Справа№ 953/5470/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" липня 2025 р. м.Харків

Київський районний суд м.Харкова у складі головуючої судді Лисиченко С.М., розглянувши адміністративний матеріал по справі про адміністративне правопорушення, який надійшов з Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків Державної податкової служби України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який займає посаду керівника ТОВ «ХМЗ «ФЕД», РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення №92, складеного 27.05.2025 завідувачем сектору адміністрування ресурсних, місцевих податків і зборів ОСОБА_2 за результатами камеральної перевірки ТОВ «ХМЗ «ФЕД», код ЄДРПОУ 14310052, юридична адреса: м.Харків, вул.Сумська, 132, встановлено, що посадова особа ОСОБА_1 , керівник ТОВ «ХМЗ «ФЕД», вчинив правопорушення: несвоєчасне подання податкової декларації з податку на нерухоме майно за 2024 рік терміном подання 20.02.2024 (фактично подано 17.01.2025), чим порушено п. 36.1 ст.36, п.49.2 ст. 49, пп. 266.7.5 п. 266.7 ст. 266 Податкового кодексу України. Факт порушення встановлено актом від 14.05.2025 № 210/35-00-04-06-06/14310052.

Дії керівника ТОВ «ХМЗ «ФЕД» ОСОБА_1 особою, уповноваженою на складання адміністративного протоколу, кваліфіковано за ч.1 ст.163-1 КУпАП.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Київського районного суду м.Харкова від 04.06.2025 визначено головуючу суддю- Лисиченко С.М.

11.06.2025 до суду надійшов лист за підписом начальника Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків ОСОБА_3 , яким повідомляє, що за результатами розгляду заперечень підприємства на акт перевірки № 210/35-00-04-06-06/14310052 від 14.05.2025 контролюючим органом було залишено без змін висновки зазначеного акту та прийнято податкове повідомлення-рішення від 06.06.2025 № 270/35000406 про застосування до ТОВ «ХМЗ «ФЕД» штрафної (фінансової) санкції у сумі 1020,0 грн., відповідно до п.120.1 ст.120 Податкового кодексу України.

Щодо заяви ОСОБА_1 про те, що він не був суб`єктом адміністративного правопорушення станом на 20.02.2024 (термін подання звітності) зазначає, що актом встановлено факт саме несвоєчасного подання податкової звітності. Дата вчинення правопорушення- 17.01.2025, коли ОСОБА_1 вже виконував обов`язки керівника.

13.06.2025 до суду надійшло клопотання ОСОБА_1 про закриття провадження у справі, зі змісту якого вбачається, що ОСОБА_1 не визнає свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.163-1 КУпАП, вважає, що справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, зважаючи на наступне.

Щодо суб`єкта адміністративного правопорушення за ч.1 ст.163-1 КУпАП, вказує, що він не є суб`єктом адміністративного правопорушення, оскільки станом на 20.02.2024 він не був відповідальною посадовою особою за забезпечення подання податкової звітності ТОВ «ХМЗ «ФЕД». Виконання обов`язків директора ТОВ «ХМЗ «ФЕД» на нього було покладено з 27 лютого 2024 року наказом АТ «УКРАЇНСЬКА ОБОРОННА ПРОМИСЛОВІСТЬ» від 26.02.2024 за № 14-К. Тобто після граничного строку подання податкової декларації - 20.02.2024.

11.07.2025 до суду надійшли пояснення захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , адвоката Венгера В.Л., відповідно до яких вказує про те, що справа підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, з тих підстав, що вказане протиправне діяння в протоколі від 27.05.2025 № 92, як «несвоєчасне подання податкової декларації» не відповідає кваліфікації адміністративного правопорушення визначеного ч.1 ст. 163-1 КУпАП. Згідно вказаної статті, об`єктивна сторона правопорушення полягає у відсутності податкового обліку, порушенні встановленого законом порядку ведення податкового обліку, у тому числі неподанні або несвоєчасному поданні аудиторських висновків, подання яких передбачено законами України.

Податкова декларація не є аудиторським висновком, тому недотримання встановленого законом обов`язку подання податкової декларації у встановлений термін (20.02.2024) не підлягає кваліфікації як несвоєчасне подання аудиторського висновку. У даному випадку можливо розглядати порушення порядку подання податкової звітності (невиконання обов`язку подати податкову декларацію у визначений термін). Оскільки подання податкової декларації віднесено законом до зобов`язань з податкової звітності (ст.46 глави 2 Податкового кодексу України). Зобов`язання з обліку об`єктів оподаткування не охоплюють зобов`язання з подання податкової звітності. Податковим кодексом України такі зобов`язання платників розміщено у різних главах (гл.1, гл.2). Жоден закон не відносить податкову звітність до податкового обліку. Крім того законом не дано визначення поняття «податковий облік», та які обов`язки до такого обліку відносяться і не встановлено порядок ведення такого обліку. За таких обставин, з втратою чинності Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» 01.04.2011 року, в статті 11 якого встановлювались правила ведення податкового обліку, ч.1 ст. 163-1 КУпАП в частині відсутності податкового обліку чи порушення порядку встановленого законом ведення податкового обліку, не може бути застосована (реалізована). Враховуючи викладене, в протоколі безпідставно вказано дату вчинення порушення 17.01.2025 (подання податкової декларації до органу ДПС). За наявності відповідного обов`язку, дата порушення строку подання декларації - 20.02.2024.

Зважаючи, що ОСОБА_1 станом на 17.01.2024 та 20.02.2024 не займав посаду керівника ТОВ «ХМЗ «ФЕД», тобто не був наділений повноваженнями та обов`язками посадової особи до обов`язків якої віднесено забезпечення виконання зобов`язань з подання податкової звітності, він не є суб`єктом адміністративного правопорушення.

Крім того, також відсутня об`єктивна сторона правопорушення, враховуючи відсутність встановленого законом порядку ведення податкового обліку, та не віднесення податкової звітності до зобов`язань з податкового обліку.

Щодо терміну подання податкової декларації, станом на 01.01.2024 нерухоме майно знаходилось у власності держави Україна та перебувало на балансі ДП «ХМЗ ФЕД» на праві повного господарського відання. ДП «ХМЗ ФЕД», правонаступником якого є ТОВ «ХМЗ «ФЕД», не було платником податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки та відповідно суб`єктом декларування з такого податку. ТОВ «ХМЗ «ФЕД» було створено в результаті реорганізації Державного підприємства та є «Харківський машинобудівний завод «ФЕД» шляхом його перетворення, правонаступником останнього (припиненого ДП «ХМЗ «ФЕД»), про що 15.02.2024 внесено відомості до ЄДРПОУ. Тобто статусу юридичної особи та відповідно правоздатності ТОВ «ХМЗ «ФЕД» набуло з 15.02.2024. Тому станом на 01.01.2024 ТОВ «ХМЗ «ФЕД» не існувало та не було суб`єктом декларування зобов`язань з податку на нерухомість, яке встановлено ст. 266 ПК України. Відповідно у ТОВ «ХМЗ «ФЕД» не виникло обов`язку скласти податкову декларацію станом на 01.01.2024 та подати її у строк до 20.02.2024 р. Таким чином, річна декларація, яка формується станом на 01 січня звітного року була подана 17.01.2025 без порушення строку.

Щодо акту камеральної перевірки від 14.05.2025 № 210/35-00-04-06-06/14310052, то вказаний акт не відповідає вимогам закону щодо належності і допустимості доказів, оскільки складений з порушенням встановленого поряду, поза межами строку для проведення такої перевірки.

Також звертає увагу на те, що податкове повідомлення-рішення видане органом ДПС на підставі вищевказаного акту камеральної перевірки оскаржено в адміністративному порядку 19.06.2025. Рішення за наслідками розгляду скарги на даний час не прийнято. Рішенням ДПС України від 01.07.2025 № 18889/6/99- продовжено строк розгляду скарги до 21.08.2025 (включно).

ОСОБА_1 та його захисник в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином. Причини неявки суду не відомі.

Згідно з положеннями ст.268 КУпАП інкриміноване керівнику ТОВ «ХМЗ «ФЕД» ОСОБА_1 адміністративне правопорушення за ч.1 ст.163-1 КУпАП не відноситься до правопорушень, по яким присутність особи у судовому засіданні є обов`язковою.

З урахуванням наведеного, з метою дотримання вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, а також з урахуванням положень ст.268 КУпАП, суд вважає за можливе розглянути справу без участі ОСОБА_1 .

Суд, дослідивши матеріали справи, які долучені до протоколу про адміністративне правопорушення, зміст заперечень та додані до нього документи, приходить до таких висновків.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно зі ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Склад адміністративного правопорушення включає в себе ознаки, які характеризують зовнішній прояв поведінки особи, його спрямованість та наслідки; ознаки, що характеризують правопорушника і його психічне ставлення до скоєного. Відповідно ознаки складу адміністративного правопорушення об`єднаються у чотири групи (елементи): об`єкт адміністративного правопорушення, об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, суб`єкт адміністративного правопорушення та суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення. Всі зазначені елементи складу адміністративного правопорушення є обов`язковими. Суб`єктивна сторона - відображає психічне ставлення особи до скоєного діяння і наслідків, що наступають в результаті цього діяння. Вина особи - є необхідним елементом суб`єктивної сторони.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому, обов`язок щодо збирання доказів щодо інкримінованого особі адміністративного правопорушення, покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення (ч.2 ст. 251 КУпАП).

Таким чином, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані суду особою, уповноваженою на складання протоколу про адміністративне правопорушення докази, які свідчать про наявність об`єктивних і суб`єктивних ознак проступку для притягнення особи до відповідальності: об`єкта, об`єктивної сторони, суб`єкта та суб`єктивної сторони.

Диспозиція ч.1 ст.163-1 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за відсутність податкового обліку, порушення керівниками та іншими посадовими особами підприємств, установ, організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку, у тому числі неподання або несвоєчасне подання аудиторських висновків, подання яких передбачено законами України.

Так, об`єктом правопорушення є суспільні відносини в сфері оподаткування. Платниками податків і зборів (обов`язкових платежів) є юридичні і фізичні особи, на яких згідно з законами України покладено обов`язок сплачувати податки і збори (обов`язкові платежі). Об`єктами оподаткування є доходи (прибуток), додана вартість продукції (робіт, послуг), вартість продукції (робіт, послуг), зокрема, митна, або її натуральні показники, спеціальне використання природних ресурсів, майно юридичних і фізичних осіб та інші об`єкти, визначені законами України про оподаткування.

Об`єктивна сторона правопорушення полягає у: а) відсутність податкового обліку; б) порушення керівниками та іншими посадовими особами підприємств, установ, організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку, зокрема, неподання або несвоєчасне подання аудиторських висновків, подання яких передбачено законами України. Перше правопорушення вчинюється у формі бездіяльності і полягає у нездійсненні передбачених законодавством України заходів щодо ведення податкового обліку. Друге правопорушення вчинюється у формі активних дій, які порушують встановлений законом порядок ведення податкового обліку або у формі бездіяльності шляхом неподання аудиторських висновків. Відповідно до вимог ст. 9 Закону України «Про систему оподаткування», платники податків і зборів (обов`язкових платежів) зобов`язані: 1) вести бухгалтерський облік, складати звітність про фінансово-господарську діяльність і забезпечувати її зберігання у терміни, встановлені законами; 2) подавати до державних податкових органів та інших державних органів відповідно до законів декларації, бухгалтерську звітність та інші документи і відомості, пов`язані з обчисленням і сплатою податків і зборів (обов`язкових платежів); 3) сплачувати належні суми податків і зборів (обов`язкових платежів) у встановлені законами терміни; 4) допускати посадових осіб державних податкових органів до обстеження приміщень, що використовуються для одержання доходів чи пов`язані з утриманням об`єктів оподаткування, а також для перевірок з питань обчислення і сплати податків і зборів (обов`язкових платежів). Правила ведення податкового обліку визначені у ст. 11 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», а також регламентуються наказами та інструкціями Державної податкової адміністрації України.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини як у формі умислу, так і у формі необережності.

Суб`єктами правопорушення можуть бути керівники та інші посадови особи підприємств, установ, організацій (заступники керівників з фінансово-економічних питань, головні бухгалтери тощо).

Щодо наявності об`єктивної сторони у даному правопорушенні.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються ПК України.

Підпунктом 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України встановлено право контролюючих органів проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до п. 44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Згідно з п.36.1 ст.36 ПК України, податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Відповідно до п.49.2 ст.49 ПК України платник податків зобов`язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об`єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є. Цей абзац застосовується до всіх платників податків, в тому числі платників, які перебувають на спрощеній системі оподаткування обліку та звітності.

Згідно з пп.266.7.5 п.266.7 ст.266 ПК України, платники податку - юридичні особи самостійно обчислюють суму податку станом на 1 січня звітного року і не пізніше 20 лютого цього ж року подають контролюючому органу за місцезнаходженням об`єкта/об`єктів оподаткування декларацію за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками поквартально.

Згідно із вимогами п. 75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Відповідно до п.п. 75.1.1 п.75.1 ст.75 ПК України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Згідно з п. 86.2 ст.86 ПК України за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Абзацами 1,2 та 4 п. 86.7 ст. 86 ПК України передбачено, що у разі незгоди платника податків або його законних представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, вони мають право подати свої заперечення до контролюючого органу за основним місцем обліку такого платника податків протягом п`яти робочих днів з дня отримання акта (довідки). Такі заперечення розглядаються контролюючим органом протягом п`яти робочих днів, що настають за днем їх отримання (днем завершення перевірки, проведеної у зв`язку з необхідністю з`ясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у зауваженнях), та платнику податків надсилається відповідь у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. Платник податку (його уповноважена особа та/або представник) має право брати участь у розгляді заперечень, про що такий платник податку зазначає у запереченнях.

Рішення про визначення грошових зобов`язань приймається керівником контролюючого органу (або його заступником) з урахуванням результатів розгляду заперечень платника податків (у разі їх наявності). Платник податків або його законний представник може бути присутнім під час прийняття такого рішення.

Системний аналіз вищенаведених норм дає підстави для висновку, що проведення камеральної перевірки є процедурним заходом зі збору контролюючим органом інформації на підставі даних податкової звітності платника податків, щодо дотримання таким платником вимог законодавства. Встановлення за наслідками такого контрольного заходу факту порушення законодавства має наслідком складення податковим органом відповідного акта перевірки, на який платником податків можуть бути подані заперечення. У свою чергу, результати розгляду заперечень на акт перевірки викладаються у формі відповіді та підлягають врахуванню контролюючим органом при прийнятті рішення за результатами перевірки.

Отже, акт перевірки є носієм доказової інформації про виявлені податковим органом порушення вимог законодавства платниками податків за результатами здійсненого контрольного заходу, а відповідь контролюючого органу за результатами розгляду заперечень на акт перевірки - інформації щодо оцінки доводів платника податків з приводу незгоди з висновками в акті перевірки.

Контролюючий орган не позбавлений права викладати в акті перевірки та у відповіді за результатами розгляду заперечень на акт перевірки обставини і власні висновки щодо таких обставин.

Акт перевірки, так само, як і відповідь за результатами розгляду заперечень на акт перевірки та інші листи контролюючого органу, направлені на адресу платника податків з приводу оскарження ним акта перевірки, є лише службовими документами контролюючого органу, пов`язаними із збирання податкової інформації, не створюють для платника податків правових наслідків у вигляді зміни (припинення) прав чи встановлення обов`язків, однак, в подальшому можуть враховуватися контролюючим органом при прийнятті актів індивідуальної дії.

Відповідно до п. 56.1 ст. 56 ПК України, рішення, прийняті контролюючим органом (в тому числі податкові повідомлення-рішення), можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку. До таких рішень, зокрема, відноситься податкове повідомлення-рішення (п.п.14.1.157 п.14.1 ст. 14 ПК України)

З огляду на зазначене, у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, останній може спростувати такі висновки шляхом оскарження в адміністративному або судовому порядку рішення, прийняті контролюючим органом на підставі такого акту.

Зазначене узгоджується з позицією Верховного Суду, яка викладена у постанові від 31.05.2021 у справі №520/10718/19.

Відповідно до п.56.15 ст.56 ПК України, скарга подана із дотриманням строків, визначених п.56.3 цієї статті, зупиняє виконання платником податків грошових зобов`язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні, на строк від дня подання такої скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження. Протягом зазначеного строку податкові вимоги з податку, що оскаржуються, не надсилаються, а сума грошового зобов`язання, що оскаржується, вважається неузгодженою.

Згідно з п.56.8. ст.56 ПК України контролюючий орган, який розглядає скаргу платника податків, зобов`язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його протягом 20 календарних днів, наступних за днем отримання скарги, на адресу платника податків засобами поштового зв`язку (з повідомленням про вручення) чи електронного зв`язку (з дотриманням вимог, визначених пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу) або надати йому під розписку.

Якщо вмотивоване рішення за скаргою платника податків не надсилається платнику податків протягом 20-денного строку або протягом строку, продовженого за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, така скарга вважається повністю задоволеною на користь платника податків з дня, наступного за останнім днем зазначених строків.

Відповідно до п.56.22 ст.56 ПК України, якщо платник податків оскаржує рішення контролюючого органу в адміністративному порядку та/або до суду, повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення щодо ухилення від сплати податків не може ґрунтуватися виключно на цьому рішенні до закінчення процедури адміністративного оскарження або до остаточного вирішення справи судом.

Судом встановлено, що завідувачем сектору адміністрування ресурсних, місцевих податків і зборів ОСОБА_2 за результатами камеральної перевірки ТОВ «ХМЗ «ФЕД», код ЄДРПОУ 14310052, юридична адреса: м. Харків, вул Сумська, 132, встановлено, що посадова особа ОСОБА_1 , який займає посаду керівника ТОВ «ХМЗ «ФЕД», вчинив правопорушення: несвоєчасне подання податкової декларації з податку на нерухоме майно за 2024 рік терміном подання 20.02.2024 (фактично подано 17.01.2025), чим порушено п. 36.1 ст. 36, п. 49.2 ст. 49, пп. 266.7.5 п. 266.7 ст. 266 Податкового кодексу України. Факт порушення встановлено актом від 14.05.2025 № 210/35-00-04-06-06/14310052.

ТОВ «ХМЗ «ФЕД» подано до Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків заперечення від 26.05.2025 № 232-08/27 на акт від 14.05.2025 № 210/35-00-04-06-06/14310052 про результати камеральної перевірки своєчасності подання податкової декларації з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2024 ТОВ «ХМЗ «ФЕД».

За результатами розгляду заперечень ТОВ «ХМЗ «ФЕД» на акт перевірки № 210/35-00-04-06-06/14310052 від 14.05.2025 контролюючим органом залишено без змін висновки зазначеного акту та прийнято податкове повідомлення-рішення від 06.06.2025 № 270/35000406 про застосування до ТОВ «ХМЗ «ФЕД» штрафної (фінансової) санкції у сумі 1020,0 грн., відповідно до п. 120.1 ст. 120 Податкового кодексу України.

Не погоджуючись із висновками в акті перевірки, ТОВ «ХМЗ «ФЕД» 19.06.2025 за вих. №232-08/33 направлена до Державної податкової служби України скарга на податкове повідомлення-рішення від 06.06.2025 № 270/35000406.

Рішенням від 01.07.2025 №18899/6/99-00-06-03-02-06 Державної податкової служби України повідомлено ТОВ «ХМЗ «ФЕД» про продовження строку розгляду скарги до 21.08.2025 (включно).

Докази скасування Податкового рішення-повідомлення чи відмови у задоволені скарги, поданої ТОВ «ХМЗ «ФЕД» 19.06.2025, матеріали справи не містять.

Разом з цим, суд враховує, що 07.03.2022 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей оподаткування та подання звітності у період дії воєнного стану", яким зупинено строки, передбачені ст. 56 ПК України.

З огляду на зазначене, до закінчення процедури адміністративного оскарження Податкового рішення-повідомлення, закон позбавляє суд можливості врахувати висновки контролюючого органу про порушення ТОВ «ХМЗ «ФЕД» п.36.1 ст. 36, п. 49.2 ст. 49, пп. 266.7.5 п. 266.7 ст. 266 Податкового кодексу України, а саме: несвоєчасне подання податкової декларації з податку на нерухоме майно за 2024 рік терміном подання 20.02.2024 (фактично подано 17.01.2025), викладені в акті перевірки, який є лише службовими документами контролюючого органу, пов`язаними із збиранням податкової інформації та не створюють для ТОВ «ХМЗ «ФЕД», як платника податків, правових наслідків.

Як вбачається з матеріалів справи, доказом у даній справі є висновки контролюючого органу про порушення ТОВ «ХМЗ «ФЕД» п. 36.1 ст. 36, п. 49.2 ст. 49, пп. 266.7.5 п. 266.7 ст. 266 ПК України, відображений в акті перевірки та дані, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення, з посиланням на порушення викладене в Акті перевірки.

Також суду надано копію податкової декларації з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за звітний 2024 рік (починаючи з 15.02) платника ТОВ «ХМЗ «ФЕД», що подана 17.01.2025 керівником ОСОБА_4 .

Будь-яких інших доказів, які б підтверджували факт порушення ТОВ «ХМЗ «ФЕД» п. 36.1 ст. 36, п. 49.2 ст. 49, пп. 266.7.5 п. 266.7 ст. 266 ПК України, а саме: несвоєчасне подання податкової декларації з податку на нерухоме майно за 2024 рік терміном подання 20.02.2024 (фактично подано 17.01.2025), контролюючим органом суду не надано.

Крім того суд зазначає, що згідно з наказом Акціонерного товариства «Українська оборонна промисловість» від 26.02.2024 №14-к, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Павелко Д.Б., до укладення контракту з керівником Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський машинобудівний завод "ФЕД" виконання обов`язків директора Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський машинобудівний завод "ФЕД" покладено з 27 лютого 2024 року на ОСОБА_1 , директора технічного Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський машинобудівний завод "ФЕД".

Тобто, станом на граничний строк подання податкової декларації з податку на нерухоме майно за 2024 рік 20.02.2024, ОСОБА_1 не займав посаду керівника ТОВ"Харківський машинобудівний завод "ФЕД" , а отже не був відповідальною особою за її подання.

Згідно зі ст. 62 Конституції України, положення якої закріплює принцип невинуватості, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду, який набрав законної сили.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовим позиціям ЄСПЛ, зокрема, у рішенні по справі «Аллене де Рібемон проти Франції» від 10.02.1995 року ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини ("Малофеєв проти Росії" та "Карелін проти Росії"), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист та принципу рівності сторін процесу. У такому випадку справа про адміністративне правопорушення має бути закрита у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено стягнення.

Оскільки стягнення судового збору передбачено законом лише при накладенні адміністративного стягнення, судовий збір по даній справі не підлягає стягненню не підлягає.

Керуючись статтями 1, 7, 8, 9, 44-3, 247, 268, 278, 280-287, 307, 308 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який займає посаду керівника ТОВ «ХМЗ «ФЕД», за ч.1 ст.163-1 КУпАП - закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом 10 днів з дня її винесення.

Постанова набирає чинність після закінчення 10-ти денного строку на її оскарження, та може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців.

Суддя - С.М. Лисиченко