КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2025 року місто Київ

єдиний унікальний номер справи: 759/10024/25

номер провадження: 33/824/3851/2025

Суддя Київського апеляційного суду Верланов С.М., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Святошинського районного суду міста Києва від 22 травня 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Святошинського районного суду міста Києва від 22 травня 2025 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено на неї стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімуму доходів громадян, тобто у розмірі 850 грн 00 коп.

Цією ж постановою стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму, тобто в сумі 605 грн 60 коп.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 через суд першої інстанції подала апеляційну скаргу, у якій просить постанову судді Святошинського районного суду міста Києва від 22 травня 2025 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції в іншому складі суду.

До апеляційної скарги ОСОБА_1 додала клопотання, в якому просить визнати поважною причину пропуску строку на подання апеляційної скарги та поновити строк на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що вона не була повідомлена про розгляд справи щодо неї у суді першої інстанції, не знала про прийняте рішення і тому не мала можливості вчасно його оскаржити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається на те, що розгляд справи та винесення постанови суддею за відсутності особи, яка не була повідомлена належним чином, свідчить про порушення ст.ст. 268, 276, 278 КУпАП, що є підставою для скасування постанови та повернення справи на новий розгляд.

Заслухавши доповідь судді, пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , яка підтримала доводи, викладені в апеляційній скарзі та в клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження й просила їх задовольнити, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши законність і обґрунтованість постанови судді в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що задоволенню підлягає лише клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що суддею Святошинського районного суду міста Києва 22 травня 2025 року винесено постанову за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 (а.с.9).

У клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 вказує, що вона не була повідомлена про розгляд справи щодо неї у суді першої інстанції, не знала про прийняте рішення і тому не мала можливості вчасно його оскаржити.

В судовому засідання апеляційного суду ОСОБА_1 пояснила, що копію постанови судді Святошинського районного суду міста Києва від 22 травня 2025 року вона отримала 16 червня 2025 року.

Матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять будь-яких доказів того, що ОСОБА_1 була повідомлена про судові засідання у порядку та строк, передбачений ч.1 ст.277-2 КУпАП.

Також матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 отримала копію постанови судді Святошинського районного суду міста Києва від 22 травня 2025 року раніше ніж 16 червня 2025 року.

26 червня 2025 року ОСОБА_1 направила засобами поштового зв`язку апеляційну скаргу на постанову судді Святошинського районного суду міста Києва від 22 травня 2025 року (а.с.13-15).

За змістом п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Право на справедливий судовий розгляд, закріплене в п.1 ст.6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) п.1 ст.6 Конвенції не вимагає від держав засновувати апеляційні або касаційні суди. Разом з тим там, де такі суди існують, гарантії, що містяться у ст.6 Конвенції, повинні відповідати, зокрема, забезпеченню ефективного доступу до цих судів для того, щоб учасники судового процесу могли отримати рішення, яке стосується їх «цивільних прав та обов`язків» (Рішення ЄСПЛ у справі «Гоффман проти Німеччини» («Hoffmann v. Germany») від 11 жовтня 2001 року, пункт 65; Рішення ЄСПЛ у справі «Кудла проти Польщі» («Cudla v. Poland») від 26 жовтня 2000 року).

Однією з основних засад судочинства відповідно до пункту 8 ч.3 ст.129 Конституції України є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду.

Конституційний Суд України у Рішенні від 11 грудня 2007 року № 11-рп/2007 зазначив, що реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини).

Згідно з приписами ст.289 КУпАП, в разі пропуску строку на оскарження постанови суду з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом, правомочним розглядати скаргу.

З урахуванням наведеного вище, апеляційний суд приходить до висновку, що наведені ОСОБА_1 у клопотанні доводи про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови судді є обґрунтованими, а тому пропущений строк на оскарження постанови судді Святошинського районного суду міста Києва від 22 травня 2025 року підлягає поновленню.

Щодо доводів апеляційної скарги про скасування постанови судді Святошинського районного суду міста Києва від 22 травня 2025 року та направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції в іншому складі суду, то вони не підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з положеннями ст.ст. 278, 280 КУпАП, суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст.252 КУпАП).

При розгляді справи суддя першої інстанції дотримався вказаних положень закону.

Визнаючи ОСОБА_1 винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, суддя першої інстанції виходив із того, що її вина підтверджується сукупністю досліджених судом доказів, які не викликають сумнівів у своїй достовірності і допустимості, зокрема, поясненнями потерпілого, даними, які містить схема дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) та протокол про адміністративне правопорушення, за якими саме водій ОСОБА_1 , керуючи технічно справним автомобілем «ХОНДА», держаний номерний знак (далі - д.н.з.) НОМЕР_1 , виїжджаючи з прилеглої території, не врахувала погодні умови, як елемент дорожньої обстановки, не надала переваги в русі автомобілю «МАЗДА», д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався по головній дорозі, внаслідок чого здійснила з ним зіткнення.

Тому суддя першої інстанції дійшов висновку про доведеність порушення ОСОБА_1 вимог пункту 10.2 Правил дорожнього руху (далі - ПДР), що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Так, ст.124 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення ПДР, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно до пункту 10.2 ПДР, виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ній, а з`їжджаючи з дороги - велосипедистам і пішоходам, напрямок руху яких він перетинає.

Згідно з положеннями ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У рішеннях ЄСПЛ у справах «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року «Леванте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року, які з урахуванням положень ст.ст.8, 9 Конституції України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, ЄСПЛ неодноразово вказував, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Так, винна ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення поза розумним сумнівом підтверджується даними, які містять:

- протокол про адміністративне правопорушення від 02 травня 2025 року серії ЕПР1 №318083, відповідно до якого 02 травня 2025 року о 16 год 00 хв. в місті Києві по вул.Верховинна, 54, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Honda Jazz», д.н.з. НОМЕР_1 , виїжджаючи на дорогу з прилеглої території не надала переваги в русі транспортному засобу «Mazda CX-9», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , Внаслідок чого трапилось їх зіткнення, що призвело до механічних пошкоджень з матеріальними збитками, чим порушила пункт 10.2 ПДР, за що передбачена відповідальність за ст.124 КУпАП (а.с.1);

- схема місця ДТП, на якій зазначено місце розташування автомобіля «Honda Jazz», д.н.з. НОМЕР_1 , та автомобіля «Mazda CX-9», д.н.з. НОМЕР_2 , після зіткнення та переліком видимих пошкоджень транспортних засобів. До схеми місця ДТП та локалізації пошкоджень транспортних засобів в учасників ДТП під час складання схеми місця ДТП зауважень не було. Так, на автомобілі «Mazda CX-9», д.н.з. НОМЕР_2 , наявні пошкодження: задні праві двері, заднє праве крило, правий поріг, накладки на заднє праве крило, задній правий диск колеса, а на автомобілі «Honda Jazz», д.н.з. НОМЕР_1 - передній бампер, передня ліва фара, передня права фара, капот, переднє ліве крило, підсилювач бамперу (а.с.2);

- письмові пояснення водія ОСОБА_2 , з яких слідує, що він 02 травня 2025 року о 16 год 00 хв., керуючи автомобілем Mazda CX-9», д.н.з. НОМЕР_2 , в місті Києві по вул. Верховинна, 54, зі сторони вул. Верховинна в сторону вул. Окружна дорога, з прибудинкової території виїхав автомобіль «Honda Jazz», який не надав переваги у русі, в`їхав йому в праві задні двері (а.с.3);

- письмові пояснення водія ОСОБА_1 , з яких слідує, що вона, 02 травня 2025 року о 16 год 00 хв., керуючи автомобілем «Honda Jazz», д.н.з. НОМЕР_1 , в місті Києві по вул. Верховинна, 54, в сторону вул. Верховинна здійснила виїзд з Консультативно-діагностичного центру (Олександрійський) на вул. Верховинна, в напрямку Великої Кільцевої дороги. В момент виїзду з території центру умови видимості були значно ускладненими через інтенсивне сонячне світло, що тимчасово засліпило огляд. Обидва водії не могли вчасно помітити один одного. Маневр був здійснений обережно, з дотриманням всіх ПДР, але незважаючи на це та з урахуванням яскравого сонця, призвело до зіткнення транспортних засобів. Оскільки у момент події видимість була значно ускладнена сонячним світлом, що суттєво знизило огляд і для неї і, можливо, для іншого учасника руху. Зіткнення сталося несподівано у ситуації, коли умови дорожнього руху та освітлення могли вплинути на реакцію обох водіїв. Одразу після події було викликано поліцію. Потерпілих немає, зафіксовано лише пошкодження транспортних засобів (а.с.4).

Апеляційний суд враховує, що протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали складено відповідно до вимог ст.256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07 листопада 2015 року, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції від 06 листопада 2015 року. Протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб, а тому будь-які сумніви у їх достовірності та істинності відсутні.

Даний протокол про адміністративне правопорушення підписаний працівником поліції, який його склав, та безпосередньо ОСОБА_1 , якій у встановленому законом порядку роз`яснено права, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП.

За змістом ст.252 КУпАП суд оцінює докази за своїм внутрішній переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, оцінивши наведені вище докази в їх сукупності, які є належними та достатніми для підтвердження доведення порушення ОСОБА_1 пункту 10.2 ПДР, суддя першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Honda Jazz», д.н.з. НОМЕР_1 , виїжджаючи на дорогу з прилеглої території не надала переваги в русі транспортному засобу «Mazda CX-9», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок чого трапилось їх зіткнення, що призвело до механічних пошкоджень з матеріальними збитками.

Про такий механізм ДТП свідчать пояснення ОСОБА_1 , пояснення ОСОБА_2 , схема місця ДТП щодо напрямку руху транспортних засобів, їх розташування на дорозі та, приймаючи до уваги характер механічних пошкоджень цих транспортних засобів, суд апеляційної інстанції вважає, що суддя першої інстанції правильно встановив, що подія ДТП сталась саме за обставин, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення.

Посилання ОСОБА_1 на те, що перед ДТП її засліпило сонце, що не було враховано суддею першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими, оскільки ПДР покладають саме на водія обов`язок бути уважним під час керування транспортним засобом, враховувати дорожню обстановку та умови, щоб мати змогу постійно контролювати рух автомобіля та безпечно керувати ним. Тому порушення ОСОБА_1 зазначених норм ПДР перебуває в прямому причинно-наслідковому зв`язку із настанням ДТП та її наслідками.

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не була належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, а суддя першої інстанції розглянув справу про адміністративне правопорушення за її відсутності та відсутності потерпілого, то суд апеляційної інстанції не вважає це достатньою підставою для скасування постанови судді Святошинського районного суду міста Києва від 22 травня 2025 року через істотне порушення норм процесуального права, оскільки, навіть якщо припустити, що наведені у скарзі порушення дійсно мали місце, вони не перешкодили судді першої інстанції ухвалити законне та обґрунтоване рішення, з урахуванням того, що під час апеляційного розгляду, судом апеляційної інстанції були перевірені не лише наявні у справі докази, а заслухані пояснення ОСОБА_1 , які в сукупності дозволяють зробити беззаперечний висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні пункту 10.2 ПДР, що спричинило пошкодження транспортних засобів, зазначених в оскаржуваній постанові, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Разом з тим апеляційний суд враховує, що ОСОБА_1 не було подано нових доказів, які б не були досліджені суддею першої інстанції, а було лише підтверджено її пояснення від 02 травня 2025 року, які були надані нею працівнику патрульної поліції.

За таких обставин суд апеляційної інстанції не вбачає законних підстав як для скасування оскаржуваної постанови, через наведені в апеляційній скарзі ОСОБА_1 обставини, так і для призначення нового судового розгляду, оскільки прийняття такого рішення не передбачено нормами КУпАП, зокрема ст.294 цього Кодексу.

Таким чином переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки судді в оскаржуваній постанові щодо винуватості ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП і були підставами для її скасування та закриття провадження у справі, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, нею не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів, яким суддею місцевого суду надана належна правова оцінка, на правильність висновків судді не впливають та їх не спростовують.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення, суддя першої інстанції врахував обставини справи, характер вчиненого правопорушення, наявні в матеріалах справи дані про особу правопорушника, ступінь її вини, відсутність обставин, що обтяжують чи пом`якшують її відповідальність, та правомірно застосував щодо ОСОБА_1 вид стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн 00 коп., який передбачено санкцією ст.124 КУпАП.

Апеляційний суд вважає, що накладене на ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, справедливим та відповідає меті адміністративного стягнення.

За таких обставин, постанова судді Святошинського районного суду міста Києва від 22 травня 2025 року підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, суддя апеляційного суду,

П О С Т А Н О В И В :

Поновити ОСОБА_1 процесуальний строк на апеляційне оскарження постанови судді Святошинського районного суду міста Києва від 22 травня 2025 року у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 .

Апеляційну скаргуОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Святошинського районного суду міста Києва від 22 травня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду С.М.Верланов