Справа № 132/948/25
ПОСТАНОВА

Іменем України

15 липня 2025 року м. Калинівка

Суддя Калинівського районного суду Вінницької області Павленко І.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з БПП з обслуговування Хмільницького району УПП у Вінницькій області ДПП НПУ про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , працюючого директором ТОВ «Відкрита компанія «Євробуд», який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 276769 складеного інспектором 1 взводу 1 роти 1 бат. БПП з обслуговування Хмільницького району УПП у Вінницькій області ДПП старшим лейтенантом поліції Постолатієм Михайлом Станіславовичем водій ОСОБА_1 20.03.2025 о 15:30:00 год. в с. Павлівка по вулиці Калинівській, 2, керував транспортним засобом марки «TOYOTA RAV-4 HYBRID» д.н.з. НОМЕР_2 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: поведінка, що не відповідає обстановці, неприродна блідість обличчя. ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився на місці зупинки в повному обсязі, чим порушив п. 2.5.ПДР-відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що зафіксовано на технічні записи відеозапису (нагрудні бодікамери працівників поліції): 476863, 476017, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, при цьому від його захисника - адвоката Ференець О.Ю. надійшло пояснення (заперечення) на протокол у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідно до якого остання просить закрити провадження у справі за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Крім того, адвокат Ференець О.Ю. подала заяву про розгляд справи № 132/948/25 за її відсутності з урахуванням поданих нею пояснень (заперечень).

Судом не встановлено підстав для відкладення розгляду справи, подана заява захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, про розгляд справи за її відсутності не суперечить вимогам ст. 268 КУпАП.

Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, приходжу до наступних висновків.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).

Згідно із положеннями статті 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 130 КУпАП передбачена відповідальність зокрема за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, в даному випадку є, зокрема відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, для притягнення особи до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП необхідно встановити відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Із досліджених судом відеозаписів працівників поліції на портативних відеореєстраторах 476863, 476017, долучених до протоколу про адміністративне правопорушення серія ЕПР 1 № 276769, які є об`єктивним доказом, тобто таким, який в процесі доказування не встановлюється від людей і не залежить від їх суб`єктивного сприйняття певних обставин, убачається, що відсутня відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. Із зазначених відеозаписів убачається, що ОСОБА_1 не відмовлявся їхати до лікарні, а лише запитав чому він має їхати, якщо нічого не порушував. Проте, попри відсутність чіткої відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння працівник поліції склав протокол у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, саме за відмову від проходження медичного огляд на стан наркотичного сп`яніння. При цьому із зазначених відеозаписів також слідує, що ОСОБА_1 наполягав на проведенні огляду на стан сп`яніння в лікарні. Проте працівниками поліції зазначений факт залишено поза увагою.

Крім того, працівник поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення діяв всупереч вимог п. 11 розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України 06.11.2015 за № 1376, відповідно до якої при складанні протоколу про адміністративне правопорушення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права, передбачені статтями 55, 56, 59, 63 Конституції України, статтею 268 КУпАП, повідомляється, що справу про адміністративне правопорушення буде розглянуто у строки, визначені статтею 277 КУпАП, про що робиться відмітка та ставиться підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. При цьому із відеозаписів, долучених до матеріалів справи убачається, що ОСОБА_1 чітко зазначив працівнику поліції, що йому не зрозумілі права і обов`язки та попросив роз`яснити їх краще. Попри це працівник поліції, діючи упереджено та порушуючи обов`язки поліцейського регламентовані статтею 18 ЗУ «Про національну поліцію», повторно не роз`яснив ОСОБА_1 його прав і обов?язків встановлених Законом. Всупереч цьому працівником поліції у протоколі зазначено, що особа ОСОБА_1 , якому роз`яснено права і обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, від підпису відмовився.

Також суд погоджується із доводами захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, з приводу незаконної причини зупинення транспортного засобу ОСОБА_1 .

Так, вимогу працівника поліції про проходження огляду на стан сп`яніння за місцем зупинки транспортного засобу можна вважати законною за сукупності таких умов:

здійснення особою керування транспортним засобом, тобто забезпечення шляхом впливу на системи управління транспортним засобом його руху;

зупинки транспортного засобу у встановленому статтею 35 Закону України «Про національну поліцію» порядку і підставах, що, зокрема підстава зупинки у виді порушення ПДР України, має бути у встановленому порядку задокументовано;

наявність у водія ознак сп`яніння, що визначені пунктами 3, 4 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Із відеофіксації на портативні відеореєстратори (технічні записи відеозапису: 476863, 476017), які додані до матеріалів справи про адміністративне правопорушення, вбачається, що працівники поліції не могли визначитися із причиною зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 . Спочатку ОСОБА_1 (зі слів працівників поліції) був зупинений через те, що по базі не «б`ється» автомобіль, в подальшому причиною зупинки зазначили, що ОСОБА_1 раніше притягувався до адміністративної відповідальності, що і є підставою зупинки і в кінцевому результаті один із працівників поліції зазначив, що ОСОБА_1 був зупинений на підставі п. 3 ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію».

При цьому пунктом 3 ч. 1 ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію» чітко регламентовано, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення.

Частиною 3 ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію» встановлено, що поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Проте зазначена працівниками поліції причина зупинки (щораз інша) не є підставою зупинки, визначеною у п. 3 ч. 1 ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію» та грубим порушенням зупинки транспортного засобу, а всі подальші дії працівників поліції є наслідком незаконної зупинки, а будь-які докази недопустимими.

До матеріалів справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП, окрім технічних записів відеозапису: 476863, 476017 (про які зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення) додано також відео з реєстратора (Тип: Файл МР4; розмір 6,59 МБ). Проте відео з реєстратора не є офіційним технічним засобом фіксації дій поліцейських, а в матеріалах справи відсутні докази того, що така зйомка велася службовим пристроєм працівників поліції, а відтак є недопустимим доказом та не може підтверджувати факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом. При цьому суд звертає увагу на ту обставину, що у протоколі про адміністративне правопорушення та рапорті поліцейського відсутня інформація, що стосується відео з реєстратора. Натомість у рапорті старшого лейтенанта поліції М. Постолатія (наявний в матеріалах справи) зазначено: «На водія складено протокол серії ЕПР 1 №276769 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, п.п.2.5 ПДР України. Велася безперервна відеофіксація на портативний нагрудний відеореєстратор №476863, №476017». В протоколі про адміністративне правопорушення зазначено портативні нагрудні відеореєстратори №476863, №476017.

При цьому відеофіксація на технічних записах: 476863, 476017 починається з моменту коли поліцейські підходять до транспортного засобу ОСОБА_1 , який не перебував в стані руху та його двигун не приводився у дію.

За таких обставин, з у рахуванням того, що відео з реєстратора за наведених вище обставин є недопустим доказом, в матеріалах справи відсутні будь-які інші належні та допустимі докази, які б підтверджували саме факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Отже, здійснюючи провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , органи поліції не дотримались встановленого законом порядку фіксації правопорушення, зібрання і оформлення доказів.

Відповідно до частини 2 статті 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Матеріали справи, а саме відео з портативних відеореєстраторів нагрудної камери поліцейських не містять доказів відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, конкретної причини зупинення транспортного засобу, роз`яснення особі ОСОБА_1 прав і обов`язків у передбачений законом спосіб та за наведених вище обставин не містять допустимих доказів керування транспортних засобом ОСОБА_1 .

Складання протоколу - це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та в силу положень ст.251 КУпАП, є предметом оцінки суду у сукупності з іншими доказами при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

При цьому всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

В даному випадку складання протоколу по справі про адміністративне правопорушення відбулося із грубим порушенням норм чинного законодавства та за відсутності допустимих доказів керування транспортним засобом.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, з урахуванням вимог ст.252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст.251КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Законодавець покладає обов`язок щодо збирання доказів на посадових осіб органів внутрішніх справ (Національної поліції) (ч. 2 ст.251, п. 1 ч. 1 ст.255 КУпАП).

З огляду на викладене, поліцейський, як суб`єкт, уповноважений на складання протоколів про адміністративні правопорушення, відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП, зобов`язаний збирати докази, у своїй службовій діяльності повинен вивчати нормативно-правові акти, які регулюють його діяльність та керуватися нормами КУпАП, інструкцій, які розроблені профільним міністерством, іншими нормативно-правовими актами в межах своїх повноважень, добросовісно здійснювати свою службову діяльність.

Однак, здійснюючи провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , органи поліції не дотримались встановленого законом порядку фіксації правопорушення, зібрання і оформлення доказів.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом (Рішення ЄСПЛ від 18 січня 1978 року у справі Ірландія проти Сполученого Королівства (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява №25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Статтею 62 Конституції України регламентовано, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Наведені вище обставини мають суттєве значення для правильного вирішення справи, оскільки неправильне та неточне оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення унеможливлює визнання судом належними та допустимими здобутих по справі доказів у розумінні вимог ст. 251 КУпАП.

Таким чином, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять беззаперечних доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно пункту 4 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010, конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті1,3, частина друга статті19 Основного Закону України).Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: … юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України(частина перша статті 64).

У відповідності до п. 4.1Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї» від 06 грудня 1998 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

У постанові від 21 січня 2020 року(справа №754/17019/17) Верховний Суд зазначив, що стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на вищевикладене, вважаю, що провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, стосовно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 130, 247, 251, 252, 283-285, 287, 294 КУпАП, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, стосовно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

СУДДЯ