ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1930/25 Справа № 194/906/25 Суддя у 1-й інстанції - Корягін В. О. Суддя у 2-й інстанції - Пістун А. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2025 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Пістун А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро, апеляційну скаргу захисника Букура Максима Євгеновича в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 17 червня 2025 року у справі про адміністративне правопорушення, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

При обставинах зазначених в протоколі, ОСОБА_1 , 04.06.2025 року 11-31 год. в м. Тернівка вул. Героїв України (Курська) керував автомобілем Cherry д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив зупинку ближче 10 метрів до виїзду з прилеглої території та мав ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей не реагують на світло, звужені; поведінка не відповідає обстановці; від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі у встановленому законодавством порядку відмовився під відео фіксацію, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою захисник Букур М.Є. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження по справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що в протоколі про адміністративне правопорушення невірно вказано суть адміністративного правопорушення, а тому його неможливо вважати належним та допустимим доказом.

Вказує, що акт огляду не може бути належним доказом, оскільки уповноваженою особою виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, а тому акт огляду на стан алкогольного сп`яніння в даному випадку не складається.

Також зазначає, що працівниками поліції складено направлення на огляд до медичного закладу, який не має права проводити огляд водіїв на стан спяніння.

Також вказує, що були відсутні ознаки наркотичного сп`яніння, уповноважена особа не перевіряла зазначені в протоколі ознаки сп`яніння.

Посилається на те, що з відеозапису видно, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом.

Зазначає, що не враховано довідку з медичного закладу, якою не виявлено у ОСОБА_1 наркотичних речовин.

В судовому засіданні (в режимі відеоконференції) ОСОБА_1 та його захисник Букур М.Є. підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність постанови суду в межах апеляційної скарги, співставивши їх з наявними в матеріалах справи доказами, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Ухвалюючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції прийшов до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмова від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Такий висновок ґрунтується на фактичних обставинах справи та не спростовується наведеними в апеляційній скарзі доводами.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується матеріалами справи.

Так, частиною першою статті 130 КУпАП передбачена відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, відповідальність особи, яка керує транспортним засобом виникає і в разі її відмови від проходження, відповідно до встановленого законом порядку, огляду на стан сп`яніння.

Таким чином, обов`язковими елементами об`єктивної сторони такого складу правопорушення як відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції є: факт керування транспортним засобом та факт відмови особи, яка керує таким засобом від проходження огляду на стан сп`яніння.

Слід зауважити, що під відмовою від проходження огляду на стан сп`яніння необхідно розуміти свідоме і категоричне не бажання особи пройти відповідний огляд, яке базується на його внутрішньому переконанні про відсутність необхідності проходити цей огляд в силу існування певних мотивів відомих цій особі і може проявлятися як у активній, так і у пасивній формі.

Процедура та порядок огляду на стан сп`яніння регламентуються ст. 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735.

Відповідно до частин першої, другої статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно зі статтею 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року № 580-VIII встановлено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до абзацу другого частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353-XII учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.

Положеннями абзацу п`ятого частини другої статті 16 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353-XII встановлено, що водій зобов`язаний не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.

Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Так, відповідно до пункту 1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У пункті 1.9 Правил дорожнього руху встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Перевіривши відеозапис адміністративного правопорушення, суд апеляційної інстанції вважає, що він надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку осіб, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення, отриманий у встановленому законом порядку і здійснений працівником поліції за допомогою наявних в нього технічних засобів, тому є належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 транспортним засобом не керував, не заслуговують на увагу та спростовуються матеріалами справи, зокрема, на відеозаписі події зафіксовано як ОСОБА_1 особисто повідомляє працівникам поліції що він в цей день керував транспортним засобом.

Апеляційний суд зазначає, що для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає доведеним факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Також, з відеозапису вбачається, що працівники поліції вбачають у ОСОБА_1 ознаки наркотичного спяніння, останній повідомляє їм, що вживав наркотичні засоби у звязку з чим працівники поліції пропонують пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння медичному закладі на що ОСОБА_1 відповідає відмовою.

Вищенаведене спростовує також доводи апелянта про те, що були відсутні ознаки наркотичного сп`яніння та уповноважена особа не перевіряла зазначені в протоколі ознаки сп`яніння.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 сам повідомив працівника поліції про те, що він вживав наркотичні засоби у працівників поліції були законні підстави підозрювати останнього у перебуванні в стані наркотичного спяніння.

Твердження апелянта про те, що в протоколі про адміністративне правопорушення невірно вказано суть адміністративного правопорушення, а тому його неможливо вважати належним та допустимим доказом, не знаходять свого підтвердження.

Суть адміністративного правопорушення викладена у відповідності до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП та протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, а тому визнається судом належним та допустимим доказом.

Доводи апелянта про те, що акт огляду не може бути належним доказом, оскільки уповноваженою особою виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, а тому акт огляду на стан алкогольного сп`яніння в даному випадку не складається хоча і є слушними, однак жодним чином не вказують на необхідність скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження по справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, оскільки вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується іншими доказами по справі у їх сукупності.

Доводи апелянта про те, що працівниками поліції складено направлення на огляд до медичного закладу, який не має права проводити огляд водіїв на стан спяніння не заслуговують на увагу, оскільки з відеозапису вбачається, що працівники поліції пропонують ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі в м. Дніпро. Зазначення працівниками поліції в направленні на огляд найменування закладу охорони здоровя КНП ПЛІП ДОП апеляційний суд вважає опискою, яка не є підставою для закриття провадження по справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Покликання апелянта про те, що не враховано довідку з медичного закладу, якою не виявлено у ОСОБА_1 наркотичних речовин, не спростовує вину останнього в порушенні вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху, тобто у відмові від проходження огляду на стан сп`яніння на вимогу працівника поліції.

Протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 складений саме за відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп"яніння.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд приходить до переконання, що мтеріали провадження не містять відомостей щодо неправомірних дій працівників поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, щодо оскарження цих дій, як і не містять результатів такого оскарження.

Об"єктивних причин відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння судом не встановлено.

На думку апеляційного суду, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки постанови суду першої інстанції щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи наведене, апеляційну скаргу слід відхилити, а оскаржувану постанову залишити без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Букура Максима Євгеновича в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 17 червня 2025 року відносно ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя А.О. Пістун