мобільного телефону й адресою електронної пошти, що підтверджується відповідними довідками (а.с.17-19, 19).

Тому за доводами апелянта не встановлено безпідставності прийняття судом першої інстанції на підставі наявних у його розпорядженні матеріалів рішення про здійснення розгляду провадження.

Таким чином, доводи та підстави, з яких ставиться питання про скасування оскаржуваної постанови й закриття провадження щодо ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, не знайшли свого підтвердження.

Як видно з матеріалів справи, ОСОБА_1 є водієм (водійське посвідчення серії НОМЕР_2 ), що не оспорюється в апеляційній скарзі та підтверджується даними відеозапису, протоколу про адміністративне правопорушення, відповідно до якого в ОСОБА_1 було вилучено посвідчення водія та видано йому тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, факт отримання якого ОСОБА_1 підтвердив своїм підписом (а.с.1, 6).

За таких обставин, суд першої інстанції з урахуванням положень ст.23, 33 КУпАП правильно наклав на ОСОБА_1 стягнення відповідно до санкції ч.1 ст.130 КУпАП, яка є безальтернативною.

Отже, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Дверницького В.Г., залишити без задоволення, а постанову Октябрського районного суду м. Полтава від 22 квітня 2025 року щодо ОСОБА_1 без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду О.М. Корсун