Рівненський апеляційний суд
__________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2025 року м. Рівне

Справа № 558/346/24

Провадження № 33/4815/587/25

Суддя Рівненського апеляційного суду Полюхович О.І.,

з участю:

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

захисника Новосада В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та його захисника адвоката Новосада В.О. на постанову Демидівського районного суду Рівненської області від 11 червня 2025 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Демидівського районного суду Рівненської області від 11 червня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та застосовано відносно нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1 000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

З матеріалів справи слідує, що 16.06.2024 року о 17.40 годині в селищі Демидівка по вулиця Яблунева, 3 Дубенського району Рівненської водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Ford Focus C-Max» (державний номерний знак НОМЕР_1 ) з напівпричепом (державний номерний знак НОМЕР_2 ) з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння та на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Алкотест драгер 0339» відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 та його захисник Новосад В.О. просять постанову суду скасувати та закрити провадження у справі.

Вказують, що з долучених до справи відеозаписів вбачається, що автомобіль марки «Ford Focus C-MAX», до якого о 18 год. 50 хв. 16.06.2024 року підійшли працівники поліції, не рухався та перебував неподалік буд.3 по вул. Яблунева в сел. Демидівка. Зазначають, що згідно пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом з напівпричепом ОСОБА_4 здійснив наїзд на паркан, однак в цих поясненнях відсутні відомості про дату та час здійснення такого наїзду, а також про те, що водій цього автомобіля мав ознаки алкогольного сп`яніння. Наголошують, що з наявних в матеріалах справи 2-х відеодисків, в яких містяться 13 відеокліпів неможливо встановити всі обставини справи, зокрема їх небезперервність свідчить про сумнів у їх належності та допустимості.

Заслухавши доводи ОСОБА_1 та його захисника Новосада В.О. на підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Так, однією з підстав притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння визначається ст.266 КУпАП, Постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведення такого огляду" від 17 грудня 2008 року №1103 та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858.

Відповідно до цих нормативних актів, оглядові підлягають лише водії транспортних засобів, щодо яких в уповноваженої особи є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного чи іншого сп`яніння, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення при зазначених у постанові обставинах ґрунтується на зібраних у справі та перевірених у судовому засіданні доказах, а саме:

- актом огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого ОСОБА_1 від проходження огляду на місці зупинки відмовився (а.с.5);

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно якого ОСОБА_1 направлено до медичного закладу. Огляд у медичному закладі не проводився у зв`язку з відмовою останнього (а.с.5);

- відеофайлу з нагрудної камери працівника поліції, яким зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від проходження встановленого огляду на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі (файл Clip-0, час 09:30).

Зазначені вище докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі і сумніву у своїй належності та допустимості не викликають, тому вони є належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції є об`єктивними доказами, тобто такими, які процесі доказування не встановлюються від людей і не залежать від їх суб`єктивного сприйняття певних обставин.

Так, апеляційний суд виходить з того, що відмова від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі зафіксовано відеозаписом безперервно, а тому відеозапис, долучений до матеріалів справи, є належним та допустимим доказом.

Судом не встановлено обставин, які б свідчили про упередженість дій працівників поліції стосовно ОСОБА_1 та порушень ними оформлення адміністративних матеріалів, що ставили б під сумнів його вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Жодних доказів порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо) до апеляційної скарги додано не було.

Доводи апеляційної скарги про те, що пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не містять відомостей про дату і час наїзду на паркан, а також про те, що водій мав ознаки алкогольного сп`яніння, не відповідають дійсності, оскільки із вказаних письмових пояснень вбачається, що подія мала конкретну дату та час, а також що ОСОБА_4 , який керував т.з. FORD, д.н.з. НОМЕР_1 , заїхав на паркан, після чого вийшов з автомобіля та поводив себе агресивного. Отже, відповідні доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи.

Твердження ОСОБА_1 про те, що він вживав алкоголь після вчинення дорожньо-транспортної пригоди апеляційний суд розцінює як такі, що надані з метою уникнення адміністративної відповідальності.

Інші доводи апеляційної скарги щодо незаконності оскаржуваної постанови також не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

За наведених обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Стягнення суддею накладене з врахуванням положень ст.33, ст.38 КУпАП в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

На думку апеляційного суду, таке стягнення буде достатньою мірою гарантувати виправлення ОСОБА_1 і попередження вчинення ним нових адміністративних правопорушень, а отже досягне мети адміністративного стягнення, передбаченої ст.23 КУпАП.

Доказів на спростування висновків місцевого суду в апеляційній скарзі не наведено, матеріалами справи не встановлено і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.

Постанова суду є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст.6 ЄКПЛ, ст.294 КУпАП, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Демидівського районного суду Рівненської області від 11 червня 2025 року відносно ОСОБА_1 залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 та його захисника адвоката Новосада В.О. без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Рівненського апеляційного суду О.І. Полюхович