Номер провадження: 33/813/1360/25
Номер справи місцевого суду: 522/2586/25
Головуючий у першій інстанції Циб І.В.
Доповідач Карташов О. Ю.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.07.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Карташова О.Ю.

за участю секретаря судового засідання Рудуман А.О.

захисника, особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, адвоката Баранівського Вадима Олександровича

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Одесі апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Баранівського Вадима Олександровича на постанову Приморського районного суду міста Одеси від 15 травня 2025 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Приморського районного суду міста Одеси від 15 травня 2025 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, у сумі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 (нуль)копійок з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Відповідно до Закону України «Про судовий збір», стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, у сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок на користь держави.

Як зазначено в постанові суду, 01.02.2025 року о 23:30 год. в м. Одеса, вул. Рішельєвська, 27, водій ОСОБА_1 ,, керував транспортним засобом електросамокат б/н в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія, у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу Драгер 7510, що зафіксовано на ПВР 473750, 471500, 471210. Відповідно до тесту проведеному 01.02.2025 року о 23:53 год. газоаналізатором Драгер Алкотест 7510 водій дійсно керував транспортним засобом в стані сп`яніння результат огляду 1,66 ‰. Від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі відмовився, що зафіксовано на ПВР 473750, 471500, 471210, чим порушив п. 2.9 ПДР України.

За цим фактом співробітниками патрульної поліції стосовно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 236317 від 02.02.2025 року за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з зазначеною постановою суду, адвокат Баранівський В.О. діючи в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову скасувати, провадження за фактом вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_2 передбаченого ст. 130 КУпАП - закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В скарзі зазначається, що в матеріалах справи вбачаються деякі невідповідності та порушення норм чинного законодавства та підзаконних актів. Так, звертається увага на те, що наявні в матеріалах справи відеозаписи незазначені в протоколі ЕПР 1 № 236317 у якості доказів. Також відсутні будь-які докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом електросамокатом. Крім того, відеозапис не є безперервний, так один фрагмент відео містить фіксацію руху самокату під керуванням невідомої особи, яку не можливо ідентифікувати, а другий відеозапис містить фіксацію розмови працівників поліції із ОСОБА_1 , під час якої взагалі не обговорюється факт керування останнім транспортним засобом.

Також матеріали справи не містять, роз`яснень працівників поліції, щодо причин зупинки транспортного засобу. Звертається увага, що відповідно до пояснень ОСОБА_1 , після проходження тесту на газоаналізаторі, один із поліцейських повідомив йому, що він може бути вільним, так як газоаналізатор не справний. Переглядом відеозаписів вбачається, що після проходження ОСОБА_1 працівниками поліції огляд не проводився, права йому не роз`яснялись, та відеозапис подій не проводився, а поліцейський із працюючим відео-регістратором сів до автомобіля. Подальші розмови другого поліцейського із ОСОБА_1 не фіксувались на відеозапис, з наведеного можна зробити висновок, що внесення до відповідних граф протоколу відомостей, про відмову ознайомлення з протоколом, відмову від надання пояснень, відмова від отримання тимчасового дозволу, та відмова від отримання копії протоколу, не відповідає дійсності, та не находить свого підтвердження в матеріалах адміністративної справи, так як не були належним чином зафіксовані за допомогою відеозапису, або доведені в інший спосіб.

І ще, сторона захисту вважає, що для керування електросамокатом посвідчення водія відповідної категорії не вимагається, особа, яка керує електросамокатом не є у розумінні ПДР України водієм, а сам електросамокат не є механічним транспортним засобом, оскільки Правилами дорожнього руху України розмежовані поняття «механічний транспортний засіб» та «транспортний засіб», а різниця між цими поняттями полягає у наявності двигуна внутрішнього згорання, а також потужності електродвигуна. 3 огляду на викладене, ОСОБА_1 навіть за умов, якби він керував електросамокатом, не може бути суб`єктом порушення вимог розділу 2 ПДР України, а також нести відповідальність згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки вона передбачає притягнення до адміністративної відповідальності саме водії.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, думку адвокат Баранівського В.О. який діє в інтересах ОСОБА_1 , який підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити та закрити провадження по справі, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та відеозапис з нагрудних відеокамер інспекторів патрульної поліції, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Постанова судді згідно ст. 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Проте, вищевказані вимоги закону суддею районного суду дотримані не були і висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, за обставин, наведених у постанові, не підтверджується доказами.

Як на докази винуватості ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції послався на: протокол про адміністративне правопорушення; роздруківку результату приладу «DRAGER ALKOTEST» №7510, прилад ARMF № 0280, результат - 1.66 % проміле; направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 01.02.2025 року; відеозаписи на DVD-R диску; довідку про отримання особою посвідчення водія, згідно якої ОСОБА_1 , отримав посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 14.07.2021 року; довідку про наявність повторності вчинення адміністративного правопорушення, згідно якої ОСОБА_1 , протягом року не піддавався адміністративному стягненню за ст. 130 КУпАП; витяг з ІПНП.

Вказані докази апеляційний суд не може визнати належними, допустимими, достовірними та такими, які узгоджується зі стандартом доказування «поза розумним сумнівом», і які свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 , у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП., з огляду на наступне.

Апеляційний суд звертає увагу, що з відеозапису, який долучено до матеріалів справи не вбачається факту керування саме ОСОБА_1 транспортним засобу електросамокатом. З наданого відео вбачається, що по дорозі у нічний час доби, невстановлена особа їде на самокаті. В подальшому при розмові співробітники поліції між собою зазначають, що в них відсутній факт керування одного з осіб, але не уточнюють кого саме. Також, з наданого відеозапису при розмові співробітників поліції з ОСОБА_1 не можливо достеменно встановити факт підтвердження останнім, що він керував електросамокатом, а відповідальність за ч. 1ст. 130 КУпАП настає саме за керування транспортним засобом в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння.

Таким чином, не доведено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Крім того, знайшли своє відображення під час розгляду, доводи стосовно відмови від ознайомлення з протоколом, його підпису, ознайомлення з правами, відмова від отримання копії протоколу.

За змістом статті 256 КУпАП, якщо протокол про адміністративне правопорушення складається у присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, то особа має безумовне право ознайомитися зі змістом протоколу, а також зі своїми правами, передбаченими статтею 268 КУпАП.

Відповідно до змісту складеного відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, його було складені у присутності останнього. Проте, як вбачається із відеозаписів фіксації обставин події, які покладені судом першої інстанції в основу доведеності вини ОСОБА_1 , працівники поліції не складали протоколи у присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, не роз`яснювали суті вчиненого правопорушення, яке інкримінується водію, а також не складали будь-яких інших процесуальних документів. Протоколи про адміністративне правопорушення, роздруківка чеку приладу «DRAGER ALKOTEST» №7510, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння містять відмітку про відмову особи від підпису чи ознайомлення. Відеозапис обставин події свідчить про те, що після проходження тесту ОСОБА_1 уповноважені особи запитавши у останнього погоджується він з результатами, але не дочекавшись відповіді сказали що буде складено протокол, очікуйте. Крім того, не надали на ознайомлення та підпис ОСОБА_1 роздруківку чеку «DRAGER ALKOTEST» №7510 так само як і складеного протоколу. З відео вбачається, що ні протоколу, ні будь-яких інших документів у присутності ОСОБА_1 складено не було.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Статтею 62 Конституції України передбачено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Апеляційний суд, звертає увагу на те, що обов`язок збирання доказів у справах про адміністративні правопорушення покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Вимагання від особи представлення доказів на свій захист, і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в статті 62 Конституції України.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Більш того, згідно з ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі Бочаров проти України (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення поза розумним сумнівом. Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

У своєму рішенні від 10 лютого 1995 року, у справі Алене де Рібермон проти Франції Європейський Суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

З огляду на те, що матеріали справи не містять належних й допустимих доказів на підтвердження, поза розумним сумнівом, всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відтак, з огляду на вищенаведене, на думку апеляційного суду, при винесенні постанови, суд першої інстанції не з`ясував усі обставини справи в їх сукупності, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Оскільки в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні належні та допустимі докази вини ОСОБА_1 у вчинені ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, які б узгоджувалися між собою, провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю складу та події вказаного адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвоката Баранівського Вадима Олександровича, задовольнити.

Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 15 травня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку відсутністю у діях останнього складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.Ю. Карташов