Справа № 711/3735/25
Номер провадження 3/711/1114/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2025 року м.Черкаси

Суддя Придніпровського районного суд м. Черкаси Остапенко Ю.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адміністративні матеріали, які надійшли з Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області (протокол серії ВАД № 690796), про притягнення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце фактичного проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченогоч. 1 ст. 184 КУпАП,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , 21.04.2025, ухилилася від виконання покладених на неї батьківських обов`язків, у результаті чого її неповнолітній син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тривалий час, а саме понад 10 днів, не відвідував навчальний заклад без поважних причин.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснила, що вона працює в кав`ярні підсобним робітником і йде з дому на роботу після 08:00 години, син в цей час ще спить, хоча уроки в школі розпочинаються о 08:30 годині. Сина вона зранку будить, але він не просинається і не встає збиратись до школи, тому що вночі довго сидить з телефоном. Вже будучи на роботі, вона йому телефонує, однак син не відповідає на дзвінки. Зазначила, що проконтролювати його відвідування школи вона не може, оскільки увесь день на роботі і пізно повертається додому, близько 22:30 години. Як їй потім стало відомо, доки вона перебувала на роботі, він не ходив до школи і поважних причин у нього на це не було. На запитання чи не варто було б суттєво обмежити доступ сина до телефону, щоб нічний час він присвячував сну, а не іграм, ОСОБА_1 тільки зазначила, що син уже підліток, йому 15 років, і слухатись її він не хоче.

Суд, заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, іншими документами.

Згідно із ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Частиною 1 ст. 184 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Невиконання батьками або особами, які їх замінюють, обов`язків щодо виховання та догляду дітей проявляється у вигляді: залишення впродовж тривалого строку дітей без будь-якого нагляду; ухилення від виховання дітей (у тому числі незабезпечення відвідування ними школи, контролю за дозвіллям); незабезпечення дітям безпечних умов перебування за місцем проживання чи в іншому місці; невжиття заходів щодо їх лікування; безпідставне обмеження в харчуванні, одязі, інших предметах першої необхідності; штучне створення незадовільних побутових умов, тощо.

Ухилення від виконання батьківських обов`язків може полягати у прямому чи непрямому умислі або різних формах бездіяльності, пов`язаних з незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання та навчання неповнолітніх дітей.

Диспозиція вказаної вище статті КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки батьків або осіб, які їх замінюють щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Відповідно до частин 1-2 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення уповноваженою особою, яка склала протокол, надано:

-протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 690796 від 25.04.2025, який відповідає вимогам ст. 256 КУпАП;

-рапорт старшого інспектора СЮП ВП Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області лейтенанта поліції Є. Шевченка від 25.04.2025, відповідно до якого ОСОБА_1 ухилилася від виконання покладених на неї батьківських обов`язків, у зв`язку з чим її син ОСОБА_2 протягом 10 днів не відвідував навчальний заклад без поважних причин, за що на ОСОБА_1 складено адміністративний протокол за ч. 1 ст. 184 КУпАП;

-лист служби у справах дітей Черкаської міської ради № 973/995-15-25 від 24.04.2025 про надходження від адміністрації Черкаської школи № 22 інформації щодо неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який тривалий час без поважних причин не відвідує навчальний заклад, та проведення працівниками ЧРУП ГУНП в Черкаській області в межах наданих повноважень відповідної роботи з його родиною;

-копію інформації Черкаської ЗОШ І-ІІІ ступенів № 22 Черкаської міської ради Черкаської області № 93 від 21.04.2025 про те, що ОСОБА_2 , учень 9-Б класу, не відвідує навчальний заклад протягом 10 днів (з 08.04.2025), а його матір ОСОБА_1 не відповідає на телефонні дзвінки;

-письмове пояснення ОСОБА_1 від 25.04.2025, в якому вона підверджує, що її неповнолітній син ОСОБА_2 не відвідує навчальний заклад без поважних причин, у зв`язку з чим вона проводить з ним бесіди виховного характеру, на які він не реагує; також ОСОБА_1 зобов`язується у подальшому приділяти більше уваги навчанню сина, контролювати відвідування ним школи, підготовку домашніх завдань і покращення оцінок;

-копію паспорта ОСОБА_1 ;

-копію свідоцтва про народження дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Зазначені вище докази сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.

З огляду на матеріали справи, суд вважає підтвердженою обставиною, що неповнолітній ОСОБА_2 протягом 10 днів не відвідував навчальний заклад без поважних причин.

При цьому, ОСОБА_1 не вжила належних, достатніх і вичерпних заходів для забезпечення здобуття її неповнолітнім сином ОСОБА_2 базової загальної освіти, проявляючи пасивне ставлення до необхідності відвідування дитиною шкільного навчального закладу та допустивши тривалу відсутність сина у школі без поважних на те причин.

З інформації школи вбачається, що ОСОБА_1 на телефонні дзвінки класного керівника не відповідала, а сама ОСОБА_1 пояснила, що не може розбудити сина зранку і проконтролювати його вихід з дому, що вказує на зайняту нею пасивну позицію щодо навчання сина, оскільки матір фактично самоусунулася від його виховання, зазначаючи, що не має на нього впливу.

Отже, розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, і її вина доведена повністю.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують ОСОБА_3 , не встановлено.

Вирішуючи питання чи підлягає ОСОБА_1 адміністративній відповідальності за вчинення зазначеного адміністративного правопорушення, суд виходить з того, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами (ст. 23 КУпАП).

Ураховуючи характер вчиненого правопорушення, а саме те, що ухилення від виконання покладених на ОСОБА_1 батьківських обов`язків було вчинене щодо її неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , особу порушника, передумови вчинення нею правопорушення, беручи до уваги ступінь її вини, відсутність відомостей про попереднє притягнення до відповідальності за аналогічні правопорушення, суд вважає за можливе накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді попередження.

Такий вид впливу, на думку суду, є достатнім і доцільним для її виправлення та попередження вчинення нею нових правопорушень.

Положеннями ст. 40-1 КУпАП передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Вичерпний перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору, міститься у ст. 5 вказаного Закону.

Відтак, із ОСОБА_1 у дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 605,60 грн, оскільки судом не встановлено підстав для її звільнення від сплати цього збору.

На підставі викладеного та керуючись статтями 7, 9, 33, 184, 254, 256, 279, 283 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, та накласти на неї адміністративне стягнення у виді попередження.

Стягнути із ОСОБА_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що дорівнює 605,60 грн.

Строк пред`явлення до виконання постанови в частині стягнення судового збору 3 місяці.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Придніпровський районний суд м. Черкаси протягом десяти днів з дня її винесення. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: Ю. А. Остапенко