Справа № 496/1861/25
Провадження № 3/496/1395/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2025 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді - Пасечник М.Л.

за участю: секретаря - Козаченко А.Ю.

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

перекладача - Шадманова К.Ш.,

захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, яки приймали участь у режимі відеоконференції - Орлова О.Є.,

розглянувши матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Республіки Узбекистан,

який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , працює шаурмістом,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

19.03.2025 року о 20:50 год. на дорозі М-05 Київ-Одеса 452 км. водій ОСОБА_3 керував транспортним засобом Volkswagen Golf Variant, д.н.з. НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування на 5 років, згідно рішення Деснянського районного суду м. Києва. Правопорушення вчинено повторно протягом року.

Своїми діями ОСОБА_3 порушив вимоги п.2.1.а Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч.5 ст. 126 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_3 надав пояснення, переклад яких здійснював перекладач ОСОБА_4 , що з Молдови їхали гості, були дуже втомлені, майже спали, тому він був вимушений на пів години-годину сісти за кермо транспортного засобу. ОСОБА_3 віз свою тещу, яка має 2 переломи на ногах, дуже хворіє, були втомлена. Крім того, ОСОБА_3 віз батька дружини, у якого на ногах металеві шпиці, він також був втомлений. Підтримав захисника Орлова О.Є., просив вибачення.

У судовому засіданні адвокат Орлов О.Є., діючий в інтересах ОСОБА_5 , пояснив, що відео починається з того, що поліцейський йде до машини. На відео не зафіксовано рух транспортного засобу ОСОБА_6 . Адвокат ОСОБА_7 бачив, що дійсно ОСОБА_3 сидить за кермом транспортного засобу, подія відбувається на блок-посту. ОСОБА_3 не був затриманий за порушення ПДР України. У останнього почали вимагати посвідчення водія. ОСОБА_5 зупиняв інший поліцейський, не той, який здійснював відеозапис. Верховний Суд у постанові від 04 червня роз`яснив, які документи можна перевіряти на блок-постах під час дії воєнного стану: посвідчення особи, ID-картка, документи на транспортний засіб та вантаж. Жодним чином поліцейські не мали права вимагати посвідчення водія. ОСОБА_3 мав узбецькі права, які він пред`явив. На відео видно, що ОСОБА_5 забрали з машини і привели до приміщення, мабуть до приміщення поліцейських. ОСОБА_3 намагався за допомогою перекладача в телефоні спілкуватися з поліцейськими, але погано працював інтернет, був неякісний переклад, зрозуміти один одного не змогли. На відео видно, що ОСОБА_3 за допомогою телефону намагався пояснити, що потребує перекладача. З ним намагалися розмовляти на російській мові, що заборонено поліцейським. З відеозапису вбачається, що на ОСОБА_5 здійснювався тиск. Його залякували, що викличуть міграційну службу і ОСОБА_5 заберуть. Поліцейські наголошували, що ОСОБА_3 перебуває під дією наркотичних засобів. В нього провели обшук, особистий обшук без понятих, без ухвали суду, що є примусом. ОСОБА_3 не міг підписати протокол, тому що він не знав, що там написано. У протоколі зазначена інша адреса, аніж та, де знаходиться блок-пост і інша дорога. Відповідно до посвідки на постійне проживання, ОСОБА_3 з 22.11.2022 року знаходиться на території України, в державі, де воєнний стан. Відповідно до норм чинного законодавства, ОСОБА_3 повинен був змінити посвідчення водія через 60 днів після отримання посвідки. Дійсно було рішення Деснянського районного суду м. Києва, але вищевказане правопорушення вчинено не повторно протягом року. В Деснянському районному суді м. Києва ОСОБА_3 був без адвоката та перекладача. В паспорті стоїть дата 19.03., ОСОБА_3 з іншими особами перетнули кордон з Молдови в Україну. Він має узбецьке водійське посвідчення категорії ОСОБА_8 був вимушений сісти за кермо, тому що існували обставини непереборної сили. Люди, які були з ним у машині, летіли з Узбекистану через ще одну державу, потім до Молдови та в Україну їхали на автомобілі.

Та особа, яка їхала з ОСОБА_9 до Молдови, не могла сісти за кермо, тому що не мала сил керувати транспортним засобом. В 2023 році ОСОБА_5 зупинила поліція, був складений перший протокол за порушення ПДР України - керування транспортним засобом без українського посвідчення водія. Він не знає українську мову, не може замінити посвідчення водія, не може вивчити українську мову. ОСОБА_3 має двох дітей, працює з ранку до 22:00 год. На ОСОБА_5 складено протокол за ч.1 ст. 130 КУпАП, розгляд якого призначено на 02.07.2025 року. Поліцейські вилучили у ОСОБА_5 узбецьке посвідчення водія, видали талон на право керування, тобто особі, позбавленою права керування транспортним засобом. ОСОБА_3 не знає законодавства України. Всупереч діючому законодавству, примусово, у ОСОБА_5 вимагали посвідчення водія. Перекладача на місці не було, права не були зачитані, захисник не був присутній. Керування ОСОБА_9 транспортним засобом можна вважати обставиною непереборної сили. Адвокат Орлов О.Є. просив не притягувати ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності у зв`язку з наявними обставинами непереборної сили, тим паче у період дії воєнного стану.

Вислухавши пояснення адвоката Орлова О.Є., ОСОБА_5 , суд дійшов наступного висновку.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Положеннями ст. 280 КУпАП регламентовано, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

У Постанові Верховного суду у складі Колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 27.06.2019 року по справі № 560/751/17 зазначено, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами. Визначення доказів в справах про адміністративне правопорушення та їх перелік регламентований статтею 251 КУпАП.

За змістом ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 251 КУпАП на співробітників поліції, як на осіб, що в силу ст. 255 КУпАП, уповноважені на складання протоколів про адміністративні правопорушення, зокрема, за ст. 126 КУпАП, покладено імперативний обов`язок щодо збирання доказів, які в силу системного аналізу вимог статей 251 та 256 КУпАП мають бути додані до протоколу та/або посилання на які повинні міститися в самому протоколі.

За положеннями ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 2.1.а Правил дорожнього руху України передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

На підтвердження вини ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення працівниками поліції надано до суду:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №276084 від 19.03.2025 року та його копію;

- витяг з бази «Адмінпрактика»;

- довідку старшого інспектора з ОД ВАП УПП в Одеській області М. Бойко, відповідно до якої, станом на 19.03.2025 року, ОСОБА_3 не отримував Національного посвідчення водія України, однак співробітниками УПП в Одеській області ДПП 19.03.2025 року у ОСОБА_5 під час складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №276077 за ч.1 ст. 130 КУпАП було вилучено посвідчення водія серії НОМЕР_2 (республіка Узбекистан);

- довідку старшого інспектора з ОД ВАП УПП в Одеській області М. Бойко, відповідно до якої, станом на 19.03.2025 року, ОСОБА_3 протягом року піддавався адміністративному стягненню за ч.4 ст. 126 КУпАП;

- постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №2844819 від 16.08.2024 року про притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст. 126 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 20 400 грн.;

- диск з відеозаписом.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в Постанові від 19.02.2020 року по справі №496/4315/16-а дійшов висновку, що обов`язковому доказуванню під час розгляду справ про адміністративні правопорушення підлягають лише факти вчинення або невчинення певною особою адміністративного правопорушення, які в свою чергу, підтверджуються відеозйомкою фіксації події адміністративного правопорушення.

Долучений до матеріалів справи відеозапис відображає повну подію правопорушення, оскільки на ньому зафіксовано в повному обсязі обставини, що підлягають з`ясуванню та дають можливість встановити в діях ОСОБА_5 наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП.

Відеозапис є допустимим доказом, адже здійснений на підставі п.1 ч.1 ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» з метою фіксування правопорушення та, виходячи із положень ст. 251 КУпАП, є джерелом доказів у справі про адміністративне правопорушення, не містять ознак монтажу чи інших недоліків.

Відеозаписи є одними із сукупності доказів у справі, які суд, у відповідності до 252 КУпАП, оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Проаналізувавши вищевказані документи, відеозапис, суд дійшов висновку, що такі є доказами в розумінні статті 251 КУпАП, підтверджують існування обставин, які викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, отримані у порядку, передбаченого законом, уповноваженою посадовою особою, відтак відповідають критеріям належності і допустимості. У своїй сукупності ці докази є достатніми.

Доводи адвоката Орлова О.Є. про те, що вищевказане правопорушення вчинено не повторно протягом року спростовуються наявною постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №2844819 від 16.08.2024 року, відповідно до якої, ОСОБА_5 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.4 ст. 126 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20 400 грн. за керування транспортним засобом особою, будучи позбавленою права керування транспортними засобами постановою Деснянського районного суду м. Києва від 01.04.2024 року. Таким чином, постановою серії ЕНА №2844819 від 16.08.2024 року підтверджується, що правопорушення, яке мало місце 19.03.2025 року, вчинено повторно протягом року.

Крім того, адвокат Орлов О.Є. пояснив, що ОСОБА_3 повинен був змінити посвідчення водія через 60 днів після отримання посвідки, проте він не знає українську мову, не може замінити посвідчення водія, але пред`явив поліцейським узбецьке посвідчення водія, категорії В,С.

Разом з тим, суд наголошує, що відносно ОСОБА_5 складено протокол не за пред`явлення узбецького посвідчення водія на території України, а за те, що він керував транспортним засобом будучи позбавленим права керування.

Тобто, ОСОБА_3 , будучи обізнаним про те, що його позбавили права керування транспортними засобами, нехтуючи правилами дорожнього руху, керував транспортним засобом Volkswagen Golf Variant, д.н.з. НОМЕР_1 , що і стало підставою для складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч.5 ст. 126 КУпАП.

При цьому, суд звертає увагу, що ОСОБА_3 , будучи водієм та керуючи транспортним засобом на території України, зобов`язаний знати й неухильно виконувати вимоги Правил дорожнього руху України, що узгоджується з п.1.3 ПДР України.

Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п.1.9. ПДР України).

В ході розгляду справи судом не встановлено наявність обставин непереборної сили, які змусили ОСОБА_5 сісти за кермо транспортного засобу, враховуючи те, що він обізнаний про позбавлення права керування транспортними засобами.

У рішенні по справі «О?Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Крім того, адвокат Орлов О.Є. у судовому засіданні пояснив, що поліцейськими не зафіксовано факт керування ОСОБА_9 транспортним засобом, проте такі доводи спростовані наявним відеозаписом та поясненнями самого ОСОБА_5 , який зазначив, що був вимушений сісти за кермо транспортного засобу, оскільки інші пасажири, які знаходилися в автомобілі, були втомлені.

Під час розгляду справи судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що працівники поліції, які оформлювали протокол та інші матеріли справи, мали упереджене ставлення щодо ОСОБА_5 при складанні протоколу ч.5 ст. 126 КУпАП, або що вони зацікавлені у результатах розгляду справи.

Протокол про адміністративне правопорушення за своєю формою та змістом відповідає вимогам чинного законодавства. Матеріали, додані до протоколу, містять всі необхідні для розгляду справи відомості, та недоліків не мають. Достовірність відомостей, зазначених у протоколі з додатками, сумнівів не викликає.

Адвокат Орлов О.Є. у судовому засіданні пояснив, що на ОСОБА_5 здійснювався тиск, його залякували, позбавили права на захист, провели безпідставний обшук, без ухвали суду та понятих.

Однак, адвокат Орлов О.Є., діючий в інтересах ОСОБА_5 , вважаючи, що відносно останнього вчинені неправомірні дії з боку поліцейських, не надав доказів звернення до органів Національної поліції України з відповідною заявою та/або скаргою на неправомірні дії, які полягали у незаконному проведенні обшуку, здійсненні тиску, залякуванні та позбавленні права на захист.

У відповідності до роз`яснень, які містяться в абз.2 п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 року №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою може мати місце лише за умови доведеності її вини.

Адміністративні справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення штрафних санкцій має саме суб`єкт владних повноважень (п.110 рішення ЕСПЛ у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» (Vastberga taxi Aktiebolag and Vulic v. Sweden №36985/97).

Отже, суд дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_5 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП, оскільки обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду за допомогою належних та допустимих доказів, які є послідовними, взаємоузгодженими та у своїй сукупності поза розумним сумнівом доводять вину ОСОБА_5 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП.

Хоча п.1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» рішення ЄСПЛ від 10.02.2010 року )

Дії ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч.5 ст. 126 КУпАП - керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, вчинене повторно протягом року.

Згідно з приписами ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

При визначенні виду і міри адміністративного стягнення з ОСОБА_5 суд приймає до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого, фактичні обставини справи, особу порушника.

Суд вважає, що з метою виховання ОСОБА_5 та запобігання вчинення ним нових адміністративних правопорушень, достатнім видом адміністративного стягнення для останнього є штрафу розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 років, без оплатного вилучення транспортного засобу.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення, а тому з ОСОБА_5 підлягає стягненню судовий збір на користь держави.

Керуючись ст.ст. 23, 24, 33, 36, 40-1, 126, 221, 245, 251, 252, 280, 283, 284, 287, 288, 289, 291, 307, 308 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП та піддати його адміністративному стягненню у виді штрафу на користь держави у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 (сорок тисяч вісімсот) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років, без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Згідно ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Документ, що підтверджує його сплату, або його копія не пізніше трьох робочих днів після закінчення п`ятнадцятиденного строку, передбаченого для сплати штрафу, надсилається правопорушником до суду, який виніс постанову про накладення цього штрафу.

Відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.

Строк пред`явлення постанови до виконання 3 (три) місяці згідно Закону України «Про виконавче провадження».

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Повний текст постанови виготовлено 18.06.2025 року.

Суддя М.Л. Пасечник