Справа № 451/1087/25
Провадження № 3/451/550/25
ПОСТАНОВА

іменем України

24 липня 2025 року місто Радехів

Суддя Радехівського районного суду Львівської області Куцик-Трускавецька О.Б., розглянула матеріали, які надійшли з Відділення поліції №1 Шептицького районного відділу поліції ГУНП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, місце проживання: АДРЕСА_1 , раніше притягався до адмінвідповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП від 14.04.2025 та за ч. 2 ст. 130 КУпАП від 28.05.2024,

за частиною 3 статті 130, частиною 5 статті 126 та за частиною 1 статті 122-2 КУпАП,

установила:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 370699 від 23.06.2025, ОСОБА_1 , 23.06.2025 о 14:40 в смт. Лопатин по вулиці Тарнавського, керуючи мотоциклом Теккен без номерного знаку з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку газоаналізатора алкотестер драгер відмовився, а також відмовився від огляду в КНП Радехівській ЦРЛ. Згідно з постановою суду від 28.06.2024 року ОСОБА_1 був підданий адміністративному стягненню за ч. 2 ст. 130 КУпАП, тобто двічі притягався протягом року чим порушив вимоги пункту 2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена частиною 3 статті 130 КУпАП.

Окрім цього, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 370656 від 23.06.2025, ОСОБА_1 , 23.06.2025 о 14:40 в смт. Лопатин по вулиці Тарнавського, керував транспортним засобом мотоциклом теккен без номерного знаку будучи позбавленим права керування транспортними засобом та вчинив дане правопорушення протягом року, чим порушив вимоги пункту 2.1 «а» ПДР, за що відповідальність передбачена частиною 5 статті 126 КУпАП.

Також, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 370634 від 23.06.2025, ОСОБА_1 , 23.06.2025 о 14:40 в смт. Лопатин по вулиці Тарнавського, керував транспортним засобом мотоциклом теккен без номерного знаку не виконав вимогу поліцейських про зупинку т.з., яку поліцейський здійснив шляхом увімкнення проблискових маячків синього та червоного кольорів та спеціального звукового сигналу, чим порушив вимоги пункту 2.4 ПДР, за що відповідальність передбачена частиною 1 статті 122-2 КУпАП.

ОСОБА_1 на виклик суду не з`явився, хоча своєчасно та у належний спосіб повідомлявся про час та місце розгляду справи.

Вирішуючи питання щодо можливості проведення розгляду справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд зазначає, що згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім цього, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»).

Суд зауважує, що ОСОБА_2 не подавав на розгляду суду клопотання про відкладення розгляду справи та не повідомляв суд про причини неможливості прибуття на виклик до суду, а також не подавав інших клопотань (витребування доказів, виклик свідків тощо).

Окрім цього, матеріали справи не містять фактичних даних, які б свідчили про те, ОСОБА_2 висловлював усно або у письмовій формі аргументи щодо незаконності дій працівників поліції чи складеного відносно нього протоколу.

З огляду на викладене, а також беручи до уваги належне і своєчасне повідомлення особи про дату, час і місце розгляду справи, суддя вважає, що в силу приписів частини 2 статті 268 КУпАП наявні обґрунтовані підстави для розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Постановою Радехівського районного суду Львівської області від 24.07.2025 справи про адміністративні правопорушення стосовно ОСОБА_1 за частиною 3 статті 130, частиною 5 статті 126 та частиною 1 статті 122-2 КУпАП об`єднано в одне провадження, присвоївши справі №451/1087/25 (провадження 3/451/550/25).

Суддя, дослідивши протоколи про адміністративні правопорушення та додані до них матеріали, доходить наступних висновків.

Кодексом України про адміністративні правопорушення визначено форму і основні елементи змісту рішення (постанови), що приймається в конкретній справі. У ній, зокрема, повинні бути викладені всі обставини вчинення правопорушення, отримані на підставі сукупності досліджених доказів на обґрунтування наявності складу правопорушення та правильності його юридичної кваліфікації.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог статей 245, 280 та 256 КУпАП, одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам суд повинен надати належну оцінку.

Відповідно до диспозиції частиною 3 статті 130 КУпАП дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк десять років та з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності порушника, або адміністративний арешт на строк п`ятнадцять діб з позбавленням права керування транспортними засобами на строк десять років та з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності порушника, і на інших осіб - накладення штрафу у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності порушника, або адміністративний арешт на строк п`ятнадцять діб з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності порушника.

Відповідно до диспозиції частини 5 статті 126 КУпАП адміністративним правопорушенням є повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.

Відповідно до частини 2 статті 126 КУпАП адміністративним правопорушенням є керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Відповідно до диспозиції частини 1 статті 122-2 КУпАП адміністративним правопорушенням є невиконання водіями вимог поліцейського, а водіями військових транспортних засобів - вимог посадової особи військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про зупинку транспортного засобу.

Згідно з пункту 2.4 Правил дорожнього руху України, водій механічного транспортного засобу повинен на вимогу поліцейського з дотриманням вимог цих Правил, а також: а) пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1; б) дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність транспортного засобу; в) дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) перевірку технічного стану транспортних засобів, які відповідно до законодавства підлягають обов`язковому технічному контролю.

Частиною другою статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Відтак у даній справі підлягає перевірці факт наявності в діях ОСОБА_3 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 130 КУпАП, ч. 5 ст.126 КУпАП та ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, як це зазначено у протоколах.

Повторним відповідно до статті 35 КУпАП визнається вчинене особою протягом року однорідне правопорушення, за яке її вже було піддано адміністративному стягненню.

Поліцейський, який подає матеріали до розгляду, готує довідку про наявність повторності вчинення адміністративного правопорушення, отримання (неотримання) особою за місцем її проживання посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, а за матеріалами про адміністративні правопорушення, передбачені частинами другою та третьою статті 130 КУпАП, - довідку про належність транспортного засобу (п. 4 Розділу 7 Інструкції)

Згідно із пунктом 5 Розділу 7 Інструкції вбачається, що у разі встановлення повторності правопорушення до протоколу (якщо протокол складається) долучається довідка, у якій міститься інформація про дату вчинення попереднього адміністративного правопорушення і прийняте в справі рішення.

З аналізу вказаних норм, та з урахуванням положень ст. 221 та ст. 276 КУпАП вбачається, що повторне вчинення правопорушення має місце у випадку, якщо особою вчинено однорідне правопорушення протягом року, за яке її вже було піддано адміністративному стягненню постановою суду за місцем вчинення правопорушення.

Системний аналіз наведених обставин та положень закону вказує на те, що передумовою притягнення за ч. 3 ст. 130 КУПАП є піддання двічі протягом року адміністративному стягненню за порушення, передбачене частиною першою.

Постановою Радехівського районного суду Львівської області від 28 травня 2024 року ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів на 1 рік.

Постановою Радехівського районного суду Львівської області від 14 квітня 2025 року ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 грн з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів на 3 роки.

Однак, ОСОБА_2 був позбавлений права керування транспортними засобами на строк один рік відповідно до постанови Радехівського районного суду Львівської області від 28 травня 2024 року, та на момент складання протоколів про адміністративні правопорушення цей строк минув.

Таким чином, відсутні підстави кваліфікувати дії ОСОБА_3 за ч. 3 ст. 130 КУпАП, оскільки на день складення протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 - 23.06.2025 за ч. 3 ст. 130 КУпАП.

Однак при перегляді справи судом встановлено, що в діях ОСОБА_3 вбачаються ознаки вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Суддя зазначає, що Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить норм, які б передбачали перекваліфікацію дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тому у даному випадку суддя доходить переконання про необхідність застосування аналогії закону, як засобу заповнення прогалини у законодавстві, який полягає у застосуванні врегульованих конкретною нормою правовідносин, норми закону, що регламентує подібні відносини у кримінальному процесуальному законодавстві.

Так, відповідно до ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Конституційний Суд України у пункті 3.4 Рішення від 11.10.2011 №10-рп/2011 зазначає, що з аналізу положень міжнародних актів, наведених у Рішенні, не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям "правопорушення".

У пункті 3.6 цього рішення Конституційний Суд України вказує, що відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним. У цьому ж Рішенні Конституційний Суд України поширює певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі "Надточій проти України" від 15 травня 2008 року (заява № 7460/03) зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, справи про адміністративні правопорушення, враховуючи, зокрема, розмір та характер стягнень, для цілей статті 6 ЄКПЛ належать до справ із обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення. Відтак, на дану категорію справ поширюються гарантії статті 6 ЄКПЛ.

Згідно з вимогами ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до статті 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, нікого не може бути визнано винним у вчиненні будь-якого кримінального правопорушення на підставі будь-якої дії чи бездіяльності, яка на час її вчинення не становила кримінального правопорушення, згідно з національним законом або міжнародним правом; також не може бути призначене суворіше покарання ніж те, що підлягало застосуванню на час вчинення кримінального правопорушення.

З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_3 слід перекваліфікувати із ч. 3 ст. 130 КУпАП на ч. 2 ст. 130 КУпАП. Перекваліфікація дій не порушує прав ОСОБА_3 , оскільки не погіршує його правове становище.

Вина ОСОБА_3 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 130, частиною 5 статті 126 та частиною 1 статті 122-2 КУпАП, окрім протоколів про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 370699 від 23.06.2025, серії ЕПР1 № 370656 від 23.06.2025 та серії ЕПР1 № 370634 від 23.06.2025, доведена:

актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, яким встановлено, що ОСОБА_2 відмовився від огляду за допомогою алкотестера Drager6820;

направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 23.06.2025, яким засвідчується, що ОСОБА_2 від проходження огляду в КНП «Радехівська ЦРЛ» відмовився;

постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 5051743 від 23.06.2025, складеної уповноваженою особою за порушення В. Бабія пункту 2.3 «г» ПДР, за що відповідальність передбачена частиною 5 статті 121 КУпАП;

долученими до матеріалів справи компакт-дисками, на яких міститься 9 відеофайлів з місця події, знятими уповноваженою особою (поліцейським), в яких відображені обставини, що мали місце 23.06.2025 за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що досліджені докази повністю узгоджуються між собою. Їх аналіз дає суду підстави прийти до висновку, що вина ОСОБА_3 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 130, частиною 5 статті 126 та частиною 1 статті 122-2 КУпАП є доведеною поза розумним сумнівом.

Призначаючи адміністративне стягнення ОСОБА_4 суддя враховує: характер та суспільну небезпеку вчиненого ним правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, яка доведена повністю, істотність наслідків вчиненого правопорушення та доходить переконання, що на ОСОБА_3 слід накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотириста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 (сорок тисяч вісімсот) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 7 (сім) років.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 30 КУпАП якщо особою, позбавленою права керування транспортним засобом, до закінчення строку дії такого стягнення вчинено нове адміністративне правопорушення, за яке застосовано стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом, до стягнення за вчинення нового адміністративного правопорушення приєднується невідбута частина стягнення. При цьому загальний строк позбавлення права керування транспортним засобом може перевищувати гранично допустимий строк, передбачений частиною другою цієї статті.

Відповідно до постанови Радехівського районного суду Львівської області від 14.04.2025, яка набрала законної сили, ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 130 КУпАП, і накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки без оплатного вилучення транспортного засобу.

Таким чином, з урахуванням вимог ч. 3 ст. 30 КУпАП, невідбута частина стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами становить 2 роки 10 місяців та 22 дні.

Суддя приймає до уваги характер та обставини вчинення правопорушення, його суспільну небезпеку, особу правопорушника, його ставлення до скоєного та ті обставини, що ОСОБА_2 вчинив суспільно-небезпечні, грубі адміністративні правопорушення, які відносяться до категорії підвищеної суспільної небезпечності. Крім того, ОСОБА_2 притягався до адміністративної відповідальності за аналогічні правопорушення, проте належних висновків для себе не зробив та знову вчинив суспільно-небезпечні грубі адміністративні правопорушення протягом року, що свідчить про його небажання робити для себе відповідні висновки та ставати на шлях виправлення.

При цьому, судом враховано, що відповідно до вимог статті 28 КУпАП оплатне вилучення предмета, який став знаряддям вчинення або безпосереднім об`єктом адміністративного правопорушення, полягає в його примусовому вилученні за рішенням суду і наступній реалізації з передачею вирученої суми колишньому власникові з відрахуванням витрат по реалізації вилученого предмета.

Суддя зауважує, що відповідно до вимог статті 29 КУпАП суддя може вирішити питання про конфіскацію транспортного засобу, який став знаряддям вчинення або безпосереднім об`єктом адміністративного правопорушення, що полягає в примусовій безоплатній передачі цього предмета у власність держави за рішенням суду. Конфісковано може були лише транспортний засіб, який є у приватній власності порушника, якщо інше не передбачено законом України. Порядок застосування конфіскації, перелік предметів, які не підлягають конфіскації, встановлюються цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно зі статті 41 Конституції України (норма прямої дії), кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Адміністративні матеріали не містять відомостей про належність мотоцикла «Теккен»на праві приватної власності без реєстрації.

Відтак, підстави для застосування до ОСОБА_3 стягнення у виді конфіскації транспортного засобу чи його оплатного вилучення відсутні.

У зв`язку з наведеним, суд дійшов висновку призначити ОСОБА_4 остаточне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 (сорок тисяч вісімсот) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 9 років 10 місяців 22 дні.

Зважаючи на вимоги статті 40-1 КУпАП з особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі ставки, визначеної частиною 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись статтями 36, 40-1, 283, 284 КУпАП, статтею 4 Закону України «Про судовий збір», суддя Радехівського районного суду Львівської області, -

постановила:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 130, частиною 5 статті 126 та частиною 1 статті 122-2 КУпАП і накласти стягнення:

за частиною 2 статті 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки;

за частиною 5 статті 126 КУпАП у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 (сорок тисяч вісімсот) з позбавленням права керування транспортним засобом на строк сім років;

за частиною 1 статті 122-2 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі дев`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 153 (сто п`ятдесят три) грн 00 коп.

На підставі частини 3 статті 30 КУпАП до адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобом, накладеного даною постановою, приєднати невідбуту частину адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, накладеного постановою Радехівського районного суду Львівської області від 14.04.2025, та на підставі частини 2 статті 36 КУпАП остаточно накласти на ОСОБА_1 стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 (сорок тисяч вісімсот) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 9 років 10 місяців 22 дні, без оплатного вилучення транспортного засобу.

Платіжні реквізити для сплати адміністративних штрафів у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху:

Отримувач: ГУДКСУ у Львівської області

Код отримувача: (ЄДРПОУ): 38008294

Банк отримувача: ГУК у Львівській області

Номер рахунку (IBAN): UA0013001

ЗКПО: 21081300

МФО: 899998

Призначення платежу: Штраф по справі про адміністративне правопорушення.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 (шістсок п`ять) грн 60 коп.

Платіжні реквізити для сплати судового збору:

Отримувач: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106

Код отримувача: (ЄДРПОУ): 37993783

Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП)

Номер рахунку (IBAN): UA0026001

ЗКПО: 22030106

МФО: 899998

Призначення платежу: 101;РНКППО;Судовий збір, Радехівський районний суд Львівської області.

Роз`яснити ОСОБА_5 , що відповідно до вимог статті 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 КУпАП, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу в установлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується:- подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП;- витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення, шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду через Радехівський районний суд Львівської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

СуддяО. Куцик-Трускавецька