Справа № 161/2700/25 Провадження №33/802/497/25 Головуючий у 1 інстанції:Пахолюк А. М.
Доповідач: Клок О. М.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2025 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Клок О.М., вивчивши подану адвокатом Книшом С.В. в інтересах ОСОБА_1 апеляційну скаргу в частині поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 липня 2025 року,

В С Т А Н О В И В

Вказаною постановою судді ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

Не погоджуючись з постановою судді першої інстанції, адвокат Книш С.В. подав апеляційну скаргу, у якій просить її скасувати, а провадження по даній справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю у його діях складу даного адміністративного правопорушення. Водночас, порушує питання про поновлення строку апеляційного оскарження, як такого, що пропущений із поважних причин.

Перевіривши доводи апеляційної скарги в частині заявленого клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доходжу такого висновку.

Поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, адвокат Книш С.В. мотивує тим, що постанову у даній справі було винесено 01 липня 2025 року, проте її повний текст йому надійшов через систему «Електронний суд» лише 03 липня 2025 року о 19 год 41 хв. Беручи до уваги той факт, що зі змістом оскаржуваної постанови він, як захисник, ознайомився лише 04 липня 2025 року, а також те, що останнім днем строку на апеляційне оскарження є 13 липня 2025 року - вихідний день, вважає, що такий строк ним пропущено із поважних причин.

Оцінюючи такі його доводи, вважаю їх безпідставними.

Матеріалами справи стверджується, що 01 липня 2025 року, при її розгляді у Луцькому міськрайонному суді Волинської області, були присутні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , а також його захисник - адвокат Александров Д.О. Тоді як іншим його захисником - адвокатом Книшом С.В., у цей же день, на адресу суду було подано клопотання про оголошення перерви у судовому засіданні по даній справі.

У відповідності до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Отже, законодавець пов`язує початок відліку строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції із моментом її винесення, а не отримання особою копії постанови.

У відповідності до положень ч. 2 ст. 294 КУпАП, строк апеляційного оскарження даної постанови судді закінчився 11 липня 2025 року.

Проте, адвокат Книш С.В., як професійний учасник судового провадження, подав апеляційну скаргу засобами електронного зв`язку лише 14 липня 2025 року. При цьому, він був обізнаний про розгляд даної справи 01 липня 2025 року, що відбувся, у тому числі, із участю особи, інтереси якої він представляє - Балеми С.М., який відповідно до письмової розписки, наявної у матеріалах справи, у цей же день, був ознайомлений із змістом постанови судді.

Поміж тим, апелянт не був позбавлений процесуальної можливості подачі апеляційної скарги, у визначений процесуальним законом строк, у подальшому, доповнивши її зміст, у тому числі, мотивами незгоди із постановою судді першої інстанції.

Відтак, його доводи, як професійного учасника судового провадження, який не навів достатньо обгрунтованих мотивів неможливості подачі апеляційної скарги у визначений ч. 2 ст. 294 КУпАП, оцінюються як безпідставні та не можуть слугувати підставою у підтвердження поважності пропуску строку апеляційного оскарження постанови судді першої інстанції, про скасування якої він просить у поданому ним клопотанні.

Європейський Суд з прав людини в рішенні «Рябих проти Росії» зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення.

Таким чином, Європейський Суд з прав людини, рішення якого є джерелом права в Україні, вважає, що поновлення судом пропущеного строку без наведення обґрунтованих причин порушує принцип правової визначеності.

Апелянт пропустила строк апеляційного оскарження судового рішення, і хоча порушує питання про його поновлення, однак, поважних причин пропуску цього строку, не наводить.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В

Відмовити адвокату Книшу С.В. у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 липня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: